kap05.fm Page 87 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
 5 Kapacitet till förändring? 
 Det organisationsteoretiska perspektivet att en organisation lever i en värld av osäkerhet som på olika sätt måste bemästras är en träffsä- ker verklighetsbeskrivning för dagens partier. Partier måste, i likhet med andra organisationer som vill överleva, hela tiden bevaka sina domäneroch lära sig att hantera en oförutsägbar omgivning. Den politiska kampen handlar ytterst om att nå en sådan position att det finns möjligheter att få politiskt inflytande (Sjöblom 1968). 
 I detta kapitel är avsikten att se vilka organisatoriska strategier och innovationer som tillgrips i partierna för att hantera strukturella förändringar för det politiska arbetet. 
 Anpassning och kontroll 
 Vilka instrument har då partierna till förfogande för att minska osä- kerheten, dvs. reducera det okända och hotfulla i omgivningen? Par- tiernas viktigaste strategier är utan tvekan  
 anpassning  
 och  
 kontroll 
 ; att utveckla en flexibilitet i förhållande till förändrade förutsättningar eller försöka få inflytande över de faktorer som kan skapa problem (Mair 1997). Viktiga områden att söka kontrollera är självfallet kon- stitutionella regler i valsystemet (mandatperioder, personval, folkom- röstningar etc.) men även den närmare utformningen av den offent- liga finansieringen av partier, stöd till angränsade organisationer etc. 
 Oförutsägbarheten är ett spöke som inte tycks kunna fördrivas i kunskapssamhället. Organisatorisk komplexitet brukar ofta ses som en funktion av storlek, men kan även vara svar på att omgivningen är heterogen och turbulent (Panebianco 1988). 
 1  
 Instabilitet kan på olika sätt rubba den organisatoriska ordningen i ett parti och skapa frustra- tion om var auktoriteten finns och hur makten kanaliseras internt. 
 2  
 Ett parti som befinner sig i en fientligt sinnad värld och upplever sig förföljt eller starkt motarbetat tenderar att sluta leden och söka olika sätt att lotsa organisationen vidare. Det tycks även som om en oför- utsägbar omgivning driver fram specialiseringar av arbetsuppgifter 
 87 
  
 kap05.fm Page 88 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 och så att säga bevakning i en partiorganisation. En tänkbar reak- tion från en partiledning är att på olika sätt försöka stärka kontrollen i en partiorganisation som upplever ett stort mått av yttre instabilitet i fråga om väljarnas stöd eller hur olika politiskt känsliga frågor och konflikter utvecklas. Detta rimmar emellertid illa med den kända teo- retiska föreställningen att det egentligen enbart är de decentraliserade beslutsstrukturerna som kan fungera effektivt i turbulenta miljöer. De centraliserade beslutsstrukturerna däremot lämpar sig bättre i en verklighet karaktäriserad av stabilitet och förutsägbarhet. 
 En intressant fråga är därför hur toppstyrda partierna på lokal nivå är i tider av ökad osäkerhet. Får partierna på basplanet en ökad grad av autonomi eller ökar styrningen av verksamheten som reaktion på ökad osäkerhet i omgivningen? Ett problem som partiledningen måste laborera med är i vilken utsträckning det finns risk för splitt- ring och fragmentisering i organisationen. I en hierarkisk partiorga- nisation där inriktningen är starkt präglad av ambitionen att hålla samman och integrera olika nivåer och strukturer till en nationell enad front, tenderar varje försök till autonomi att ses som ett hot mot denna strävan. I den traditionella masspartimodellen är samman- hållning en viktig målsättning för att kunna nå inflytelserika positio- ner och få makt (Sjöblom 1968). 
 Den hierarkiska partimodellen har fått stigande problem att fung- era med ökad globalisering, fördjupad europeisk integration och ny informationsteknik; samhällsförändringar som präglar de flesta poli- tiska områden. Vilka organisationslösningar är mest lämpade för omgivningsförändringar av denna karaktär? 
 Valet 1998 var det första  
 IT-valet 
  och det första valet med person- val, dvs. två nya och för partierna osäkra inslag i valrörelsen. 
 En annan frågeställning gäller huruvida partierna på lokal nivå i dag har samma behov som under tidigare decennier av en administra- tiv apparat bestående av mer traditionella partiadministrativa funk- tioner och en stor personal. De administrativa partiapparater som byggdes upp under 1960- och  
 1970-talen, 
  inte minst på kommunal nivå, kan ses som en anpassning till en omgivning som utvecklades i byråkratisk riktning. Vidare var denna uppbyggnad avpassad till en större medlemskår och en mötesverksamhet som var mer omfattande än dagens. I den partimodell som bland annat Panebianco skisserar (den professionella väljarmodellen) ersätts i hög grad denna traditio- nella kader av administratörer med personal som har kompetens från PR och mediabranschen. En sådan utveckling innebär en professio- nalisering och en anpassning till den allt mer betydelsefulla roll som medierna spelar i främst valkampanjerna. Sedan Panebianco skrev sin 
 88 
  
 kap05.fm Page 89 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 bok (utkom 1988) har hans tes vunnit ökad trovärdighet i och med att den nya informationstekniken vunnit insteg i partiernas informa- tionshantering; en utveckling som också kan bidra till förändringar på personalsidan. 
 Pengar har blivit ett nödvändigt vapen i kampen om den politiska makten och utgör en allt viktigare förutsättning för att bedriva parti- verksamhet. Pengar är dessutom en resurs med unika egenskaper i den meningen att den enkelt kan omvandlas till andra nödvändiga resurser; fördelas mellan olika strukturer och partinivåer, fonderas eller flyttas – allt beroende på olika slags prioriteringar. Med pengars hjälp kan stora valkampanjer dras igång, personer som besitter sär- skild kompetens anställas och reklambyråerna tävla om väljarnas uppmärksamhet. 
 Men pengar kan även föra med sig mindre trevliga konsekvenser. Pengar kan användas av intressen som vill köpa politiskt inflytande. Partifinansiering är en ytterst känslig fråga inom partierna. Det är inte enbart de korrupta organisationerna som skadas när mediadrevet dras igång och oegentligheter avslöjas. När det blir uppenbart för all- mänheten att det råder bristande etik i förhållande till partier/kandi- dater och pengar kan detta även bidra till att skada tilltron till de demokratiska spelreglerna (Gidlund 1983, 1999b). 
 Sverige har liksom flera andra länder infört offentlig partifinansie- ring (Blair 1989; Robinson 1994; Gidlund 1999b). Den nya finansieringsformen var i vårt land en strategi att hantera den allt svårare ekonomiska situation som partierna upplevde med stigande valkostnader och ökad medialisering av det politiska bud- skapet. Samtidigt fanns en allt lägre kapacitet framför allt i den tradi- tionella medlemsfinansieringen, men även bland organisationer och företag, att ta på sig de stigande kostnaderna. 
 3  
 I andra länder sågs den offentliga finansieringen även som en effektiv lösning på korrup- tionsproblem – ett alternativ till ett beroende av mäktiga särintressen med ambitioner att köpa makt. 
 Den offentliga finansieringen kan i teoretiska termer ses som en anpassning till förändrade villkor. I ljuset av att partierna själva hante- rade detta beslut som i hög grad påverkade deras konkurrenssituation i partisystemet, kan reformen även ses som uttryck för partiernas kapacitet att kontrollera villkor. 
 Konstruktionerna av dessa anslag och de regelsystem som omgär- dar dem varierar. Här finns även skillnader i fråga om fördelning av resurser mellan nivåerna, dvs. om stöden har en centraliserad eller en decentraliserad utformning. Några år efter beslutet om det statliga partistödet gav riksdagen även kommuner och landsting rättighet 
 89 
  
 kap05.fm Page 90 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 (men inte skyldighet) att införa kommunalt partistöd. Detta stöd som infördes på bred front i kommunerna har varit föremål för en rad offenliga utredningar (SOU 1972:52, SOU 1975:18, Ds Kn 1981:15, Ds C 1985:8, SOU 1988:47, SOU 1991:80). 
 Partiernas ekonomiska situation på kommunal nivå och frågan om deras beroende av det kommunala partistödet har studerats i 1979 års frågeundersökning (Gidlund  Gidlund 1981). I föreliggande studie är ambitionen att få en bild av partiernas ekonomiska kapacitet och i vilken utsträckning partierna finansieras med dessa medel. Vilka andra inkomstkällor har partierna till förfogande? Vidare skall vi se något närmare på hur kostnadsprofilerna ser ut i partierna lokalt. Detta för att få en bild av inriktning och prioriteringar. I vilken utsträckning har partierna behållit och eventuellt utvecklat den admi- nistrativa kapacitet som byggdes upp med hjälp av det införda kom- munala partistödet under början på  
 1970-talet? 
 4 
  
 Slutligen skall partifinansiering i förhållande till personvalsrefor- men kort diskuteras. Vilka problem och risker kan identifieras och hur har partiernas kommunorganisationer hanterat frågan om kandi- daters personvalskampanjer? 
 Den lokala frihetens gränser 
 Den nya informationstekniken möjliggör en snabbare hantering av administrationen internt i partierna och kan medverka till att öka effektiviteten och göra organisationerna plattare. Detta senare skall inte underskattas med tanke på att partierna sedan en tid tillbaka även har en europeisk nivå som måste integreras på ett naturligt sätt i organisationerna. Att förkorta avstånd i tid och rum är således av stor betydelse för partiernas effektiviet. Vi frågade i undersökningen 1998 om partierna på kommunal nivå kunde instämma i påståendet att IT har förbättrat kommunikationen mellan partinivåerna (utan att speci- ficera några särskilda nivåer). Inte mindre än drygt 70 procent av samtliga  
 IT-användare 
  ansåg att kommunikationen hade förbättrats. 
 Respondenterna i 1990- respektive 1998 års undersökningar i kommunurvalet (dvs. 53 inkl. storstäderna) fick söka karaktärisera riksorganisationernas inflytande på  
 de politiska frågor  
 som drevs i den kommunala partiorganisationen. I vilken utsträckning var dessa poli- tiska frågor initierade på central nivå? 
 Resultatet (tabell 5.1) ger en rad intressanta inblickar i förhållan- det mellan den lokala och den centrala nivån i partierna vad gäller 
 90 
  
 kap05.fm Page 91 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 politikens innehåll. För det första visar resultatet att det finns en betydande skillnad i styrningshänseende mellan valår och mellan- valsår. Under valåren uppfattas partiledningarna ta ett starkt grepp över vilka frågor som bör komma upp på dagordningen i partierna lokalt medan man under resten av valperioden tycks ha en mer avslappnad inställning till de politiska frågorna i sina lokala organisa- tioner – utan att därvid släppa taget! Det kan vidare konstateras att det skett vissa förändringar under  
 1990-talet, 
  men att tendensen är lite olika beroende på parti. Ett annat utmärkande drag är nämligen att det finns relativt stora skillnader mellan partierna i styrningshän- seende. 
 Moderaterna har gått från att vara det mest centralstyrda partiet vad gäller det politiska innehållet under valår – till ett läge där den kommunala nivån arbetar alltmer självständigt. 
 5  
 Kristdemokraterna och vänsterpartiet däremot har haft en motsatt utveckling – från en relativt hög grad av autonomi till en fastare styrning från riksorgani- sationerna av vilka frågor som bör drivas lokalt i partierna. I kristde- mokraternas fall är denna utveckling tämligen naturlig i och med att 
 Tabell 5.1. Bedömningar av i vilken grad de politiska frågor som drivs i den kommunala partiorganisationen är initierade av partiet på central nivå. Andel i procent. Mellanvalsår inom parentes 
  
 I mycket 
  
 I hög 
  
 I viss 
  
 I obetydlig Totalt N 
  
 Parti 
  
 hög grad 
  
 grad 
  
 grad 
  
 grad 
  
 Valåret 1988 (1989/90): 
  
 Moderaterna 
  
 13 
  
 (3) 
  
 42 (16) 
  
 36 (52) 
  
 10 
  
 (29) 
  
 31 (31) 
  
 Centerpartiet 
  
 3 
  
 (0) 
  
 25 
  
 (9) 
  
 63 (66) 
  
 9 
  
 (25) 
  
 32 (32) 
  
 Folkpartiet 
  
 9 
  
 (0) 
  
 28 (25) 
  
 44 (44) 
  
 19 
  
 (31) 
  
 32 (32) 
  
 Kristdemokraterna 
  
 0 
  
 (0) 
  
 25 
  
 (6) 
  
 64 (64) 
  
 11 (31) 
  
 36 (36) 
  
 Socialdemokraterna 
  
 12 
  
 (0) 
  
 33 (17) 
  
 38 (57) 
  
 17 
  
 (26) 
  
 42 (42) 
  
 Vänsterpartiet 
  
 0 
  
 (0) 
  
 23 
  
 (4) 
  
 46 (39) 
  
 32 
  
 (57) 
  
 22 (23) 
  
 Miljöpartiet 
  
 3 
  
 (3) 
  
 15 
  
 (3) 
  
 55 (57) 
  
 27 
  
 (37) 
  
 33 (35) 
  
 Valåret 1998  
 (1995–1997): 
  
 Moderaterna 
  
 5 
  
 (0) 
  
 31 
  
 (5) 
  
 41 (52) 
  
 24 
  
 (43) 
  
 42 (42) 
  
 Centerpartiet 
  
 2 
  
 (2) 
  
 23 
  
 (5) 
  
 44 (49) 
  
 30 
  
 (44) 
  
 43 (43) 
  
 Folkpartiet 
  
 7 
  
 (0) 
  
 26 (10) 
  
 50 (55) 
  
 17 
  
 (36) 
  
 42 (42) 
  
 Kristdemokraterna 
  
 6 
  
 (0) 
  
 44 (26) 
  
 34 (55) 
  
 16 
  
 (19) 
  
 32 (31) 
  
 Socialdemokraterna 
  
 11 
  
 (0) 
  
 56 (14) 
  
 28 (71) 
  
 6 
  
 (14) 
  
 36 (35) 
  
 Vänsterpartiet 
  
 10 
  
 (3) 
  
 29 (16) 
  
 39 (48) 
  
 23 
  
 (32) 
  
 31 (31) 
  
 Miljöpartiet 
  
 3 
  
 (0) 
  
 18 
  
 (5) 
  
 35 (28) 
  
 45 
  
 (68) 
  
 40 (40) 
  
 Kommentar:  
  
 53-kommunurvalet, 
  dvs. inkl. storstäder. 
 91 
  
 kap05.fm Page 92 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 partiet under det senaste decenniet blivit representerat i riksdagen; behovet av samordning ökar rimligen därmed. Även i de socialdemo- kratiska arbetarkommunerna har styrningen av vad som bör behand- las i valrörelsen ökat under  
 1990-talet 
  och beträffande mellanvalsåren anser de flesta tillfrågade att den centrala nivån i viss grad initierar vilka frågor som skall drivas i kommunen. Inom centerpartiet tycks kommunorganisationerna under slutet av  
 1990-talet 
  haft en något minskad styrning i jämförelse med slutet av  
 1980-talet; 
  detta mönster gäller även för miljöpartiet. Beträffande folkpartiet kan vissa margi- nella förändringar spåras, men det är tydligt att flera organisationer upplevde en hög grad av styrning under mellanvalsperioden i slutet av  
 1980-talet; 
  ett mönster som avviker från andra partier under den aktuella tiden. 
 Vi frågade i 1998 års undersökning, liksom i den tidigare från 1990, hur respondenterna ville karaktärisera riksorganisationens inflytande på  
 planeringen av verksamheten 
 . I vilken grad är den lokala verksamheten i partiet styrd av partiet centralt (planer, mötespaket, 
 Tabell 5.2. Bedömningar i vilken grad riksorganisationen har inflytande över planeringen av verksamheten (exempelvis vad gäl- ler planer, mötespaket, studiematerial, kampanjer och aktioner). Andel i procent. Mellanvalsår inom parentes 
  
 I mycket 
  
 I hög 
  
 I viss 
  
 I obetydlig 
  
 Totalt N 
  
 Parti 
  
 hög grad 
  
 grad 
  
 grad 
  
 grad 
  
 Valåret 1988  
 (1989–1990) 
  
 Moderaterna 
  
 13 
  
 (3) 
  
 60 
  
 (23) 
  
 23 (53) 
  
 3 
  
 (20) 
  
 30 (30) 
  
 Centerpartiet 
  
 9 
  
 (0) 
  
 26 
  
 (3) 
  
 60 (71) 
  
 6 
  
 (26) 
  
 35 (35) 
  
 Folkpartiet 
  
 12 
  
 (3) 
  
 61 
  
 (28) 
  
 27 (63) 
  
 0 
  
 (6) 
  
 33 (32) 
  
 Kristdemokraterna 
  
 8 
  
 (3) 
  
 53 
  
 (8) 
  
 39 (69) 
  
 0 
  
 (19) 
  
 36 (36) 
  
 Socialdemokraterna 
  
 21 
  
 (5) 
  
 50 
  
 (14) 
  
 26 (67) 
  
 2 
  
 (14) 
  
 42 (42) 
  
 Vänsterpartiet 
  
 9 
  
 (0) 
  
 27 
  
 (4) 
  
 55 (61) 
  
 9 
  
 (35) 
  
 22 (23) 
  
 Miljöpartiet 
  
 12 
  
 (3) 
  
 6 
  
 (6) 
  
 74 (46) 
  
 9 
  
 (46) 
  
 34 (35) 
  
 Valåret 1998  
 (1995–1997): 
  
 Moderaterna 
  
 13 
  
 (0) 
  
 18 
  
 (7) 
  
 55 (46) 
  
 15 
  
 (46) 
  
 40 (41) 
  
 Centerpartiet 
  
 7 
  
 (0) 
  
 14 
  
 (2) 
  
 44 (40) 
  
 35 
  
 (58) 
  
 43 (43) 
  
 Folkpartiet 
  
 10 
  
 (0) 
  
 24 
  
 (7) 
  
 57 (55) 
  
 10 
  
 (38) 
  
 42 (42) 
  
 Kristdemokraterna 
  
 3 
  
 (0) 
  
 32 
  
 (9) 
  
 38 (52) 
  
 27 
  
 (39) 
  
 34 (33) 
  
 Socialdemokraterna 
  
 6 
  
 (0) 
  
 43 
  
 (3) 
  
 43 (63) 
  
 9 
  
 (34) 
  
 35 (35) 
  
 Vänsterpartiet 
  
 3 
  
 (3) 
  
 28 
  
 (9) 
  
 38 (34) 
  
 31 
  
 (53) 
  
 32 (32) 
  
 Miljöpartiet 
  
 3 
  
 (0) 
  
 5 
  
 (0) 
  
 43 (28) 
  
 50 
  
 (73) 
  
 40 (40) 
  
 Kommentar:  
  
 53-kommunurvalet, 
  dvs. inkl. storstäder. 
 92 
  
 kap05.fm Page 93 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 studiematerial, kampanjer och aktioner etc.) under valår respektive valår? 
 Resultatet, som således bygger på respondenternas bedömningar, visar att partierna framför allt vad gäller planering av verksamheten fått en ökad frihet i förhållande till central nivå under  
 1990-talet. 
  Men liksom beträffande den mer innehållsliga lokala agendan finns här betydande variationer främst mellan valår och mellanvalsår men också mellan partierna. Styrningen av den lokala partiverksamheten är generellt sett högre under valår i partierna. Socialdemokraterna har fortsatt hög grad av styrning under valår även om det tycks ha mins- kat något under slutet av  
 1990-talet. 
  Miljöpartiet och centerpartiet tycks vara de partier som i dag åtnjuter den största friheten vad gäller verksamhetsplaneringen i sina lokala partiorganisationer. 
 De nationella ledningarna tycks sammanfattningsvis hålla en fast hand över både det politiska innehållet och verksamhetens utform- ning under valår i sina respektive lokala partiorganisationer. Trots detta finns vissa tendenser till ökad lokal frihet främst vad gäller verksamhetsplaneringen, men den uppfattade styrningen från den centrala nivån varierar kraftigt mellan partierna. Resultatet ger även en fingervisning om att partiledningarna ser det politiska innehållet som viktigare än formen. Tar man i beaktande mediernas dominans på riksnivån i politiken förefaller partiledningarna ha fullt upp med att söka hantera deras oförutsägbarhet, särskilt under valkampan- jerna. Att då i hög grad även kunna kontrollera den lokala nivåns verksamhet i detalj förefaller i det närmaste vara övermäktigt. Visser- ligen har riksorganisationerna numera en ökad teknisk kapacitet att genom IT öka styrningen av den lokala valrörelsens uppläggning men har uppenbarligen inte utnyttjat den möjligheten i någon större utsträckning. Tre fjärdedelar av samtliga  
 IT-användare 
  som besvarade vår enkät 1998 menade sig inte kunna uppfatta en sådan upptrapp- ning som berodde på IT.  
 6 
  
 De ekonomiska resurserna 
 Det kommunala partistödet (KPS) infördes i de flesta kommuner 1970 och gav närmast revolutionerande effekter för partiernas eko- nomiska situation. Vid undersökningen 1979 uppgav närmare hälften av kommunorganisationerna att KPS (inklusive andra förekom- mande kommunala bidrag av typen  
 lokal-, 
  informations- och utbild- ningsbidrag) stod för  
 hela  
 inkomsten 1978 (för 1979 ett par procent lägre). Uppgifterna framstod då liksom nu som förvånande eftersom 
 93 
  
 kap05.fm Page 94 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 det kan antas att knappast någon kommunorganisation torde sakna andra inkomster (t.ex. medlemsavgifter). Svaren tolkades mer som ett uttryck för den dominerande ställning som KPS omgående fick för partiorganisationerna. Ett annat sätt att mäta betydelsen har varit att se hur stor andel det är av kommunorganisationerna där de lokala verksamhetskostnaderna till 90 procent och mer täcks av KPS. Nedan kan  
 beroendegraden av KPS  
 vid slutet av  
 70-talet 
  jämföras med dagens situation. 
 7 
  
 Tabell 5.3. Andel kommunorganisationer (i procent) där verksam- heten till 90 procent och mer täcks av kommunalt partistöd (i förekommande fall även andra offentliga bidrag) åren 1978 och 1979 samt 1997 och 1998. Antal (N) inom parentes 
  
 År 
  
 Parti 
  
 1978 
  
 1979 
  
 1997 
  
 1998 
  
 Moderaterna 
  
 65 
  
 30 
  
 53 
  
 56 
  
 Centerpartiet 
  
 64 
  
 12 
  
 64 
  
 54 
  
 Folkpartiet 
  
 82 
  
 48 
  
 58 
  
 67 
  
 Kristdemokraterna 
  
 43 
  
 24 
  
 32 
  
 24 
  
 Socialdemokraterna 
  
 36 
  
 14 
  
 27 
  
 21 
  
 Vänsterpartiet 
  
 63 
  
 29 
  
 68 
  
 62 
  
 Miljöpartiet 
  
 * 
  
 * 
  
 69 
  
 71 
  
 Lokala partier 
  
 * 
  
 * 
  
 65 
  
 57 
  
 Totalt 
  
 61 (127) 
  
 26 
  
 (55) 
  
 55 (136) 
  
 52 (132) 
  
 Kommentar:  
 * Ej med i undersökningen.  
 50-kommunurvalet, 
  dvs. storstäderna exkluderade för att möjliggöra jämförelse med  
 70-talsstudien. 
  
 Under mellanvalsår brukar partierna i regel ha ett högre beroende av KPS medan det under valår endera tillkommer andra resurser, alter- nativt att man valfonderat (kanske framför allt av KPS) för att använda i valkampanjen. Denna tidigare markanta skillnad mellan valår och mellanvalsår har planats ut och i vissa fall helt försvunnit i slutet av  
 1990-talet. 
  Detta framkommer när vi frågade responden- terna hur stor andel av verksamhetskostnaderna som täcktes av parti- stöd (se tabell 5.4). En tänkbar förklaring till denna utjämning är att det visat sig vara än mer problematiskt än tidigare att finna alternativa resurser till valkampanjerna vilket fått till följd att organisationerna anpassat sig till den börs som KPS utgör. En ytterligare förklaring kan vara att den fyraåriga mandatperioden givit utrymme till ökat sparande av KPS. Resultatet visar att beroendegraden är betydande till dessa offentliga medel. De flesta partier ligger runt 80 procent, 
 94 
  
 kap05.fm Page 95 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 endast kristdemokraterna, socialdemokraterna och de lokala parti- erna har en lägre grad av  
 KPS-finansiering. 
  
 Tabell 5.4. Andel av kommunorganisationens verksamhetskostna- der som täcks av kommunalt partistöd 1997 och 1998. Medelvär- den. N=266 1997, N=272 1998. Procent 
  
 Parti 
  
 1997 
  
 1998 
  
 Moderaterna 
  
 82 
  
 83 
  
 Centerpartiet 
  
 83 
  
 77 
  
 Folkpartiet 
  
 81 
  
 81 
  
 Kristdemokraterna 
  
 63 
  
 59 
  
 Socialdemokraterna 
  
 73 
  
 69 
  
 Vänsterpartiet 
  
 82 
  
 83 
  
 Miljöpartiet 
  
 80 
  
 81 
  
 Lokala partier 
  
 72 
  
 64 
  
 Totalt 
  
 78 
  
 75 
  
 Kommentar:  
  
 53-kommunurvalet, 
  dvs. inklusive storstäder. 
 Visserligen är ambitionen här inte att redovisa utvecklingen av KPS men det kan vara av intresse att mycket kort ge några uppgifter kring stödformen. Totalt anslog kommunerna i starten 1970 28,4 miljoner kronor till partierna (SOU 1975:18). 1995 var motsvarande summa 293,6 miljoner kronor i löpande penningvärde (Kommunalt förtro- endevalda, 1995). I fast penningvärde inträffade den starkaste ökningen under andra delen av  
 1970-talet, 
  därefter har stödet legat på en relativt jämn utvecklingsnivå. 
 8  
 KPS har allt sedan begynnelsen varierat i storlek mellan kommunerna beroende främst på politisk majoritet och kommunstorlek. Socialistisk majoritet och stora kom- muner har tenderat att ha större anslag än borgerligt styrda kommu- ner och små kommuner. Det bör då observeras att det i gruppen kommuner med socialistisk majoritet funnits ett antal befolknings- rika kommuner. 
 KPS blev efter 1991 års partiutredning (SOU 1991:80) reformerat och fick en något friare utformning. Reformeringen innebar att den tidigare strikt mandatbundna konstruktionen ersattes av en skyldig- het att dela upp stödet i grundstöd och mandatbundet stöd – om inte mandaten i fullmäktige var jämnt fördelade mellan partierna. Den tidigare principen om att bidrag bör beräknas schematiskt och för- delas enligt fastlagda regler, som inte tillåter någon skönsmässig prövning ersattes i praktiken med ett slags förhandlingssystem där stödet visserligen inte får utformas så att det otillbörligt gynnar eller 
 95 
  
 kap05.fm Page 96 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 missgynnar ett parti men i uppgörelserna skall nu även vägas in till exempel anställning av politisk sekreterare och andra stödformer. Det är således det totala stödets omfattning som skall ligga till grund för bedömningen om kravet på likställighet mellan partierna uppfylls. Förändringen kom att medföra en initial osäkerhet i tillämpningen vilket inte minst visade sig i överklaganden till Kammarrätten. 
 9 
  
 Med denna förändring har visserligen friheten i utformningen i någon mån ökat, men på bekostnad av en ökad osäkerhet. Risken har ökat för särskilt små partier att tvingas in i komplicerade förhand- lingar och bli beroende av välvilliga majoriteter bland de övriga parti- erna. Förändringen 1991 bör dock ses i ljuset av att även stora partier upplevt betydande valförluster vilket ökat intresset för att minska proportionaliteten i konstruktionen av stödet, dvs. att stödet ges i proportion till det stöd partiet har fått av väljarna. Grundstöd, oftast lika för alla oberoende av storlek, är tilltalande för partier med en viss turbulens i sitt väljarstöd, men även för små partier som kan få en ekonomisk fördel i jämförelse med ett helt mandatbundet stöd. En utveckling som innebär att proportionalitet i de offentliga stöden ger vika för konstruktioner av grundstödskaraktär eller generösa fördröj- ningsregler i utfallet bygger in en offentlig försäkring för partier där riskerna finns att partier som förlorat stöd och är på väg ut ur politi- Howe ändå hålls vid liv mycket med hjälp av sådana pensioner. Denna risk för konservering måste självfallet vägas mot att det finns ett visst behov av att ge partier som tillfälligt får betydande valförluster och därmed direkta nedskärningar i partistöd, en viss fördröjning av utslaget (Gidlund 1991). 
 För att minska riskerna för att valförluster ger betydande ekono- miska problem i form av minskat offentligt stöd är det nödvändigt att partierna inte utvecklar ett starkt beroende av stöden. Det finns själv- fallet andra argument för att partier bör söka ekonomiskt stöd även på annat håll, inte minst ur förankringssynpunkt är det av vikt att partierna utvecklar relationer till först och främst sina medlemmar men även till tänkbara sympatisörer i olika segment i samhället (Gid- lund 1999b). 
 Med den beroendegrad som partierna på kommunal nivå har utvecklat till KPS och angränsande offentliga anslag, blir andra  
 inkomster utöver KPS  
 av marginell ekonomisk betydelse. Vi frågade dock, liksom i 1979 års undersökning, vilka som var de tre viktigaste inkomsterna utöver KPS. Resultatet (som närmare kan studeras nedan), visar att medlemsavgifterna stärkt sin position som den vikti- gaste inkomstkällan efter KPS. I slutet av  
 1970-talet 
  var försäljnings- aktiviteter och frivilliga bidrag mer betydelsefulla än medlemsavgifter 
 96 
  
 kap05.fm Page 97 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 
  
 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 i 
  
 centerpartiet, kristdemokraterna och vänsterpartiet. Även i dessa partier har numera medlemsavgifterna tagit en mer framträdande roll 
  
 i 
  
 finansieringen på den kommunala nivån. I miljöpartiet och i de lokala partierna är medlemsavgifterna helt dominerande efter KPS, inkomster därutöver tycks vara relativt sällsynt förekommande. 
  
 Tablå 5.1. Rangordning av de tre viktigaste inkomstkällorna utöver kommunalt partistöd (och andra offentliga bidrag) i parti- ernas kommunorganisationer åren 1978 och 1979 respektive 1997 och 1998 
  
 1978 
  
 1979 
  
 1997 
  
 1998 
  
 Moderaterna 
  
 Medlemsavg 
  
 Medlemsavg 
  
 Medlemsavg. 
  
 Medlemsavg 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 fr ensk. insaml 
  
 fr ensk. insaml 
  
 fr ensk. insaml 
  
 fr ensk. insaml 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 teri, försäljn etc 
  
 teri, försäljn etc 
  
 teri, försäljn etc 
  
 teri, försäljn etc/ 
  
 Bidrag (överfö- 
  
 ring) fr partiets 
  
 riks- el regionala 
  
 nivå 
  
 Centerpartiet 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Medlemsavg 
  
  Inträdesavg.lot- 
  
 teri, försäljn etc 
  
 teri, försäljn etc 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 teri, försäljn etc 
  
 Medlemsavg 
  
 Medlemsavg 
  
 teri, försäljn etc 
  
 Medlemsavg 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 fr ensk. insaml 
  
 fr ensk. insaml 
  
 fr ensk. insaml 
  
 fr ensk. insaml 
  
 Folkpartiet 
  
 Medlemsavg 
  
 Medlemsavg 
  
 Medlemsavg 
  
 Medlemsavg 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 teri, försäljn etc. 
  
 teri, försäljn etc 
  
 teri, försäljn etc 
  
 fr ensk. insaml 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 fr ensk. insaml 
  
 fr ensk. insaml 
  
 fr ensk insaml 
  
 teri, försäljn etc 
  
 Kristdemokraterna 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Medlemsavg 
  
 Medlemsavg 
  
 Brown. insaml 
  
 fr ensk. Insaml 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 teri, försäljn etc 
  
 teri, försäljn etc 
  
 teri, försäljn etc 
  
 teri, försäljn etc 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Medlemsavg 
  
 Medlemsavg 
  
 fr ensk. Insaml 
  
 fr ensk. insaml 
  
 97 
  
 kap05.fm Page 98 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 Tablå 5.1. Forts. 
  
 1978 
  
 1979 
  
 1997 
  
 1998 
  
 Socialdemokraterna 
  
 Medlemsavg 
  
 Medlemsavg 
  
 Medlemsavg 
  
 Medlemsavg/ 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Bidrag fr org 
  
 teri, försäljn etc 
  
 teri, försäljn etc 
  
 teri, försäljn etc 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Bidrag fr org 
  
 teri, försäljn etc 
  
 fr ensk. Insaml 
  
 fr ensk. Insaml 
  
 Uttaxering fr för- 
  
 troendevalda 
  
 Vänsterpartiet 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Medlemsavg 
  
 Medlemsavg 
  
 Brown. insaml 
  
 fr ensk. insaml 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 Bidrag fr partiets 
  
 Medlemsavg 
  
 Medlemsavg 
  
 Brown. insaml 
  
 reg el riksnivå 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Bidrag fr partiets 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 teri, försäljn etc 
  
 teri, försäljn etc 
  
 reg el riksnivå 
  
 fr ensk. Insaml 
  
 Miljöpartiet 
  
 * 
  
 * 
  
 Medlemsavg 
  
 Medlemsavg 
  
 Bidrag fr partiets 
  
 Bidrag fr partiets 
  
 reg el riksnivå 
  
 reg el riksnivå 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 teri, försäljn etc 
  
 teri, försäljn etc 
  
 Lokala partier 
  
 * 
  
 * 
  
 Medlemsavg 
  
 Medlemsavg 
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 Frivilliga bidrag 
  
 teri, försäljn etc/ 
  
 fr ensk. insaml. 
  
 Frivilliga bidrag fr  
  
 Inträdesavg. lot- 
  
 ensk. insaml 
  
 teri, försäljn etc 
  
 ** 
  
 Kommentar:  
 *=Ej med i studien eller för stort bortfall, **= ytterst begränsade sum- mor. 
 Sammanfattningsvis kan konstateras att partierna gjorts sig i det när- maste helt beroende av offentligt stöd för sina verksamheter på kom- munal nivå. Formulerat på ett annorlunda sätt har partierna gjort sig närmast ekonomiskt oberoende av medlemmarna. Resultaten i denna studie tyder på att partierna snarare klamrat sig fast och stärkt bero- endet av offentliga medel i stället för att öka ansträngningarna att finna kompletterande resurser som kan förstärka förankringsvärden för partierna och minska riskerna för att integreras i den offentliga beslutsapparaten. Medlemsavgiftern har visserligen fått en viss Clark, men är i proportion till KPS ändå av marginell ekonomisk bety- delse. 
 98 
  
 kap05.fm Page 99 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 Utvecklingen av den administrativa kapaciteten 
 Tidiga utvärderingar av det kommunala partistödets effekter har visat att den  
 administrativa uppbyggnaden  
 ökade snabbt de första åren efter stödets tillkomst. Det karaktäristiska draget i den tillväxten var att den huvudsakligen gällde socialdemokraterna och att dessa sats- ningar var som störst i de större kommunerna. Vid undersökningen i slutet av sjuttiotalet fanns tecken på en viss mättnad i de mer befolk- ningsrika kommunerna (Forsell 1975). 
 I slutet av  
 1970-talet 
  hade 43 procent av partiernas kommunorga- nisationer administrativ kapacitet i form av kansli, därav samordnade 6 procent kansliet med den regionala partinivån. Två decennier senare har 40 procent av kommunorganisationerna kansliresurser varav 14 procent har samordnat kansli med den regionala partiorgani- sationen. Antalet anställda av kommunorganisationen har halverats sedan slutet av  
 70-talet 
  – från i medeltal 1,2 till 0,6 personer om man jämför samtliga enheter som ingår i  
 50-kommunurvalet 
  vid de två mättillfällena. Minskningen är dock marginell inom de socialdemo- kratiska arbetarkommunerna – från i medeltal 1,5 anställd personal 1979 till 1,2 år 1998. 
 Vid en en longitudinell jämförelse mellan samma enheter vid två mättillfällen framkommer att i de 36 enheter som 1979 hade kansli har totalt skett en minskning med  
 –23 
  procent (medelvärde) 20 år senare. De största neddragningarna har skett inom moderaterna och folkpartiet, medan socialdemokraterna endast har en minskning på – 12 procent. 
 10 
  
 Den administrativa kapaciteten räknat i förekomst av kansli och anställd personal tycks således ha minskat något i partiernas kom- munorganisationer sedan slutet av  
 1970-talet. 
  En reservation skall då göras för eventuellt förekommande personal som formellt avlönas av partiet centralt samt förekomst av lönebidragsanställda. Bantningen av administrationen skall självfallet kopplas till minskningen av anta- let medlemmar och det krympande antalet mötesbesökare; förhållan- den som minskar behoven av administrativa resurser. 
 För att pröva Panebiancos hypotes om partiernas professionalise- ring skall vi se i vilken utsträckning partierna satsat på att avlöna till- fällig personal av typen konsulter i  
 PR-branschen 
  för hjälp med information, kampanjer och reklam m.m. Denna fråga ställdes i både 1990- och 1998 års undersökningar (storstäder ingår i båda), vilket gör det möjligt att studera  
 1990-talets 
  professionalisering i partierna på kommunal nivå. 
 11 
  
 Resultaten visar att det pågår en aktivitet, men att den ännu före- 
 99 
  
 kap05.fm Page 100 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 kommer i blygsam omfattning. 1990 angav 17 procent att de hade avlönat denna typ av personal under de senaste åren, motsvarande siffra åtta år senare var 18 procent. Centerpartiet tycks i detta avse- ende vara något av en pionjär, redan 1990 hade drygt 40 procent av kommunorganisationerna vid något enstaka tillfälle avlönat konsul- ter. Partierna utnyttjar dessa professionella informationstjänster främst under valrörelser. 
 Tabell 5.5. Andel kommuner som avlönat tillfällig personal av typen konsulter i media- och  
 PR-branschen 
  under senare år. Andel i procent. N=230 1990; N=297 1998 
  
 Ja, vid flera 
  
 Ja, vid något 
  
 tillfällen 
  
 enskilt tillfälle 
  
 Parti 
  
 1990 
  
 1998 
  
 1990 
  
 1998 
  
 Moderaterna 
  
 0 
  
 3 
  
 16 
  
 17 
  
 Centerpartiet 
  
 3 
  
 7 
  
 41 
  
 17 
  
 Folkpartiet 
  
 0 
  
 3 
  
 13 
  
 16 
  
 Kristdemokraterna 
  
 0 
  
 3 
  
 3 
  
 6 
  
 Socialdemokraterna 
  
 3 
  
 7 
  
 9 
  
 21 
  
 Vänsterpartiet 
  
 0 
  
 0 
  
 9 
  
 9 
  
 Miljöpartiet 
  
 0 
  
 0 
  
 6 
  
 10 
  
 Lokala partier 
  
 * 
  
 11 
  
 * 
  
 7 
  
 Totalt 
  
 1 
  
 4 
  
 16 
  
 14 
  
 Kommentar:  
  
 53-kommunurvalet 
  inklusive storstäder. 
 Kostnadsprofiler i partiernas lokala partisystem 
 Kostnadsprofiler som innehåller rangordningar av de tyngsta kostna- derna i partiernas kommunorganisationer kan i grova drag spegla verksamhetsinriktning och vilka prioriteringar som görs. Den roll fri- villigt arbete spelar i organisationerna kommer dock inte till uttryck i dessa profiler. I det följande skall kostnadsprofiler från de partier som besvarade undersökningen i urvalskommunerna i slutet av 1970- talet jämföras med de partier som i dag finns i dessa kommuner och besvarat 1998 års undersökning. 
 12 
  
 Resultatet visar för det första vissa skillnader mellan valår och mellanvalsår, nämligen att de flesta partier valfonderar innan valrörel- sen drar igång. Aktivitetskostnaderna är följdaktligen betydligt högre under valår. Vidare är i flera partier överföringar till regional nivå (i förekommande fall riksnivån) av betydande storlek. Denna kostnads- 
 100 
  
 kap05.fm Page 101 Francis, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 Tablå 5.2. Rangordning av de tre tyngsta kostnaderna i partiernas kommunorganisationer. En jämförelse mellan 1978 och 1979 respektive 1997 och 1998 
  
 1978 
  
 1979 
  
 1997 
  
 1998 
  
 Moderaterna 
 Valfondering Överf uppåt i org Aktivitetskostn 
 Aktivitetskostn Överf uppåt i org Adm kostn 
 Valfondering 
 Överf uppåt i org 
 Aktivitetskostn 
 Aktivitetskostn Överf uppåt i org Anslag till person- valskampanjer 
 Centerpartiet 
 Valfondering Överf uppåt i org Aktivitetskostn 
 Folkpartiet 
  
 Aktivitetskostn 
  
 Anslag till person- 
  
 Aktivitetskostn 
  
 Överf uppåt i org 
  
 valskampanjer 
  
 Adm kostn 
  
 Adm kostn 
  
 Valfondering 
  
 Överf uppåt i org 
  
 Adm kostn 
  
 Överf uppåt i org Aktivitetskostn Adm kostn 
  
 Överf uppåt i org 
  
 Överf uppåt i org 
  
 Aktivitetskostn 
  
 Aktivitetskostn 
  
 Valfondering 
  
 Överf uppåt i org 
  
 Adm kostn 
  
 Aktivitetskostn/ 
  
 Adm kostn 
  
 Adm kostn 
  
 Kristdemokraterna 
  
 Överf uppåt i org 
  
 Överf uppåt i org 
  
 Aktivitetskostn 
  
 Aktivitetskostn 
  
 Valfondering 
  
 Adm kostn 
  
 Valfondering 
 Överf uppåt i org 
 Aktivitetskostn 
 Aktivitetskostn Överf uppåt i org Adm kostn 
  
 Socialdemokraterna 
  
 Aktivitetskostn 
  
 Aktivitetskostn 
  
 Adm kostn 
  
 Adm kostn 
  
 Anslag till lok avd 
  
 Adm kostn 
  
 Aktivitetskostn 
  
 Aktivitetskostn 
  
 Adm kostn 
  
 Anslag till lok avd 
  
 Valfondering 
  
 Anslag till lok avd 
  
 Vänsterpartiet 
 Överf uppåt i org Aktivitetskostn Adm kostn 
 Miljöpartiet 
  
 Aktivitetskostn/ 
  
 Överf uppåt i org 
  
 Aktivitetskostn 
  
 Överf uppåt i org 
  
 Valfondering 
  
 Överf uppåt i org 
  
 Adm kostn 
  
 Aktivitetskostn/ 
  
 Adm kostn 
  
 Adm kostn 
  
 * 
  
 * 
  
 Valfondering 
  
 Aktivitetskostn 
  
 Aktivitetskostn 
  
 Adm kostn 
  
 Adm kostn 
  
 Överf uppåt i org 
  
 Lokala partier 
 ** 
  
 Kommentarer:  
 Administrativa kostnader avser löner, arvoden, traktamenten, resor, kansli, porto, frakter, tele etc. Aktivitetskostnader avser annonser, trycksaker, mötesomkostnader, valstuga, kurser, konferenser, studier etc. Uppgifterna från 1978 och 1979 är hämtade från Ds Kn 1981:15 sid. 68.* = Miljöpartiet ej med i den stu- dien. **= Låg svarsprocent. 
 101 
  
 kap05.fm Page 102 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 post är ofta främst av transfereringskaraktär, dvs. med överföring av KPS och medlemsavgifter, men består till viss del även av köp av tjänster och material. Det kan även noteras att administrativa kostna- der ofta tillhör de tre tyngsta lassen för partiorganisationerna och för socialdemokraterna har dessa kostnader tagit ledningen under 1997 och 1998. Personvalsreformen har genererat en ny kostnad för partierna, nämligen anslag till personvalskampanjer. Det var dock endast moderaterna och centerpartiet som hade några större kostna- der för detta ändamål. 
 Det finns betydande resursmässiga skillnader mellan de konkurre- rande partierna i det lokala partisystemet och den mest slående är den mellan socialdemokraterna och resten av partierna. Vid en jämförelse mellan partiernas uppgifter om sina totala kostnader 1997 respektive 1998 framkommer att medianvärdet för de totala kostnaderna för de ingående socialdemokratiska arbetarkommunerna 1997 (utan stor- städer) var 456 400 kronor vilket kan jämföras med folkpartiets avdelningar som hade 27 000 kronor och centerpartiet kommunav- delningar som hade 58 000 i kostnader (se Tabell 5.6). Under 1998 steg inte oväntat partiernas samlade utgifter – från totalt 57 000 kro- nor (median) till 73 000 under valåret 1998. Socialdemokraternas kostnader steg då till 555 000 kronor (median) i kommunorganisa- tionerna. Det kan på goda grunder antas att de socialdemokratiska organisationerna har betydande fasta kostnader; ett antagande som styrks dels av uppgifterna om att administrativa kostnader var den tyngsta posten både 1997 och 1998, dels av att socialdemokraterna i genomsnitt har mer anställd personal än de andra partierna. Om man betraktar kostnadsuppgifterna i mer traditionella blockformer speg- lar situationen en viss balans mellan konkurrerande politiska alterna- tiv. I tabell 5.6 kan sifforna för partierna närmare studeras. 
 Siffrorna ger självfallet en begränsad bild av konkurrenssituatio- nen i de lokala partisystemen. Här finns exempelvis inga uppgifter om mediasituationen, frivilligt partiarbete eller i vilken utsträckning partierna har anställda bekostade av högre partinivåer. 
 Personvalet och ekonomin 
 Personvalsreformen får även konsekvenser för partiernas ekonomier. En sådan är att kandidater bedriver egna personvalskampanjer som kräver ett visst mått av ekonomiska resurser. Erfarenheterna av det första personvalet har nyligen utvärderats av Rådet för utvärdering av 1998 års val (Phillips  Möller 1999). I det sammanhanget har 
 102 
  
 kap05.fm Page 103 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 Tabell 5.6. Totala kostnader i partiernas kommunorganisationer 1997 och 1998 i löpande priser. Medianvärden, kronor avrundade till närmaste hundralapp.  
 50-urvalet 
  utan storstäder. Antal besva- rade enheter (N) inom parentes 
  
 Parti 
  
 1997 
  
 (N) 
  
 1998 
  
 (N) 
  
 Moderaterna 
  
 70 300 
  
 (21) 
  
 126 000 
  
 (22) 
  
 Centerpartiet 
  
 58 000 
  
 (33) 
  
 89 500 
  
 (33) 
  
 Folkpartiet 
  
 27 000 
  
 (31) 
  
 58 500 
  
 (30) 
  
 Kristdemokraterna 
  
 31 000 
  
 (21) 
  
 45 700 
  
 (21) 
  
 Socialdemokraterna 
  
 456 400 
  
 (27) 
  
 555 000 
  
 (25) 
  
 Vänsterpartiet 
  
 57 500 
  
 (22) 
  
 70 000 
  
 (23) 
  
 Miljöpartiet 
  
 29 700 
  
 (28) 
  
 46 900 
  
 (28) 
  
 Lokala partier 
  
 25 000 
  
 (7) 
  
 15 800 
  
 (16) 
  
 Totalt 
  
 54 500 
  
 (191) 
  
 73 000 
  
 (197) 
  
 Kommentar:  
 Det bör noteras att svarsfrekvensen är något lägre för de ekonomiska frågorna i undersökningen, för 1997 ingår 67,5 procent och 1998 69,6 procent. Efter- som enkäten besvarades i slutet av 1998 ombads respondenterna att ge en uppskatt- ning av kostnaderna för 1998. Inkluderas storstäderna (s.k.  
 53-urvalet) 
  blir resultatet marginellt annorlunda. Totalmedianvärdet bli då 57 000 kronor för 1997 respektive 76 000 kronor för 1998. Någon motsvarande fråga ställdes inte i 1979 års undersök- ning. 
 även vissa principiella frågor kring partifinansiering behandlats och den internationella erfarenheten kartlagts och analyserats. Det kan exempelvis konstateras att riksdagskandidaternas personvalskampan- jer har haft en försiktig start med relativt få personvalskampanjer till relativt låga kostnader. Centralt i partierna utfärdades rekommenda- tioner för hur kandidater och regionala partiorganisationer skulle hantera kampanjfinansieringen valet 1998 (Gidlund  Möller 1999). 
 Vi frågade i 1998 års undersökning huruvida några särskilda regler hade fastställts lokalt i partierna för hur partiets kommunorganisa- tion ekonomiskt skulle stödja personvalskampanjer för kommunal- valet 1998. Resultatet visade att endast en fjärdedel av kommunorga- nisationerna fastställde sådana rekommendationer. De partier som var flitigast i fråga om att ge kandidaterna riktlinjer var folkpartiet (48 procent), centerpartiet (44 procent), socialdemokraterna (31 procent) samt moderaterna (30 procent). Av de 25 ingående lokala partierna hade däremot ingen antagit några regler. 
 De antagna reglerna var av varierande slag, från enkla beslut att inte stödja någon kandidat ekonomiskt till regler av typen: att bekosta visst material lika för alla, att ge samtliga en viss summa pengar, att stödja exempelvis de tre första namnen med visst material 
 103 
  
 kap05.fm Page 104 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 (presentationer, visitkort, flygblad etc.) eller pengar. I vissa fall antogs etiska regler, exempelvis att öppet redovisa det ekonomiska stödet, eller att pengarna till personvalskampanjer skulle gå via parti- organisationen eller andra riktlinjer hur pengarna praktiskt skulle hanteras. 
 Sverige har en ytterst begränsad reglering och kontroll av partifi- nansieringen. Den befintliga minimala lagstifningen som finns gäller de offentliga partistöden och fördelningen av dem samt mutlagstift- ningen. Det etiska ansvaret vilar på partierna själva. 
 13  
 Runt om i den demokratiska världen har kontrollen och insynen ökat under senare tid i fråga om partier och pengar. Den vanligast förekommande är att partier och/eller kandidater är skyldiga att inkomma med rapporter över sina ekonomiska förehavanden. Viktiga förklaringar till denna pågående reformering är obehagliga erfarenheter av legitimitetskriser, men i vissa fall även ett starkt opinionstryck som stärkt partiföreträ- dare i uppfattningen att öppenheten är en demokratisk nödvändig- het. Dessutom har med stigande grad av offentlig finansiering med- vetenheten ökat om att partiernas ekonomier inte längre kan vara en intern angelägenhet. Den omfattande skattesubventioneringen av partier har således bidragit till förändrade attityder till reglering och insyn (Gidlund 1999b). 
 Med personvalsreformen kommer frågan om regel- och kontroll i ett delvis nytt ljus. I ett personvalssystem tenderar kandidater att bli mer exponerade för allehanda särintressen som kan vilja köpa infly- tande. I ett demokratiskt samhälle är det av vikt att det finns rättsliga mekanismer som skapar förutsättningar för genomskinlighet och ser till att detta även tillämpas i praktiken. Öppenhet och genomskinlig- het i detta sammanhang förutsätter att medlemmar, väljare och medier kan få tillgång till information om vilka intressen som står bakom kandidater och om detta stöd sker på ett etiskt godtagbart sätt. Med tanke på att partierna på lokal nivå i så hög utsträckning är finansierade av KPS är det också av största vikt att dessa kommunala medel hanteras på ett godtagbart sätt i eventuella personvalskampan- jer. 
 En organisationsstruktur för  
 2000-talet 
  
 Den hierarkiska organisationsstruktur som tidigt kom att prägla par- tierna utvecklades i samklang med det omgivande industrisamhällets organisation där basen för de politiska och ekonomiska interaktio- nerna i huvudsak var nationalstaten. I nationalstaten har partierna i 
 104 
  
 kap05.fm Page 105 Francis, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 hög grad fungerat som integrationsagenter av det politiska systemets territorium (Lipset  Rokkan 1967). Denna uppgift har inneburit att partierna strävat efter att bygga upp rikstäckande organisationer. 
 Dessutom har det varit betydelsefullt att driva vissa huvudfrågor – oberoende var i landet man verkat. Sammanhållning och enighet har ytterst setts som viktiga förutsättningar för att kunna fullgöra åta- gandet att ta ansvar för den politiska styrelsen och fatta bindande beslut. 
 I dag när samhällsutvecklingen går i riktning mot internationalise- ring och gränsöverskridande får detta konsekvenser även för partier- nas sätt att arbeta och fungera. Den organisationsprincip som tycks växa fram i kunskapssamhället bryter med den hierarkiskt toppstyrda organisationsmodellen och karaktäriseras av plattare strukturer och nätverk. Det är organisationslösningar som gynnar flexibilitet, gräns- överskridande och snabbhet (Gidlund 1992, 1999a; Karlsson 1997). 
 Internationaliseringen kommer under  
 2000-talet 
  att få genomgri- pande konsekvenser i fråga om hur vi i Sverige tänker om partiernas plats i demokratin, deras organisering och finansiering. De svenska partierna kan inte på samma sätt som förr segla i egen sjö – europei- seringen kommer att föra med sig en större idémakt från omgiv- ningen. 
 I en omgivning som karaktäriseras av snabba förändringar riskerar toppstyrning att fungera mindre effektivt än decentraliserade lös- ningar. De problem som partiledningar måste hantera är tänkbara fragmentiseringstendenser; sprickor i sammanhållningen som kan påverka trovärdigheten i både väljarnas och eventuella samarbetspart- ners ögon. Personval utgör – som vi konstaterade redan i det förra kapitlet – en utmaning för partierna inte minst ur sammanhållnings- synpunkt. Med en ökad fokusering på kandidater riskerar partiorga- nisationerna att försvagas i sina ambitioner att nå enighet och ett enhetligt uppträdande. Det finns en oro för att sammanhållningen i partiorganisationerna minskar som en konesekvens av personvalet: 58 procent av ombudsmännen tror exempelvis att partiernas kon- troll- och koordineringsmöjligheter när det gäller valkampanjerna minskar (Möller 1999b). 
 Den tendens till ökad frihet som registreras i verksamhetsplane- ringen i denna studie försvårar dessutom en centraliserad upplägg- ning av valrörelserna. Här tvingas partiledningarna således att anpassa sig till en mer osäker situation där kandidater kan skapa sig ett större mått av manöverutrymme på bekostnad av partiorganisationen. 
 105 
  
 kap05.fm Page 106 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 Noter 
  
 1 
  
 Panebianco (1988) utmejslar från litteraturen tre centrala dimensioner beträf- fande oförutsägbarhet som visar hur organisationer kan reagera nämligen: 1) komplexitet kontra enkelhet 2) stabilitet kontra instabilitet 3) tillåtande liberal kontra fientlighet. 
  
 2 
  
 Den tredje dimensionen – tillåtande liberal kontra fientlighet – som Panebi- anco nämner har ytterst med överlevnad att göra. 
  
 3 
  
 I Sverige var den ekonomiska krisen i den arbetarrörelseägda dagspressen den utlösande faktorn för att införa statligt partistöd 1964. En analys av debatten och de inblandade aktörernas ståndpunkter se Gutierrez, 1983. 
  
 4 
  
 Ambitionen är här inte att göra någon utvärdering av det kommunala partistö- det, eller redovisning av den offentliga finansieringens utveckling. 
  
 5 
  
 För en studie om toppstyrning inom moderata samlingspartiet och socialde- mokratiska partiet se Thompson, J (1998) Demokrati eller fåtalsvälde. Om besluts- fattande i partiorganisationer. Uppsala. 
  
 6 
  
 Vissa mindre variationer kunde dock registreras, nämligen att centerpartiets respondenter i högre utsträckning än övriga partier ansåg att IT ökat styrningen över den lokala valrörelsen. Miljöpartiet och vänsterpartiet upplevde den klart lägsta styrningen via IT. 
  
 7 
  
 Vid 1979 års undersökning gjordes en beräkning av nivån baserad på uppgifter om inkomster och kostnader, medan vi i den aktuella undersökningen ställde följande direkta fråga: Hur stor andel (i procent) av partiets kommunorganisa- tions verksamhetskostnader täcks av kommunalt partistöd (inkl. i förekom- mande fall andra offentliga bidrag)? 
  
 8 
  
 Detta kan jämföras med det landstingskommunala partistödet (LKP) som 
  
 ökat kraftigast av de offentliga partistöden. LKP började 1970 med blygsamma 9,3 miljoner kronor men är 128 miljoner kronor (exkl. de landstingsfria kom- munerna) för år 1998 (i löpande priser). Det statliga partistödet startade med 23 miljoner kronor 1966, för 1997/98 utbetalades 145,2 miljoner kronor (i löpande priser). 
  
 9 
  
 Bestämmelserna om KPS är numera inskrivna i kommunallagen. SFS 1991:900. En kommun har även rätt att ge bidrag till ett parti som upphört att vara representerat i fullmäktige i maximalt ett år efter det att representationen upphört. För en genomgång av de första överklagandena, se  
  
 Det offentliga stödet till partierna. Inriktning och omfattning 
 . ESO Ds 1994:31. 
  
 10 
  
 Moderaterna tog efter en omstrukturering i början av  
  
 1970-talet 
  ett bety- dande arbetsgivaransvar för personal i främst sina regionala organisationer. Folkpartiet gjorde betydande neddragningar av sin personal på regional- och kommunal nivå efter särskilt förlustvalet 1982. Om budgetstrategier, se Gidlund 1985. 
  
 11 
  
 Ingen longitudinell analys med exakt samma enheter vid två mättillfällen utan en jämförelse av lokala partisystem. 
  
 12 
  
 Någon siffor kommer inte att presenteras eftersom jämförbarheten i exakta 
  
 106 
  
 kap05.fm Page 107 Friday, December 10, 1999 7:59 AM 
  
 5 K 
 APACITET TILL FÖRÄNDRING 
 ? 
  
 kronor och ören är komplicerad. En bortfallsanalys och en longitudinell jämfö- relse av exakt samma enheter är tidsödande och är p.g.a. det interna bortfallet 1998 inte här möjlig att redovisa. 
  
 13  
 Konsensusstrategin med minimum av lagstiftning och kontroll eventuellt i kombination med frivilliga överenskommelser mellan partierna konfirmerades av den utredning som efter att ha granskat frågan om partiernas offentliggö- rande av inkomster och utgifter samt behovet av lagstiftning år 1951 avvisade det senare och rekommenderade frivilliga överenskommelser mellan partierna (SOU 1951:56). 
 107 
  
 kap05.fm Page 108 Friday, December 10, 1999 7:59 AM