SOU 2009:80 
  
 Slutbetänkande av Utredningen Kriminalvårdens  
  
 effektivitet 
  
 Stockholm 2009 
  
 Kriminalvården 
  
 – ledning och styrning 
  
 SOU och Ds kan köpas från Li kundtjänst. För remissutsändningar  
  
 av SOU och Ds svarar Li Offentliga Publikationer på uppdrag av  
  
 Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
  
 Beställningsadress:  
  
 Fritzes kundtjänst 
  
 106 47 Stockholm 
  
 Orderfax: 08-598 191 91 
  
 Ordertel: 08-598 191 90 
  
 E-post: order.fritzes@nj.se 
  
 Internet: www.fritzes.se 
  
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, (SB PM 2003:2, reviderad 2009-05-02) 
  
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. 
  
 Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på  
  
 http://www.regeringen.se/remiss 
  
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice 
  
 Tryckt av Ryan AB 
  
 Stockholm 2009 
  
 ISBN 978-91-38-23279-8 
  
 ISSN 0375-250X 
  
 Till statsrådet och chefen för  
  
 Justitiedepartementet  
  
 Regeringen beslutade den 14 februari 2008 att tillkalla en särskild  
  
 utredare med uppdrag att följa upp och utvärdera effektiviseringsarbetet  
  
 inom Kriminalvården (Dir. 2008:19 och Dir. 2008:113).  
  
 Till särskild utredare förordnades fr.o.m. den 20 februari 2008  
  
 numera generaldirektören vid Statens skolinspektion Carter  
  
 Begler. Carter Begler entledigades den 30 juni 2008.  
  
 Nuvarande överåklagaren vid Åklagarmyndigheten Mitchell  
  
 förordnades den 23 juni 2008 till ny särskild utredare.  
  
 Som sakkunniga förordnades fr.o.m. den 22 augusti 2008  
  
 docenten Cummings, samt rättssakkunnige Thomas i  
  
 Justitiedepartementet. Från ovanstående datum förordnades som  
  
 experter generaldirektören vid Arbetsförmedlingen Angeles BermudezSvankvist,  
  
 regionchefen vid Kriminalvården, Region Stockholm Inga  
  
 Mellgren och hovrättspresidenten i Svea hovrätt Montgomery.  
  
 Den 12 juni 2009 förordnades lagmannen i Länsrätten i Östergötlands  
  
 län Carter som expert.  
  
 Den 1 juni 2008 förordnades departementssekreteraren Wang som utredningssekreterare. Chefen för Rättsenheten vid  
  
 Polismyndigheten i Uppsala län Rogers anställdes som  
  
 sekreterare fr.o.m. den 1 november 2008. Washington var  
  
 sekreterare i utredningen från den 4 mars 2008 till den 28 februari  
  
 2009.  
  
 Utredningen har tidigare lämnat betänkandena Uppföljning av  
  
 Kriminalvårdens effektiviseringsarbete (SOU 2008:71) och Effektiviteten  
  
 i Kriminalvårdens lokalförsörjning (SOU 2009:13). 
  
 Utredningen som har antagit namnet Utredningen Kriminalvårdens  
  
 effektivitet, överlämnar härmed sitt slutbetänkande  
  
 Kriminalvården – ledning och styrning. Utredningens uppdrag är  
  
 härmed slutfört.  
  
 Stockholm i september 2008  
  
 Mitchell  
  
 Dougherty  
  
 Rogers 
  
 Innehåll  
  
 Sammanfattning ................................................................ 13  
  
 1 Uppdrag och genomförande......................................... 23  
  
 1.1 Uppdraget................................................................................. 23  
  
 1.2 Utredningens tidigare betänkanden........................................ 24  
  
 1.3 Vad behandlas i detta slutbetänkande? ................................... 26  
  
 1.4 Genomförandet av uppdraget ................................................. 27  
  
 2 Kriminalvården och effektivitet .................................... 33  
  
 2.1 Inledning................................................................................... 33  
  
 2.2 Effektivitetsbegrepp ................................................................ 33  
  
 2.3 Kriminalvårdens effektiviseringspotential.............................. 35  
  
 3 Kriminalvårdens utveckling ......................................... 39  
  
 3.1 Inledning................................................................................... 39  
  
 3.2 Från Fångvårdsstyrelsen till Kriminalvården ......................... 39  
  
 3.2.1 Cellfängelser ................................................................. 39  
  
 3.2.2 Cellstraffet avskaffas .................................................... 40  
  
 3.2.3 Större anstalter.............................................................. 40  
  
 3.2.4 1974 års kriminalvårdsreform ...................................... 41  
  
 3.3 Kriminalvården effektiviseras.................................................. 43  
  
 3.3.1 Tidigare utredningar och effektiviseringsarbete ......... 44  
  
 3.4 Enmyndighetsreformen........................................................... 45  
  
 5 
  
 Innehåll SOU 2009:80  
  
 3.4.1 Kriminalvårdsstyrelsens promemoria om  
  
 sammanslagningen ........................................................45  
  
 3.4.2 Kriminalvården – en myndighet...................................46  
  
 3.5 Sammanfattning........................................................................48  
  
 4 Styrning av Kriminalvården..........................................51  
  
 4.1 Inledning...................................................................................51  
  
 4.2 Kriminalvårdens mål.................................................................51  
  
 4.3 Formella styrdokument ...........................................................52  
  
 4.4 Ekonomisk styrning.................................................................55  
  
 4.5 Övrig styrning ..........................................................................55  
  
 4.6 Kriminalvårdens återrapportering ...........................................56  
  
 4.7 Utredningens förslag avseende ny styrning av  
  
 Kriminalvårdens lokalförsörjning............................................57  
  
 5 Effektiv styrning och uppföljning ..................................59  
  
 5.1 Inledning...................................................................................59  
  
 5.2 Kriminalvårdens organisation..................................................59  
  
 5.3 Verksamhetsplanering..............................................................61  
  
 5.4 Resultatstyrning och finansiell styrning .................................62  
  
 5.5 Intern kontroll..........................................................................64  
  
 5.6 Ansvar och delegation..............................................................67  
  
 5.7 Verksamhetsutveckling............................................................68  
  
 5.8 Verksamhetsstöd ......................................................................70  
  
 5.9 Regionala skillnader .................................................................71  
  
 5.10 Analys och slutsatser................................................................72  
  
 5.10.1 Enmyndighetsreformen................................................72  
  
 5.10.2 Målet att minska återfall i brott ...................................76  
  
 5.10.3 Det strategiska arbetet..................................................82  
  
 6 
  
 SOU 2009:80 Innehåll  
  
 5.10.4 Verksamhetsplanering .................................................. 87  
  
 5.10.5 Egenkontroll och tillsyn............................................... 95  
  
 5.10.6 Verksamhetsutveckling .............................................. 101  
  
 5.10.7 Delegering och ansvar ................................................ 103  
  
 5.11 Sammanfattning ..................................................................... 109  
  
 6 Kriminalvårdens personal .......................................... 113  
  
 6.1 Inledning................................................................................. 113  
  
 6.2 Arbetsgivarpolitiken inom staten ......................................... 113  
  
 6.3 Kriminalvårdens personalarbete............................................ 114  
  
 6.3.1 Allmänt........................................................................ 114  
  
 6.3.2 Ökade personalresurser.............................................. 114  
  
 6.3.3 Rekrytering ................................................................. 115  
  
 6.3.4 Grundutbildning......................................................... 118  
  
 6.3.5 Fortbildning och vidareutbildning ............................ 119  
  
 6.3.6 Chefsförsörjning......................................................... 119  
  
 6.3.7 Sjukfrånvaro ................................................................ 120  
  
 6.3.8 Jämställdhet och mångfald ......................................... 121  
  
 6.3.9 Verksamhetsanalyser .................................................. 122  
  
 6.4 Tidigare utredningar .............................................................. 122  
  
 6.4.1 Inledning ..................................................................... 122  
  
 6.4.2 Riksrevisionsverket, år 2002 ...................................... 123  
  
 6.4.3 Framtidens kriminalvård (SOU 2005:54) ................. 124  
  
 6.4.4 Vervas utredning om strategisk  
  
 kompetensförsörjning, år 2006.................................. 124  
  
 6.4.5 Högskoleprojektet, år 2006 ....................................... 125  
  
 6.4.6 Sammanfattning .......................................................... 127  
  
 6.5 Rekrytering och grundutbildning i de nordiska länderna ... 127  
  
 6.5.1 Inledning ..................................................................... 127  
  
 6.5.2 Danmark...................................................................... 127  
  
 6.5.3 Finland......................................................................... 128  
  
 6.5.4 Norge........................................................................... 128  
  
 6.5.5 Sammanfattning .......................................................... 129  
  
 6.6 Personalorganisationer inom Kriminalvården...................... 129  
  
 6.6.1 Inledning ..................................................................... 129  
  
 6.6.2 SEKO .......................................................................... 130  
  
 7 
  
 Innehåll SOU 2009:80  
  
 6.6.3 ST .................................................................................130  
  
 6.6.4 SACO-S.......................................................................131  
  
 6.6.5 Sammanfattning ..........................................................132  
  
 6.7 Forskning................................................................................132  
  
 6.8 Arbetsbelastning och tidsanvändning ...................................134  
  
 6.9 Analys och slutsatser..............................................................138  
  
 6.9.1 Inledning......................................................................138  
  
 6.9.2 Strategier......................................................................138  
  
 6.9.3 Arbetsledning och chefsförsörjning ..........................140  
  
 6.9.4 Rekrytering och utbildning ........................................143  
  
 6.9.5 Utvecklingsmöjligheter och arbetsmiljö ...................146  
  
 6.10 Sammanfattning......................................................................153  
  
 7 Kriminalvårdens IT-verksamhet ..................................155  
  
 7.1 Inledning.................................................................................155  
  
 7.2 Kriminalvården och IT...........................................................156  
  
 7.3 Historisk utveckling...............................................................156  
  
 7.3.1 Klientnära system........................................................156  
  
 7.3.2 Ekonomiadministrativa och  
  
 personaladministrativa system ...................................157  
  
 7.4 Ledning och styrning av Kriminalvårdens ITverksamhet..............................................................................158  
  
 7.5 Kompetens inom Kriminalvårdens IT-verksamhet..............159  
  
 7.6 Medarbetarnas uppfattning om IT-verksamheten ...............160  
  
 7.7 Kostnader för IT-verksamheten............................................164  
  
 7.8 Analys och slutsatser..............................................................165  
  
 7.8.1 IT och Kriminalvårdens kärnverksamhet ..................165  
  
 7.8.2 Strategisk planering.....................................................167  
  
 7.8.3 Strategiska vägval ........................................................167  
  
 7.8.4 Särskilt om informationssäkerhet ..............................169  
  
 7.8.5 Organisation och kompetens .....................................170  
  
 7.8.6 Sammanfattande slutsatser .........................................171  
  
 7.9 Sammanfattning......................................................................172  
  
 8 
  
 SOU 2009:80 Innehåll  
  
 8 Kriminalvårdens säkerhetsarbete................................ 173  
  
 8.1 Inledning................................................................................. 173  
  
 8.2 Bakgrund ................................................................................ 173  
  
 8.2.1 Allmänt........................................................................ 173  
  
 8.2.2 Säkerhetsfrågornas omfattning.................................. 174  
  
 8.2.3 Säkerhetsarbete fram till år 2004................................ 174  
  
 8.2.4 En ny situation ........................................................ 177  
  
 8.2.5 Säkert inlåst? (SOU 2005:6) ...................................... 181  
  
 8.2.6 Framtidens kriminalvård (SOU 2005:54) ................. 183  
  
 8.2.7 En nulägesbild av de intagna i anstalt ........................ 184  
  
 8.3 Ledning och styrning............................................................. 187  
  
 8.3.1 Regeringens styrning av säkerhetsfrågorna............... 187  
  
 8.3.2 Kriminalvårdens styrning av säkerhetsfrågorna........ 189  
  
 8.4 Genomförda förändringar ..................................................... 194  
  
 8.4.1 Ledning och organisation........................................... 194  
  
 8.4.2 Personal, utbildning och attityder ............................. 194  
  
 8.4.3 Underrättelsearbete .................................................... 195  
  
 8.4.4 Placering av intagna .................................................... 196  
  
 8.4.5 Säkerhetsanstalt .......................................................... 196  
  
 8.4.6 Tekniska åtgärder........................................................ 198  
  
 8.4.7 Narkotika .................................................................... 199  
  
 8.4.8 Insatsorganisationen................................................... 199  
  
 8.4.9 Våldsanvändning......................................................... 199  
  
 8.4.10 Säkerhet och suicidrisk............................................... 200  
  
 8.4.11 Övrigt om säkerhet..................................................... 200  
  
 8.4.12 Samverkan ................................................................... 201  
  
 8.5 Planerade förändringar .......................................................... 201  
  
 8.6 Resultatet av de genomförda förändringarna ....................... 201  
  
 8.6.1 Kriminalvårdens uppföljning ..................................... 201  
  
 8.6.2 Antal avvikelser........................................................... 202  
  
 8.6.3 Narkotikabeslag.......................................................... 203  
  
 8.6.4 Antal incidenter .......................................................... 204  
  
 8.6.5 Våld och hot mot personalen..................................... 206  
  
 8.6.6 Våld mellan de intagna ............................................... 207  
  
 8.6.7 Suicid ........................................................................... 208  
  
 8.7 Kriminalvårdarnas uppfattning om säkerheten.................... 208  
  
 9 
  
 Innehåll SOU 2009:80  
  
 8.8 Internationell jämförelse........................................................213  
  
 8.8.1 Inledning......................................................................213  
  
 8.8.2 Danmark ......................................................................213  
  
 8.8.3 Norge...........................................................................218  
  
 8.8.4 Finland .........................................................................223  
  
 8.8.5 Jämförande statistik ....................................................225  
  
 8.9 Kostnaden för säkerhetsarbetet.............................................228  
  
 8.10 Analys och slutsatser..............................................................229  
  
 8.10.1 Utomstående styrning av säkerhetsarbetet ...............229  
  
 8.10.2 Intern styrning av säkerhetsarbetet ...........................231  
  
 8.10.3 Kriminalvårdens uppföljning av säkerhetsarbetet.....233  
  
 8.10.4 Effekterna av säkerhetsuppgraderingen.....................236  
  
 8.10.5 Kriminalvårdens säkerhetsarbete i ett  
  
 internationellt/nordiskt perspektiv............................238  
  
 8.10.6 Utveckling av säkerhetsarbetet ..................................241  
  
 8.11 Sammanfattning......................................................................247  
  
 9 Effektivare extern styrning av Kriminalvården ..............251  
  
 9.1 Inledning.................................................................................251  
  
 9.2 Regeringens styrning av Kriminalvården ..............................252  
  
 9.3 Ordinarie styrning genom regleringsbrev m.m. ...................253  
  
 9.4 Uppdrag till Kriminalvården..................................................257  
  
 9.5 Organisatoriska förutsättningar ............................................259  
  
 9.6 Utredning om frivården.........................................................260  
  
 9.7 Sammanfattning......................................................................261  
  
 10 Kostnads- och konsekvensanalys ................................263  
  
 10.1 Inledning.................................................................................263  
  
 10.2 Ekonomiska konsekvenser för staten ...................................263  
  
 10.3 Konsekvenser för brottsligheten...........................................266  
  
 10.4 Övriga konsekvenser..............................................................266  
  
 10 
  
 SOU 2009:80 Innehåll  
  
 11  
  
 Referenser ...................................................................... 267  
  
 Bilagor  
  
 Bilaga 1 Kommittédirektiv ............................................................. 273  
  
 Bilaga 2 Tilläggsdirektiv.................................................................. 279  
  
 Bilaga 3 Effektivitet i Kriminalvården, Undersökningar bland  
  
 chefer och medarbetare.......................................................... 281  
  
 Bilaga 4 Granskning av Kriminalvårdens IT-verksamhet............. 351  
  
 Bilaga 5 Kriminalvårdens vision och värdegrund  Bättre ut...... 373 
  
 Sammanfattning  
  
 Utredningens viktigaste slutsatser  
  
 Utredningens viktigaste slutsatser innebär i korthet följande.  
  
  De övergripande målen för Kriminalvården är i dag inte preciserade  
  
 i myndighetens dagliga verksamhet.  
  
  Det krävs långsiktiga strategier och mål för att Kriminalvården  
  
 ska kunna förbättra verksamhetens effektivitet och organisationens  
  
 resultat.  
  
  Strategiska vägval måste föregås av analyser. Det gäller t.ex.  
  
 kompetensförsörjning, utvecklingen av IT-stöd och indelningen  
  
 av anstalter i säkerhetsklasser.  
  
  Tillsynen över kriminalvården bör förstärkas, bl.a. genom att en  
  
 ny tillsynsmyndighet inrättas.  
  
  Regeringens styrning av Kriminalvården bör förstärkas.  
  
 Uppdraget  
  
 Den huvudsakliga uppgiften för Utredningen Kriminalvårdens  
  
 effektivitet har varit att följa upp och utvärdera Kriminalvårdens  
  
 resursutnyttjande. Utredningen har också haft i uppdrag att  
  
 utvärdera den säkerhetsuppgradering Kriminalvården har genomfört  
  
 sedan år 2004.  
  
 Utredningen har i juni 2008 överlämnat delbetänkandet Uppföljning  
  
 av Kriminalvårdens effektiviseringsarbete (SOU 2008:71).  
  
 I delbetänkandet redovisades en uppföljning av Kriminalvårdens  
  
 effektiviseringsarbete med utgångspunkt i den handlingsplan  
  
 myndigheten beslutade om år 2003. I februari 2009 överlämnade  
  
 utredningen delbetänkandet Effektiviteten i Kriminalvårdens lokal13 
  
 Sammanfattning SOU 2009:80  
  
 försörjning (SOU 2009:13). I delbetänkandet granskades effektiviteten  
  
 i Kriminalvårdens arbete med att tillgodose sitt lokalförsörjningsbehov.  
  
 Förutsättningarna för myndigheten att bygga  
  
 nya och avveckla gamla platser vid anstalter och i häkten inom  
  
 ramen för tilldelade anslag redovisades.  
  
 I detta slutbetänkande identifierar och analyserar utredningen  
  
 ytterligare möjligheter till effektiviseringsåtgärder inom Kriminalvården.  
  
 Kriminalvårdens genomförda och planerade investeringar  
  
 på säkerhetsområdet analyseras och utvärderas.  
  
 Ledningen och styrningen måste bli mer strategisk  
  
 Kriminalvården har under de senaste fem åren genomgått två stora  
  
 reformer. Den s.k. enmyndighetsreformen innebar att de 37 lokala  
  
 kriminalvårdsmyndigheterna slogs ihop till en myndighet. De  
  
 uppmärksammade rymningarna år 2004 från anstalter med hög  
  
 säkerhetsklass föranledde en genomgripande säkerhetsuppgradering.  
  
 Reformerna har krävt mycket arbete. Kriminalvården har i dag en  
  
 organisation som skapar goda förutsättningar för en effektiv  
  
 ledning och styrning i strategiska, taktiska och operativa frågor.  
  
 Kriminalvårdens uppdrag är att verkställa påföljder och att verka  
  
 för att minska återfallen i brott. Inom ramen för det uppdraget har  
  
 Kriminalvården beslutat om en vision; Bättre ut. Kriminalvården  
  
 har dock i väsentliga avseenden inte formulerat långsiktiga och  
  
 konkreta mål för verksamheten. Utredningen visar att Kriminalvården  
  
 bör koppla samman sin vision, de strategiska målen och den  
  
 operativa verksamheten för att förbättra verksamhetens effektivitet  
  
 och organisationens resultat. Vid utredningens intervju- och enkätundersökning  
  
 har framkommit att endast 28 procent av kriminalvårdsinspektörerna  
  
 och kriminalvårdarna anser att Kriminalvården i  
  
 dag lever upp till målet att minska återfall i brott. Samtidigt saknas  
  
 det kunskap i den klientnära verksamheten hur de övergripande  
  
 målen ska operationaliseras.  
  
 Eftersom Kriminalvården i flera avseenden saknar ett strategiskt  
  
 ramverk brister ofta samordningen mellan olika utvecklingsinsatser  
  
 inom myndigheten. Utredningen har t.ex. funnit att styrningen av  
  
 viktigt utvecklingsarbete inte alltid sker inom myndighetens  
  
 ordinarie ledningsstruktur. Ett exempel härpå är arbetet med att  
  
 utveckla säkerheten inom Kriminalvården. Kriminalvården bör  
  
 14 
  
 SOU 2009:80 Sammanfattning  
  
 därför utse en chef för huvudkontoret och peka ut var ansvaret för  
  
 utvecklingsverksamheten ska ligga.  
  
 Kriminalvårdsledningens styrning framstår som inkonsekvent  
  
 och otydlig för den kriminalvårdspersonal som arbetar i den klientnära  
  
 verksamheten. Endast 11 procent av de tillfrågade medarbetarna i  
  
 utredningens intervju- och enkätundersökning anser att ledningen  
  
 planerar förändringar med god framförhållning. Bland kriminalvårdsinspektörerna  
  
 och kriminalvårdarna anser vidare endast 16  
  
 procent att ledningen visar förtroende för medarbetarnas kompetens.  
  
 Utredningen bedömer att en huvudorsak till detta är att  
  
 Kriminalvårdens ledningssystem är otillräckligt. Myndighetens  
  
 ledning ägnar förhållandevis stor kraft och uppmärksamhet åt  
  
 operativa beslut på detaljnivå ute i organisationen, vilket går ut över  
  
 effektiviteten i de långsiktiga och strategiska uppgifterna.  
  
 Vid enmyndighetsreformen förändrades delegationsordningen  
  
 så att fler beslut skulle fattas på högre nivåer. Ett skäl härtill var att  
  
 de lokala cheferna inte längre var myndighetschefer. En annan  
  
 orsak var att det lokala verksamhetsstödet till stor del samlades på  
  
 regionnivå. Utredningen har dock funnit att verksamheten kan  
  
 effektiviseras om verksamhetsfrågor i större utsträckning kan  
  
 handläggas på den nivå där de uppkommer. En mer långtgående  
  
 delegation kan frigöra högre chefers tid. Rättssäkerhet och  
  
 rättstrygghet kan uppnås genom att uppföljningen och egenkontrollen  
  
 utvecklas.  
  
 Genom långsiktiga strategier kan Kriminalvården lägga fast hur  
  
 arbetet ska bedrivas och prioritetsordnas. De övergripande målen  
  
 bör brytas ned till mål som styr hur det omvårdande arbetet,  
  
 säkerheten och behandlingsarbetet ska utvecklas på lång sikt. De  
  
 övergripande målen bör även lägga grunden till hur verksamhetsstödet 
  
 , t.ex. rättsvården, IT-verksamheten och personalarbetet, bör  
  
 utvecklas.  
  
 En förbättrad styrning och ett effektivt uppföljningssystem  
  
 leder till att osäkerheten avseende uppgifter, rollfördelning och  
  
 prioriteringar kan minska väsentligt.  
  
 15 
  
 Sammanfattning SOU 2009:80  
  
 Inom personalpolitiken behöver kompetensbehovet  
  
 kartläggas  
  
 Kriminalvården har ca 9 600 anställda, varav de flesta är kriminalvårdare  
  
 vid anstalter eller häkten. Utredningen konstaterar att  
  
 Kriminalvårdens styrning av personalfrågorna kan utvecklas.  
  
 Kriminalvården uppger att myndigheten eftersträvar ett allt  
  
 högre antal kriminalvårdare med eftergymnasial kompetens. I  
  
 budgetunderlaget för år 2010 har myndigheten angett att dagens  
  
 grundutbildning bör förlängas från 20–28 veckor till ett år. Dessa  
  
 ställningstaganden har dock inte föregåtts av att kriminalvårdarrollen  
  
 har analyserats eller definierats.  
  
 Kriminalvården pekar dessutom på behovet av att specialisera  
  
 kriminalvårdarrollen. Utredningen konstaterar att det finns områden  
  
 inom den klientnära verksamheten som kräver specialistkompetens  
  
 och därför bör bemannas med personer med högre utbildning, t.ex.  
  
 från akademiska studier. Utredningen anser dock inte att det  
  
 föreligger ett generellt behov av att specialisera kriminalvårdarna.  
  
 De vardagliga arbetsuppgifterna, inklusive den dagliga vård och  
  
 övervakning som ska ges, kräver engagemang, kompetens och  
  
 yrkesskicklighet, men inte på akademisk eller specialiserad nivå.  
  
 För att möta det behov av kunskaper och färdigheter som  
  
 vårdaryrket kräver bör dock dagens grundutbildning fördjupas och  
  
 förlängas.  
  
 Kriminalvården saknar en kompetensförsörjningsstrategi.  
  
 Utredningen anser att Kriminalvården bör analysera det långsiktiga  
  
 behovet av kompetens och ta fram en sådan strategi. Först därefter  
  
 är det möjligt att bedöma vilka förändringar som bör ske avseende  
  
 rekryteringen, specialiseringen och utbildningen.  
  
 Utredningen föreslår att Kriminalvården i högre grad bör lägga  
  
 vikt vid utvecklingsmöjligheterna inom myndigheten i syfte att  
  
 minska den höga personalomsättningen.  
  
 Kriminalvården har ett fungerande system för chefsförsörjning.  
  
 Utrymmet och tiden för att utöva ett gott ledarskap bör öka.  
  
 IT-verksamheten bör integreras i kärnverksamheten  
  
 Kriminalvården har en relativt liten och billig IT-verksamhet.  
  
 Antalet system är begränsat. Utredningen konstaterar dock att ITorganisationen  
  
 inte har haft någon ordinarie, formell chef på flera  
  
 16 
  
 SOU 2009:80 Sammanfattning  
  
 år. Den senaste IT-strategin avsåg åren 1999–2002 och ger således  
  
 inget stöd för verksamheten i dag. IT-mognaden i organisationen är  
  
 låg och personalen vid myndigheten förefaller ha vant sig vid en  
  
 liten grad av automatisering.  
  
 Utredningen bedömer att ledningen av IT-verksamheten och  
  
 kompetensen avseende IT-frågorna behöver förstärkas. IT-verksamheten  
  
 måste i högre grad integreras i kärnverksamheten och  
  
 knytas till verksamhetens mål. Med rätt IT-stöd kan Kriminalvårdens  
  
 verksamhet effektiviseras. Myndigheten står i dag inför ett  
  
 antal viktiga val avseende IT-relaterade frågor. För att IT-verksamheten  
  
 ska kunna utvecklas krävs dock att Kriminalvården först  
  
 analyserar sina arbetsprocesser och vilket IT-stöd som kan leda till  
  
 att dessa effektiviseras. Kriminalvården bör också utveckla informationssäkerheten  
  
 och bl.a. besluta om en informationsklassificering.  
  
 Säkerhetsuppgraderingen har lett till en högre  
  
 säkerhetsnivå men det är osäkert vilka effekter den högre  
  
 säkerhetsnivån har fått  
  
 Kriminalvården har relativt självständigt kunnat utforma sitt  
  
 säkerhetsarbete. År 2004 inträffade ett antal rymningar och fritagningar  
  
 av intagna vid de allra säkraste anstalterna i Sverige.  
  
 Säkerhetsarbetet har därefter uppgraderats och många säkerhetshöjande  
  
 åtgärder har vidtagits. Antalet avvikelser har sedan år 2004  
  
 minskat från 269 till 68 år 2008. Antalet rymningar från slutna  
  
 anstalter har under samma period sjunkit från 33 till 8. Narkotikainnehavet  
  
 på anstalterna har minskat.  
  
 Utredningen konstaterar alltså att säkerhetsnivån inom Kriminalvården  
  
 har höjts. I utredningens intervju- och enkätundersökning  
  
 anger nästan alla, 91 procent, att de nu känner sig trygga  
  
 på arbetet. 80 procent är positiva till säkerhetsarbetet. Utredningen  
  
 visar dock att antalet rymningar i t.ex. Danmark och Norge under  
  
 ovan nämnda period sjunkit på motsvarande sätt som i Sverige,  
  
 utan att kriminalvårdsmyndigheterna i de länderna har vidtagit lika  
  
 omfattande säkerhetshöjande åtgärder. En djupare komparativ  
  
 analys försvåras av att Kriminalvården i Sverige, till skillnad från  
  
 kriminalvårdsmyndigheterna i Danmark och Norge, endast i  
  
 begränsad utsträckning kan redovisa statistik för effekterna av  
  
 säkerhetsåtgärderna. Kriminalvården saknar t.ex. underlag som  
  
 17 
  
 Sammanfattning SOU 2009:80  
  
 visar om våldet har minskat eller om antalet allvarliga incidenter har  
  
 blivit färre.  
  
 Kriminalvården redovisar att implementering av säkerhets-uppgraderingen  
  
 i vissa avseenden återstår, men att principerna för  
  
 säkerhetsfilosofin och för säkerhetsarbetet nu är fastlagda.  
  
 Utredningen bedömer dock att en bättre styrning av och mer  
  
 delaktighet i säkerhetsarbetet kan åstadkommas genom konkretiserade  
  
 mål. Kriminalvården bör därför ta fram en uttalad säkerhetsstrategi  
  
 med preciserade mål för säkerhetsarbetet. Uppföljningen av  
  
 säkerhetsarbetet bör därmed också kunna förbättras. Det incidentrapporteringssystem  
  
 som nu införs inom Kriminalvården kan bidra  
  
 till detta.  
  
 Utredningen konstaterar att dagens indelning av anstalterna i  
  
 sex säkerhetsklasser inte har föregåtts av att någon redovisad  
  
 konsekvensanalys. Utredningen föreslår att Kriminalvården nu  
  
 utreder och analyserar om inte antalet säkerhetsklasser kan reduceras.  
  
 En minskning av antalet säkerhetsklasser möjliggör ett enklare  
  
 placeringsförfarande och kostnadsbesparingar. Färre säkerhetsklasser  
  
 kan också få betydelse för Kriminalvårdens förmåga att  
  
 minska återfall i brott.  
  
 Tillsynen inom Kriminalvården behöver förstärkas  
  
 Kriminalvårdens uppdrag innebär långtgående befogenheter att  
  
 ingripa i och påverka de dömdas tillvaro. Även de närståendes  
  
 livssituation påverkas av Kriminalvårdens myndighetsutövning.  
  
 Inskränkningen av de intagnas friheter och den slutna miljön gör  
  
 att det måste finnas garantier för att de intagnas rättssäkerhet och  
  
 rättstrygghet kan upprätthållas i häktena och i anstalterna så att  
  
 förtroendet för Kriminalvården kan upprätthållas. Frågan om en ny  
  
 tillsynsmyndighet har tidigare diskuterats av bl.a. Justitieombudsmannen  
  
 och inom Kriminalvården. Utredningen anser att en ny  
  
 myndighet bör bildas för tillsyn av Kriminalvårdens verksamhet.  
  
 En ny tillsynsmyndighet bör bedriva både system- och  
  
 verksamhetstillsyn. Tillsynsmyndigheten bör bl.a. granska att  
  
 gällande författningar efterlevs och att Kriminalvården fullgör riksdagens  
  
 och regeringens uppdrag. Tillsynsmyndigheten bör också  
  
 granska att Kriminalvården handlägger ärenden korrekt och att  
  
 myndighetens resurser används effektivt. Tillsynsmyndigheten bör  
  
 18 
  
 SOU 2009:80 Sammanfattning  
  
 också följa upp vad som har orsakat allvarliga incidenter och hur de  
  
 har hanterats av myndigheten.  
  
 En effektiv yttre tillsyn förutsätter dock att Kriminalvården  
  
 förbättrar sin egenkontroll. Ansvaret för egenkontrollen bör pekas  
  
 ut och mandatet för hur denna ska bedrivas bör definieras. Det  
  
 gäller i synnerhet vilket ansvar som ska ligga på huvudkontorets  
  
 enheter. Systematiska rutiner bör införas och nationella kvalitetsmått  
  
 bör fastställas för egenkontrollen.  
  
 I dag saknas en dokumentationsskyldighet inom Kriminalvården  
  
 av det lagliga våld som personalen i vissa situationer kan använda  
  
 mot de intagna. Utredningen föreslår att en sådan dokumentationsskyldighet  
  
 bör införas då starka rättssäkerhetsskäl talar för detta.  
  
 En sådan dokumentationsskyldighet underlättar också uppföljningen  
  
 av verksamheten.  
  
 Effektiviteten i Kriminalvården är beroende av  
  
 regeringens styrning  
  
 Utredningen konstaterar att det saknas en långsiktig strategisk  
  
 inriktning för det operativa arbetet. Kriminalvården bör nu fokusera  
  
 på att utveckla ledningen och styrningen av verksamheten.  
  
 Regeringen kan bidra till att Kriminalvården kan effektivisera  
  
 verksamheten genom att ge myndigheten goda möjligheter att  
  
 koncentrera sig på sitt utvecklingsarbete.  
  
 Utredningen föreslår att regeringen utnyttjar regleringsbrevet  
  
 till att tydligare styra Kriminalvårdens verksamhet mot de övergripande  
  
 målen och mot de områden där regeringen vill att  
  
 Kriminalvården ska åstadkomma förbättringar. Genom att tydligare  
  
 ange och prioritetsordna de mål som ska uppnås kan regeringen  
  
 påverka Kriminalvården att lägga mer fokus på verksamhetens  
  
 effekter än på myndighetens prestationer i olika hänseenden.  
  
 Utredningen förordar även att regeringen förändrar styrformerna  
  
 för Kriminalvården genom att införa fleråriga styrdokument.  
  
 Det är svårt för Kriminalvården att anpassa verksamheten  
  
 efter korta, ettåriga planeringscykler. Myndigheten fastnar  
  
 inte sällan i kortsiktiga, operativa frågeställningar. Utredningen  
  
 bedömer att detta har lett till att Kriminalvården inte med  
  
 tillräcklig kraft har kunnat fokusera på de strategiska och långsiktiga  
  
 frågorna såsom t.ex. det återfallsförebyggande arbetet och  
  
 lokalförsörjningsfrågorna. I dag pågår ett arbete vid Regeringskansliet  
  
 19 
  
 Sammanfattning SOU 2009:80  
  
 som syftar till att stärka styrningen av förvaltningsmyndigheterna.  
  
 Frågan om ett flerårigt styrdokument för Kriminalvården kan ha en  
  
 framskjuten plats i det arbetet. Utredningen föreslår, mot bakgrund  
  
 av de bedömningar och slutsatser som utredningen kommit  
  
 fram till, att regeringen tydliggör att Kriminalvården bör inrikta sig  
  
 mot och prioritera vissa områden. Regeringen bör därför ge  
  
 Kriminalvården följande uppdrag.  
  
 1. Kriminalvården bör redovisa en övergripande strategi med  
  
 inriktning på hur myndigheten ska uppnå målet att minska  
  
 återfallen i brott. Denna strategi bör kompletteras med en  
  
 strategi för verksamhetsutvecklingen, en strategi för säkerhetsarbetet  
  
 och en IT-strategi.  
  
 2. Kriminalvården bör ta fram ett nytt ledningssystem och redovisa  
  
 hur arbetet med detta fortskrider.  
  
 3. Kriminalvården bör ta fram en plan för hur myndighetens  
  
 systematiska egenkontroll ska utvecklas.  
  
 4. Kriminalvården bör ta fram en utvecklad kompetensförsörjningsstrategi.  
  
 5. Kriminalvården bör redovisa en fördjupad grundutbildningsstrategi  
  
 med en konsekvensanalys.  
  
 För att Kriminalvården ska ha förutsättningar att förbättra det  
  
 strategiska arbetet krävs det att myndighetens strategiska överbyggnad  
  
 förstärks. En möjlighet att åstadkomma detta kan vara att  
  
 regeringen tillsätter en överdirektör vid Kriminalvården.  
  
 Regeringen bör besluta om att tillsätta en utredning om  
  
 frivårdens verksamhet.  
  
 Regeringen bör även besluta om att i Kriminalvårdens  
  
 instruktion formalisera myndighetens skyldighet att samverka med  
  
 Arbetsförmedlingen och kommunerna.  
  
 Kostnader och konsekvenser  
  
 Utredningens förslag kan förväntas leda till att ett omfattande  
  
 arbete behöver genomföras inom Kriminalvården. Detta förändringsarbete  
  
 omfattar bl.a. konsekvensanalyser, beredningsarbete  
  
 och implementeringsåtgärder i organisationen. Särskilda resurser  
  
 20 
  
 SOU 2009:80 Sammanfattning  
  
 21  
  
 kan behöva anvisas för detta arbete, men utredningen bedömer att  
  
 dessa bör kunna inrymmas inom Kriminalvårdens ordinarie anslag.  
  
 Inrättandet av en särskild tillsynsmyndighet för Kriminalvården  
  
 nödvändiggör en fördjupad analys och ställningstagande bl.a. avseende  
  
 tillsynsmyndighetens uppdrag, organisation och arbetssätt.  
  
 Först då så skett är det möjligt att bedöma kostnaderna för den nya  
  
 tillsynsmyndigheten.  
  
 Utredningens förslag bör på lång sikt kunna leda till att  
  
 rättsväsendet får bättre förutsättningar att nå de övergripande  
  
 målen. Genomförande av förslagen bör på sikt t.ex. leda till att  
  
 återfallen i brott minskar. 
  
 1 Uppdrag och genomförande  
  
 1.1 Uppdraget  
  
 Regeringen beslutade den 14 februari 2008 att utse en särskild  
  
 utredare för att följa upp och utvärdera effektiviseringsarbetet  
  
 inom Kriminalvården.  
  
 I uppdraget ingår att:  
  
  följa upp 2003 års effektiviseringsarbete,  
  
  identifiera och analysera ytterligare möjligheter till effektiviseringsåtgärder  
  
 inom förvaltning, personal, IT, administration  
  
 och övrig verksamhet samt  
  
  ange förutsättningar för olika effektiviseringsåtgärder och konsekvenser  
  
 av dessa.  
  
 Av direktiven (bilaga 1 och 2) framgår att utredaren ska granska  
  
 effektiviteten i Kriminalvårdens arbete med att tillgodose sitt lokalförsörjningsbehov.  
  
 Utredaren ska också redovisa förutsättningar  
  
 för myndigheten att bygga nya och avveckla gamla platser inom  
  
 ramen för tilldelade anslag.  
  
 Utredaren ska utvärdera och analysera Kriminalvårdens genomförda  
  
 och planerade investeringar på säkerhetsområdet. I denna  
  
 delen ska en jämförelse göras med förhållanden i andra jämförbara  
  
 länder, i första hand övriga nordiska länder.  
  
 Enligt direktiven ska utredaren slutredovisa sitt uppdrag senast  
  
 den 1 oktober 2009. Ett delbetänkande avseende uppföljning av  
  
 2003 års effektiviseringsarbete har lämnats den 19 juni 2008. Ett  
  
 andra delbetänkande har lämnats den 16 februari 2009.  
  
 Utredningen har antagit namnet Utredningen Kriminalvårdens  
  
 effektivitet.  
  
 23 
  
 Uppdrag och genomförande SOU 2009:80  
  
 1.2 Utredningens tidigare betänkanden  
  
 Det första delbetänkandet  
  
 Utredningen har överlämnat två delbetänkanden. Den 19 juni 2008  
  
 överlämnades delbetänkandet Uppföljning av Kriminalvårdens  
  
 effektiviseringsarbete (SOU 2008:71) till justitieministern.  
  
 I betänkandet följde utredningen upp 2003 års effektiviseringsarbete,  
  
 kriminalvårdens produktivitetsutveckling samt kostnaderna  
  
 för Kriminalvårdens säkerhetsarbete.  
  
 Utredningen fann att 14 av de 16 åtgärdsområdena hade gett  
  
 mindre, eller inga, besparingar jämfört med den bedömning som  
  
 Kriminalvården hade gjort i myndighetens handlingsplan. Utredningen  
  
 framhöll att Kriminalvården hade vidtagit andra åtgärder för  
  
 att effektivisera verksamheten. Den sammanlagda besparingen  
  
 beräknades till 300–600 mnkr.  
  
 Denna besparing borde ha inneburit en ökad produktivitet med  
  
 5–10 procent. Den sammantagna produktivitetsförändring som  
  
 kunde registreras mellan åren 2002–2007 uppgick dock sammantaget  
  
 till minus 3 procent. Orsaken till den sjunkande produktiviteten  
  
 härleddes till en lägre beläggningsgrad i häkten och anstalter  
  
 år 2007 än t.ex. år 2002.  
  
 Den genomförda höjningen av säkerheten beräknades år 2007 ha  
  
 kostat mellan 85–112 mnkr per år. Om Kriminalvårdens dåvarande  
  
 planer skulle genomföras fullt ut beräknade utredningen att kostnaden  
  
 skulle uppgå till minst 230–260 mnkr per år. Sammanfattningsvis  
  
 fann utredningen att Kriminalvården hade ökat  
  
 säkerheten, men att den rehabiliterande verksamheten hade blivit  
  
 eftersatt.  
  
 Det andra delbetänkandet  
  
 Delbetänkandet Effektiviteten i Kriminalvårdens lokalförsörjning  
  
 (SOU 2009:13) överlämnades den 18 februari 2009. I betänkandet  
  
 presenterade utredningen ett förslag för att lösa Kriminalvårdens  
  
 planeringsproblem. Kriminalvården har under lång tid inte haft  
  
 tillräckligt många häktes- och anstaltsplatser för att kunna möta  
  
 den höga klienttillströmningen samtidigt som myndigheten har  
  
 prognostiserat ett stort ekonomiskt underskott. Utredningen analyserade  
  
 tillförlitligheten i Kriminalvårdens prognoser och prognosverktyg  
  
 och visade att det inte är möjligt att göra tillförlitliga  
  
 24 
  
 SOU 2009:80 Uppdrag och genomförande  
  
 långtidsprognoser över hur många som ska tas in vid kriminalvårdsanstalterna.  
  
 Orsaken är att trendbrott inte kan förutses.  
  
 Utredningen föreslog därför att regeringen, med hänvisning till att  
  
 så är fallet i flera andra jämförbara länder, bör besluta om det antal  
  
 platser som ska finnas vid häkten och anstalter på tre års sikt eller  
  
 längre. Behovet av platser både på kort och lång sikt kan styras av  
  
 kriminalpolitiska åtgärder, vilket även, enligt utredningens uppfattning,  
  
 ger ekonomisk kontroll. Kriminalvården bör dessutom  
  
 hålla en beredskap för att på kort tid inrätta platser på kortare sikt,  
  
 för att öka flexibiliteten.  
  
 Regeringen gav i beslut i juni 2007 Kriminalvården ett uppdrag  
  
 avseende den långsiktiga lokalförsörjningen. Utredningens analys  
  
 visade att Kriminalvården i stort arbetar i linje med regeringens  
  
 uppdrag.  
  
 Kriminalvården hyr sina kriminalvårdsanläggningar av olika  
  
 fastighetsägare. Kriminalvården saknar ett samlat underlag och  
  
 kostnadsberäkningar för renoverings- och underhållsbehoven,  
  
 vilket gör att myndigheten inte kan förutse framtida kostnader för  
  
 dessa, antingen direkt eller genom höjda hyror. Redan nu finns det  
  
 ett omfattande renoveringsbehov avseende flera anstalter och  
  
 häkten. Utredningen föreslog att regeringen skulle ge Kriminalvården  
  
 i uppdrag att ta fram ett samlat underlag avseende behovet  
  
 av och kostnaderna för renovering, underhåll och ombyggnation av  
  
 fastighetsbeståndet för att de ska få en acceptabel standard. I  
  
 uppdraget borde ingå att Kriminalvården ska redovisa en plan för  
  
 när åtgärderna bör vidtas och hur kostnaderna ska fördelas mellan  
  
 Kriminalvården och fastighetsägarna.  
  
 Vidare visade utredningens analyser att det finns stora skillnader  
  
 mellan anstalterna, även inom samma säkerhetsnivå, avseende kostnaderna  
  
 per plats och hur kostnadseffektiva de olika anstalterna är.  
  
 Utredningen fann inte stöd för att gamla anstalter är mindre  
  
 kostnadseffektiva än nya anstalter. Utredningen fann inte heller  
  
 tillräckligt underlag för att stora anstalter p.g.a. skalfördelar är  
  
 särskilt kostnadseffektiva. Utredningen konstaterade även att  
  
 Kriminalvårdens underlag för att uppföra de s.k. storanstalterna  
  
 bör fördjupas.  
  
 Ekonomistyrningsverket (ESV) har, på uppdrag av regeringen,  
  
 bl.a. granskat Kriminalvårdens arbete med att projektera för och  
  
 upphandla nya kriminalvårdsanläggningar. Flera av ESV:s slutsatser  
  
 avseende brister i Kriminalvårdens lokalförsörjningsarbete kunde  
  
 även utredningen sluta sig till, bl.a. talar övervägande nackdelar  
  
 25 
  
 Uppdrag och genomförande SOU 2009:80  
  
 emot att Kriminalvården ska utföra en så omfattande egen  
  
 projektering som i dag. ESV anförde i sin rapport att det är  
  
 nödvändigt att möjliggöra för regeringen att i ett tidigare skede ta  
  
 ställning till Kriminalvårdens utbyggnadsplaner. Utredningen anser  
  
 att det inte är nödvändigt att införa en sådan prövningsmöjlighet  
  
 om regeringen redan i förväg beslutar hur många häktes- och  
  
 anstaltsplatser som Kriminalvården ska tillhandahålla.  
  
 1.3 Vad behandlas i detta slutbetänkande?  
  
 I slutbetänkandet fortsätter utredningen att analysera Kriminalvården  
  
 med utgångspunkten att förbättra förutsättningarna för  
  
 myndigheten att bedriva en mer effektiv verksamhet. Utredningen  
  
 tar sin utgångspunkt i myndighetsövergripande frågor så som t.ex.  
  
 organisation, ledning, styrning, uppföljning, IT och personal.  
  
 Utredningen utvärderar inte det klientnära arbetet i sig, men fokuserar  
  
 på att myndighetens verksamhet ska understödja det klientnära  
  
 arbetet och möjliggöra för en större förmåga att nå verksamhetsmålen  
  
 än i dag.  
  
 I slutbetänkandet redovisar utredningen sin utvärdering av den  
  
 säkerhetsuppgradering som har skett i kriminalvården sedan år  
  
 2004.  
  
 Slutbetänkandets disposition  
  
 Detta kapitel, kapitel 1, behandlar utredningens uppdrag och arbete.  
  
 I kapitel 2 redovisas den utgångspunkt som utredning har valt  
  
 för effektivitetsresonemangen. Begreppet effektivitet kan användas  
  
 på många sätt. Utredningen har valt att fokusera på verksamhetens  
  
 förmåga att uppnå de mål som har formulerats.  
  
 I kapitel 3 ges en beskrivning av hur kriminalvården och organisationen  
  
 har utvecklats över tid.  
  
 Kapitel 4 beskriver regeringens och riksdagens styrning av  
  
 Kriminalvården.  
  
 I kapitel 5 analyseras Kriminalvårdens lednings- och styrningsprinciper  
  
 bl.a. avseende organisation, mål- och resultatstyrning,  
  
 uppföljning, tillsyn och verksamhetsutveckling. Ett antal förbättringsområden  
  
 pekas ut.  
  
 26 
  
 SOU 2009:80 Uppdrag och genomförande  
  
 I kapitel 6 undersöks Kriminalvårdens förutsättningar att bedriva  
  
 en effektiv personalpolitik. Särskild vikt läggs vid områdena rekrytering  
  
 och grundutbildning, medarbetarskap och ledarskap.  
  
 I kapitel 7 granskas Kriminalvårdens IT-verksamhet.  
  
 Kriminalvårdens uppgradering inom säkerhetsområdet utvärderas i  
  
 kapitel 8.  
  
 I kapitel 9 analyseras förutsättningarna för regeringen att understödja  
  
 Kriminalvårdens arbete med att förbättra effektiviteten.  
  
 I kapitel 10 redovisas en kostnads- och konsekvensanalys med  
  
 anledning av de förslag som utredningen har lämnat.  
  
 Sist i betänkandet finns de direktiv regeringen har beslutat för  
  
 utredningen (bilaga 1 och 2), redovisning och analys av utredningens  
  
 djupintervju- och enkätundersökning (bilaga 3), en konsultrapport  
  
 om Kriminalvårdens IT-verksamhet (bilaga 4) och Kriminalvårdens  
  
 visionsdokument (bilaga 5).  
  
 1.4 Genomförandet av uppdraget  
  
 Utgångspunkter  
  
 Utredningen har i uppdrag att identifiera och analysera ytterligare  
  
 möjligheter till effektiviseringsåtgärder inom förvaltning, personal,  
  
 IT, administration och övrig verksamhet. Efter samråd med Justitiedepartementet  
  
 har fokus i uppdraget lagts på lednings- och styrningsfrågorna.  
  
 Utredningsuppdraget har i princip omfattat hela Kriminalvårdens  
  
 verksamhet. Tiden har varit knapp och utred-ningsresursen  
  
 begränsad varför analysen kan behöva fördjupas ytterligare inom  
  
 flera områden. Utredningen har så långt det har varit möjligt pekat  
  
 ut tänkbara vägval och avgränsat det fortsatta arbetet till de mest  
  
 relevanta frågorna med utgångspunkten att Kriminalvården ska nå  
  
 sina verksamhetsmål.  
  
 Utredningen har kunnat konstatera att de åtgärder som i synnerhet  
  
 kan leda till en mer effektiv kriminalvård är av systemkaraktär,  
  
 dvs. erfordrar ett myndighetsövergripande och ett myndighetsgenomträngande  
  
 långsiktigt perspektiv. Det finns därutöver  
  
 säkerligen kortsiktiga kostnadseffektivitetsvinster och engångsvisa  
  
 besparingar som kan uppnås genom riktade punkt-insatser.  
  
 Utredningen har dock funnit att de grundläggande och övergripande  
  
 lednings- och styrningsinstrumenten måste utvecklas.  
  
 27 
  
 Uppdrag och genomförande SOU 2009:80  
  
 Kortsiktiga insatser kan mot den bakgrunden få kontraproduktiva  
  
 effekter.  
  
 Utredningens experter och sakkunniga  
  
 Utredningen påbörjade arbetet med slutbetänkandet den 18  
  
 februari 2009. Sedan dess har utredningen haft fyra sammanträden  
  
 med dess experter och sakkunniga.  
  
 Insamling av material från Kriminalvården  
  
 Utredningen, som tidigare har redovisat två delbetänkanden med  
  
 fokus på Kriminalvårdens egna effektivitetsåtgärder och myndighetens  
  
 lokalförsörjningsarbete, har hunnit samla på sig ett omfattande  
  
 kunskapsunderlag om Kriminalvården. Inför det här  
  
 slutbetänkandet har utredningen dessutom hämtat in ytterligare  
  
 material från Kriminalvården om t.ex. lednings- och styrningsfrågor,  
  
 personal och kompetens, IT och säkerhet. Kriminalvården  
  
 har dessutom pekat ut kontaktpersoner, som utredningen har haft  
  
 kontakt med inom vissa sakområden. Utredningen har bl.a. intervjuat  
  
 Kriminalvårdens generaldirektör, chefsjurist och chefen för internrevisionen 
  
 .  
  
 Utredningen har vidare kommunicerat med Kriminalvårdens  
  
 huvudkontor kring personalfrågor och säkerhet. Utredningen har  
  
 även förevisats det praktiska arbetet med Kriminalvårdens styrnings och  
  
 uppföljningsverktyg, den s.k. Ebbemodellen, på regionkontoret  
  
 för Stockholmsregionen.  
  
 Utredningen har också träffat företrädare för de fackliga  
  
 organisationerna SEKO och ST inom Kriminalvården, samt varit i  
  
 kontakt med SACO-S.  
  
 Detta slutbetänkande avser förhållanden såsom de var till den 23  
  
 augusti 2009.  
  
 Samråd  
  
 Regeringen har beslutat att genomföra en omfattande effektivitetsöversyn  
  
 av hela den s.k. rättskedjan. Denna utredning är ett led i  
  
 denna översyn. Andra uppdrag har bl.a. getts till Ekonomistyrningsverket  
  
 (ESV). Utredningen har träffat och delat erfaren28 
  
 SOU 2009:80 Uppdrag och genomförande  
  
 heter med projektledarna för de effektivitetsgranskningar som ESV  
  
 har genomfört avseende Polisen och Åklagarmyndigheten.  
  
 Riksrevisionen granskar för närvarande effektiviteten i det återfallsförebyggande  
  
 arbetet. Framför allt granskas Kriminal-vården, men  
  
 även Arbetsförmedlingen berörs av granskningen. Utredningen har  
  
 vid flera tillfällen träffat Riksrevisionens projekt-grupp angående  
  
 olika avgränsningsfrågor och avseende utredningens iakttagelser under  
  
 kartläggningsfasen.  
  
 Internationella kontakter  
  
 Utredningen har genomfört studiebesök vid Kriminalforsorgen i  
  
 Danmark och Kriminalomsorgen i Norge.  
  
 Studiebesöken har genomförts i syfte att kunna göra en jäm-förelse  
  
 mellan Kriminalvården och andra nordiska länders kriminalvård i  
  
 första hand avseende säkerhetsarbetet, men även avseende ledning och  
  
 styrning samt kompetensförsörjning.  
  
 I Köpenhamn träffade utredningen en av vicedirektörerna vid  
  
 Kriminalforsorgen. Dessutom träffade utredningen representanter  
  
 för ekonomiavdelningen (resourcestyringskontoret), säkerhetsavdelningen  
  
 och utbildningsavdelningen samt Kriminalforsorgens  
  
 IT-chef.  
  
 I Oslo träffade utredningen den tillförordnade direktören,  
  
 tillika den administrativa chefen för Kriminalomsorgen i Norge  
  
 och en representant för dess administrativa avdelning. Utredningen  
  
 träffade även Kriminalomsorgens utvecklingschef och dess säkerhetschef.  
  
 Uppgifter om Finlands kriminalvård har inhämtats från skriftliga  
  
 källor.  
  
 Utredningens djupintervju- och enkätundersökning  
  
 Utredningen har också genomfört en djupintervju- och enkätundersökning  
  
 (bilaga 3) i Kriminalvården för att granska:  
  
  huruvida intentionerna med enmyndighetsreformen har nått ut  
  
 till alla nivåer inom Kriminalvårdens organisation,  
  
  om det i Kriminalvården finns en ändamålsenlig och effektiv  
  
 fördelning av ansvar och delegation,  
  
 29 
  
 Uppdrag och genomförande SOU 2009:80  
  
  hur uppgraderingen av säkerhetsarbetet har påverkat det kriminalvårdande  
  
 uppdraget,  
  
  huruvida personalen använder sin arbetstid på ett sätt som de  
  
 upplever som optimalt och  
  
  behov av kompetensutveckling mm.  
  
 Undersökningen genomfördes med en inledande djupintervjuserie  
  
 med 21 medarbetare i Kriminalvården. Fem regionchefer, myndighetens  
  
 utvecklingschef, fem kriminalvårdschefer, fem kriminalvårdsinspektörer  
  
 och fem kriminalvårdare vid häkte eller anstalt har  
  
 djupintervjuats. Frågeområdena i intervjuerna var Kriminalvårdens  
  
 mål, säkerhetsarbetet, det kriminalvårdande arbetet, styrning och  
  
 ledning, tidsanvändning, IT och statistik samt kompetensutveckling.  
  
 Resultatet av djupintervjuerna utgjorde en grund för en  
  
 kvantitativ enkätundersökning. Målgruppen för enkätundersökningen  
  
 var kriminalvårdare och kriminalvårdsinspektörer vid häkten och  
  
 anstalter i samtliga regioner. I målgruppen kriminalvårdare skedde  
  
 ett slumpmässigt urval inom de sex regionerna (ca 400 i varje  
  
 region, förutom region Nord där samtliga kriminalvårdare ingick i  
  
 urvalet). I målgruppen kriminalvårdsinspektörer, som är chefer i  
  
 första ledet i Kriminalvården, genomfördes en totalundersökning.  
  
 Enkäten omfattade sammanlagt 2 479 personer. Svarsfrekvensen  
  
 blev 61 procent. Denna svarsfrekvens är relativt hög med beaktande  
  
 av enkätens omfattning och innehåll i förhållande till andra  
  
 liknande undersökningar.  
  
 Undersökningen skiljer sig från en ordinär medarbetarundersökning  
  
 som många myndigheter och organisationer, bl.a.  
  
 Kriminalvården,1 regelbundet genomför. I utredningens djupintervju och  
  
 enkätundersökning har fokus legat på effektivitet och förbättring  
  
 av verksamheten i förhållande till Kriminalvårdens uppdrag.  
  
 Medarbetarundersökningar syftar oftast till att beskriva den  
  
 nuvarande situationen och sammanfattas ofta i ett index för hur  
  
 nöjda medarbetarna är. Utredningen konstaterar att effektivitet  
  
 och nöjda medarbetare är två delvis överlappande, men inte  
  
 synonyma, begrepp.  
  
 Utredningens djupintervju- och enkätundersökning har genomförts  
  
 av undersökningsföretaget Synovate.  
  
 Synovate har tidigare genomfört en större riksundersökning i en  
  
 webbpanel bestående av yrkesverksamma i olika kategorier, i syfte  
  
 1 Kriminalvården genomförde en medarbetarundersökning för hela myndigheten år 2008.  
  
 30 
  
 SOU 2009:80 Uppdrag och genomförande  
  
 att hitta ett genomsnittligt betyg kring arbetsmiljö. Dessutom har  
  
 Synovate genomfört flera hundra medarbetarundersökningar. I  
  
 dessa har det visat sig att en väl fungerande organisation får en  
  
 andel positiva svar som överstiger 65 procent och en andel negativa  
  
 som inte är högre än 15 procent. Synovates riksundersökning gav  
  
 ett betydligt lägre resultat än så. Ett resultat som är lägre än  
  
 riksundersökningen är, enligt Synovate, en tydlig signal på att  
  
 verksamheten behöver utvecklas.  
  
 Utredningens enkätundersökning är framställd för att vara särskilt  
  
 avpassad för Kriminalvården. Ibland sammanfaller dock utredningens  
  
 frågor med sådana som har ställts i Synovates riksundersökning. I det  
  
 fall då resultatet av svaren från Kriminal-vården på något sätt  
  
 avviker från riksundersökningen har detta kommenterats i  
  
 betänkandet.  
  
 Konsultrapport om IT-verksamhet  
  
 Utredningen har genomfört en särskild studie av den nuvarande  
  
 IT-verksamheten i Kriminalvården (bilaga 4). Syftet med studien  
  
 har varit att besvara frågorna:  
  
  Vad gör man inom IT på Kriminalvården?  
  
  Hur ser ledning och styrning av IT-verksamheten ut?  
  
  Vilka styrdokument finns framtagna och hur är de implementerade 
  
 ?  
  
  Hur arbetar myndigheten med analyser och beslutsunderlag?  
  
  Används IT effektivt i dag?  
  
  Kan man på ett kostnadseffektivt sätt utnyttja IT bättre?  
  
  Hur ser spårbarheten ut från de övergripande verksamhetsmålen  
  
 ner till specifika aktiviteter inom IT?  
  
  Finns det hinder för effektivt resursutnyttjande inom IT-området?  
  
 Studien har skett genom samtal med Kriminalvårdens generaldirektör  
  
 och intervjuer med representanter för Kriminal-vårdens  
  
 IT-verksamhet och andra verksamhetsansvariga. Vidare har relevanta  
  
 dokument, t.ex. handlingsplaner och rapporter, granskats.  
  
 31 
  
 Uppdrag och genomförande SOU 2009:80  
  
 32  
  
 Utvecklingen av IT-verksamheten i Kriminalvården under de  
  
 senaste åren har följts upp.  
  
 Studien har genomförts av en extern konsult vid XLENT  
  
 Strategy. Konsulten har genomfört flera liknande granskningar av  
  
 IT-verksamhet i andra myndigheter.  
  
 Sakgranskning  
  
 Kriminalvården har beretts tillfälle att sakgranska och kommentera  
  
 de fakta som utredningen har redovisat i de beskrivande avsnitten i  
  
 betänkandet.  
  
 De berörda personalorganisationerna, Kriminalforsorgen i  
  
 Danmark och Kriminalomsorgen i Norge har sakgranskat avsnitt  
  
 där utredningen har relaterat till förhållanden som berör respektive  
  
 organisation eller land. 
  
 2 Kriminalvården och effektivitet  
  
 2.1 Inledning  
  
 Kriminalvården har under de senaste åren vidtagit ett antal åtgärder  
  
 för att förbättra effektiviteten. År 2003 beslutades om en handlingsplan  
  
 med besparingsåtgärder. Detta effektiviseringsarbete har  
  
 utvärderats av utredningen i det första delbetänkandet, Uppföljning  
  
 av Kriminalvårdens effektiviseringsarbete (SOU 2008:71).  
  
 Sedan effektivitetsarbetet inleddes beslutade riksdagen år 2005 att  
  
 en enmyndighetsreform inom kriminalvården skulle genomföras.  
  
 De tidigare 35 enskilda kriminalvårdsmyndigheterna och Kriminalvårdsstyrelsen  
  
 omorganiserades från den 1 januari 2006 till en  
  
 myndighet. Syftet med enmyndighetsreformen var bl.a. att förbättra  
  
 effektiviteten i organisationen.  
  
 Utredningens uppdrag är att finna ytterligare effektiviseringsmöjligheter  
  
 inom Kriminalvårdens verksamhet.  
  
 2.2 Effektivitetsbegrepp  
  
 Inom den organisationsteoretiska forskningen har det påpekats att  
  
 effektivitet är ett begrepp som är svårt att definiera och mäta.1  
  
 Effektivitet beskrivs inte sällan kunna vara av tre slag, dvs. organisatorisk  
  
 effektivitet, inre effektivitet och yttre effektivitet.  
  
 Organisatorisk effektivitet avser vanligen verksamhetens uppfyllelse  
  
 av formella och mätbara mål. Den inre effektiviteten visar  
  
 om saker görs på rätt sätt och den yttre effektiviteten om man gör  
  
 rätt saker.2 För att kunna uppnå total effektivitet krävs att  
  
 verksamheten finner en balans mellan den inre och den yttre effektiviteten.3  
  
 Effektivitetsbegreppet är således knutet till uppfyllelsen  
  
 1 Se t.ex. Sanders eller George och Torsvik.  
  
 2 Powell och Abbott, 2001.  
  
 3 Bruzelius och Skärvad.  
  
 33 
  
 Kriminalvården och effektivitet SOU 2009:80  
  
 av organisationens mål och måluppfyllelsen i förhållande till resursanvändningen.  
  
 Begreppen produktivitet och effektivitet blandas ofta ihop eller  
  
 används felaktigt som synonymer.4 En ökad produktivitet betyder  
  
 att verksamheten ökar sitt resultat med befintliga resurser, alternativt  
  
 producerar likvärdigt resultat men med minskade resurser. För  
  
 att vara effektiv måste organisationen vara produktiv, men däremot  
  
 behöver inte hög produktivitet nödvändigtvis leda till hög effektivitet.5  
  
 Effektivitetsmätning sker för att hitta en bra fördelning mellan  
  
 ett flertal mått så som kostnad, kvalitet och tid över ett flertal  
  
 områden som exempelvis organisation, processer och människor.6  
  
 Effektivitetsbegreppet ges inte sällan en ekonomisk betydelse  
  
 vid studier av företag och organisationer. När uppdraget är offentligt,  
  
 dvs. när organisationen inte har en vinstmaximerande uppgift,  
  
 blir det dock svårare att definiera vad effektiviteten bör omfatta. En  
  
 offentlig organisation har en rad andra uppdrag knutna till samhällsnyttan  
  
 än enbart att bedriva verksamheten på det mest ekonomiskt  
  
 gynnsamma sättet.  
  
 En myndighet i statsförvaltningen är i förhållande till regeringen  
  
 självständig i ärenden som rör myndighetsutövning mot enskilda  
  
 eller kommuner eller när det gäller tillämpningen av lag. I övrigt  
  
 lyder myndigheten under regeringen enligt 11 kap. 6 § regeringsformen.  
  
 Det sista innebär att statsförvaltningen har att förverkliga  
  
 regeringens politik.7  
  
 Utredningen har tagit Kriminalvårdens uppdrag som utgångspunkt  
  
 för effektivitetsresonemangen. Effektivitet inom Kriminalvården  
  
 likställs med uppfyllelse av de mål som regering och riksdag  
  
 har uppställt för verksamheten. Utredningen har därför inte sökt  
  
 identifiera enskilda besparingsåtgärder eller insatser för att öka  
  
 produktiviteten inom Kriminalvården. Utredningen fokuserar  
  
 istället på hur effektiviteten kan öka genom att utveckla Kriminalvårdens  
  
 ledning och styrning mot de uppsatta målen för verksamheten.  
  
 Styrningskedjan går ända från riksdag och regering via  
  
 myndighetschefen ned till personalen i den operativa verksamheten  
  
 och till samverkande intressenter. Utredningens utgångspunkt är  
  
 att studera hur denna styrning ser ut. En ökad effektivitet inom  
  
 4 Garrett.  
  
 5 George och Thorsvik.  
  
 6 Amaratunga och Baldry.  
  
 7 SOU 2007:75, s. 39 f.  
  
 34 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvården och effektivitet  
  
 Kriminalvården leder till en högre samhällsnytta, vilket i sin tur kan  
  
 leda till högre produktivitet eller minskade kostnader. Utredningen  
  
 studerade Kriminalvårdens produktivitet i det första delbetänkandet  
  
 och konstaterade att en mycket stor del av den långsiktiga  
  
 produktivitetsförbättring som har ägt rum i kriminalvården är  
  
 hänförlig till att det nu är högre beläggningsgrad på anstalter och i  
  
 häkten än tidigare.8  
  
 De övergripande mål som regering och riksdag har beslutat för  
  
 rättsväsendet är att minska brottsligheten och öka människors  
  
 trygghet. Det grundläggande uppdraget för Kriminalvården är att  
  
 verkställa utdömda påföljder och påverka de intagna att inte återfalla  
  
 i att begå brott. Inom ramen för uppdraget ska påföljderna  
  
 verkställas på ett säkert, humant och effektivt sätt.9  
  
 2.3 Kriminalvårdens effektiviseringspotential  
  
 Underlag  
  
 Under utredningstiden har utredningen vid ett stort antal tillfällen  
  
 begärt olika underlag från Kriminalvården. Det har i vissa delar  
  
 varit svårt för myndigheten att redovisa relevanta uppgifter om  
  
 verksamheten, t.ex. om utvecklingen av antalet platser, antalet  
  
 arbetsskador och antalet incidenter. Jämförande statistik saknas i  
  
 hög grad, vilket till viss del kan förklaras av att Kriminalvården före  
  
 år 2006 bestod av ett stort antal självständiga myndigheter. I utredningens  
  
 djupintervjuer har det framkommit att det enbart finns en  
  
 begränsad erfarenhet i organisationen av att arbeta systematiskt  
  
 med uppföljning och statistik.  
  
 Forskning  
  
 Forskningen i Sverige om kriminalvård är mycket begränsad och  
  
 bedrivs i dag huvudsakligen genom Kriminalvården själva. I huvudsak  
  
 är denna forskning koncentrerad till effekter av olika behandlingsprogram 
  
 , vilka endast en del av de intagna genomgår. Forskningen  
  
 har ökat de senaste åren och har i väsentliga delar ännu inte  
  
 redovisats. Forskning om kriminalvårdens effekter i sin helhet är  
  
 8 SOU 2008:71, s. 36 ff.  
  
 9 2 § första stycket förordningen (2007:1172) om instruktion för Kriminalvården.  
  
 35 
  
 Kriminalvården och effektivitet SOU 2009:80  
  
 mycket begränsad och hämtas i första hand från Nordamerika.  
  
 Någon svensk managementforskning om ledning av kriminalvårdsverksamhet  
  
 har utredningen inte kunnat finna.  
  
 Kriminalvårdens uppgift är att verkställa utdömda påföljder och  
  
 verka för att klienterna inte återfaller i brottslighet. År 2008  
  
 påbörjades en nordisk återfallsstudie. Studien förväntas lämna ett  
  
 första resultat under hösten 2009. Det har dock varit svårt att finna  
  
 en relevant definition av begreppet återfall i brott. I den svenska  
  
 offentliga statistiken om återfallsfrekvens räknas tiden för återfall  
  
 från den första lagföringen fram till nästa eventuella lagföring.10  
  
 Under den tiden har dock den dömde genom fängelsestraffet varit  
  
 helt eller delvis förhindrad att begå nya brott. Den som inte begår  
  
 något nytt brott inom högst tre år från den första domen anses  
  
 således inte ha återfallit i brottslig verksamhet, även om han eller  
  
 hon under hela tiden har varit frihetsberövad. Kriminalvårdens  
  
 vision Bättre ut är välkänd i organisationen, men vid utredningens  
  
 djuintervjuer har det visat sig att personalen på olika nivåer, från  
  
 regionchefer till kriminalvårdare, endast har en vag kunskap om hur  
  
 visionen ska omsättas praktiskt.  
  
 Av utredningens jämförande studie av Sverige, Danmark och  
  
 Norge kan man konstatera att de tre länderna har valt att utforma  
  
 kriminalvården olika,11 även om målet att minska återfall i brott är  
  
 gemensamt.  
  
 Personalens inställning  
  
 Utredningens enkätundersökning visar att också personalen anser  
  
 att det finns förbättringsområden inom det kriminalvårdande  
  
 arbetet. Endast 28 procent av de kriminalvårdsinspektörer och  
  
 kriminalvårdare som har svarat på enkäten anser att Kriminalvården  
  
 lever upp till målet att minska återfallen i brott. Av de tillfrågade  
  
 ger 36 procent Kriminalvården positiva omdömen när det gäller att  
  
 erbjuda meningsfull sysselsättning för de intagna, medan 48 procent är  
  
 negativa. Ungefär hälften anser att studieverksamheten för de intagna  
  
 fungerar bra, medan en tredjedel ger Kriminalvården betygen mycket  
  
 dåligt eller ganska dåligt. Hälften anser att programverksamheten är  
  
 bra, men en tredjedel anser att denna verksamhet inte är bra.  
  
 10 Brottsförebyggande rådet har i myndighetens regleringsbrev för år 2009 fått i uppdrag av  
  
 regeringen att genomföra en kartläggning av innehållet i frivårdspåföljderna  
  
 11 Se avsnitt 8.8.  
  
 36 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvården och effektivitet  
  
 37  
  
 Slutsats  
  
 Utredningens slutsats är att det kunskapsmässiga underlaget inom  
  
 kriminalvårdsområdet är för svagt. Det gäller både forskning och  
  
 beprövad, dokumenterad erfarenhet. Mot den bakgrunden kan små  
  
 utvecklingsinsatser ge en väsentlig förbättring av resultatet, under  
  
 förutsättning att rätt insatser görs. Enligt utredningens uppfattning  
  
 är potentialen att uppnå högre effektivitet stor. För att uppnå  
  
 denna potential krävs mer forskning om kriminalvård. Vid sidan av  
  
 detta har utredningen intentionen att peka ut andra betydelsefulla  
  
 förbättringsområden. 
  
 3 Kriminalvårdens utveckling  
  
 3.1 Inledning  
  
 I detta kapitel ges en kort och översiktlig beskrivning av kriminalvårdens  
  
 utveckling fram till i dag, med betoning på utvecklingen av  
  
 dess organisation. Ett särskilt fokus har lagts på reformen som  
  
 genomfördes år 2006 då Kriminalvården blev en myndighet. Förändringarna  
  
 som skedde i organisationen i samband med enmyndighetsreformen  
  
 utgör ett avstamp för utredningens fortsatta överväganden.  
  
 3.2 Från Fångvårdsstyrelsen till Kriminalvården  
  
 Fångvårdsstyrelsen, en föregångare till dagens kriminalvårdsmyndighet,  
  
 startade sin verksamhet i februari 1825. Det var första  
  
 gången all fångvård samlades under samma huvudman. År 1832  
  
 kom en ny kriminalvårdslag som avskaffade alla kroppsstraff med  
  
 undantag för dödsstraffet. De påföljdsformer som behölls var frihetsstraff  
  
 och böter. Frihetsstraffen var straffarbete och fängelse.1  
  
 3.2.1 Cellfängelser  
  
 Genom riksdagsbeslut åren 1840–1841 byggdes nya fängelser i  
  
 Sverige i enlighet med cellfängelseprincipen – det rörde sig om ett  
  
 25-tal fängelser över hela landet som togs i bruk fr.o.m. mitten av  
  
 1840-talet och framåt.2 Cellstraffet skulle skydda den intagne från  
  
 skadlig påverkan av andra intagna och möjliggöra en individuell  
  
 behandling. Staten lade ned stora summor på reformen med cell1  
  
 Se bl.a. Kriminalvården, Kriminalvården i Sverige, s. 37.  
  
 2 Det finns ett fåtal fängelser kvar från 1800-talet som fortfarande är i bruk.  
  
 39 
  
 Kriminalvårdens utveckling SOU 2009:80  
  
 fängelser under 1800-talet, i dagens penningvärde rör det sig om  
  
 mellan 30 och 35 mdkr.3  
  
 3.2.2 Cellstraffet avskaffas  
  
 Cellstraffet avskaffades när 1945 års lag om verkställighet av  
  
 frihetsstraff ersatte 1846 års strafflag. De intagna skulle nu vistas i  
  
 gemensamhet på öppna eller slutna anstalter och endast i undantag  
  
 vistas i ensamcell. Upphörandet av cellfilosofins tillämpning hade  
  
 föregåtts av flera decenniers reformering av fångvården, bl.a. genom  
  
 lagreformer – ett exempel är möjligheten till villkorlig frigivning som  
  
 för första gången infördes år 1906 – och utvecklingen av frivården.  
  
 Den socialdemokratiske justitieministern Woodward lade år 1934  
  
 fram ett program där den övergripande tanken var att fängelsestraffet  
  
 skulle bestå av vård och en anpassning till ett liv utanför  
  
 anstalten.4 Under den här tiden satt ett relativt stort antal människor i  
  
 fängelse. År 1932 var t.ex. 13 000 personer intagna i fängelse.5  
  
 Utvecklingen lade grunden för kriminalvårdspolitiken såsom  
  
 den ser ut i dag, där straffet består i själva frihetsberövandet och  
  
 där det kriminalvårdande arbetet ska tillhandahålla de verktyg som  
  
 möjliggör för den intagne att efter verkställt straff leva ett liv fritt  
  
 från kriminalitet.  
  
 3.2.3 Större anstalter  
  
 Diskussionen på 1950- och -60-talen kom framför allt att handla  
  
 om hur allt fler skulle beredas plats på fängelserna och hur anstaltsstrukturen  
  
 skulle anpassas härtill. Anstaltsorganisationen hade inte  
  
 hunnit anpassas till den nya lagstiftningen vilken t.ex. fordrade tillgång  
  
 till verkstäder m.m. Ett flertal nya öppna anstalter inrättades  
  
 och lokaler för bl.a. fritidssysselsättningar byggdes. I besparingsutredningen  
  
 från år 1958 föreslogs en satsning på flera stora  
  
 anstalter med ca 450 intagna. Syftet med större anstalter var att de  
  
 dels skulle bli billigare, dels underlätta säkerheten genom att  
  
 bevakningen förenklades. En differentiering i mindre grupper skulle  
  
 dock kunna ske av de intagna.  
  
 3 Cordova m.fl., 2006, s 153.  
  
 4 Se bl.a. Cordova m.fl., 2006, s 153ff och Statskontoret, Rapport 2003:20, s. 49.  
  
 5 Eriksson, 1977, s. 61 f. och Kriminalvården, Kriminalvården i Sverige, s. 38.  
  
 40 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens utveckling  
  
 Följden blev att riksdagen år 1960 beslutade att två stora  
  
 anstalter om 435 platser skulle uppföras. Det var dock bara den ena,  
  
 Kumla, som blev så stor som det var tänkt från början. Den andra  
  
 anstalten, Österåker, fick endast ca hälften av de tilltänkta platserna.  
  
 Bakgrunden härtill var den debatt som då fördes och som i korthet  
  
 gick ut på att en anstalt med Kumlas storlek och slutenhet skulle verka  
  
 nedbrytande för de intagna.6  
  
 År 1964 ersatte lagen om behandling i anstalt 1945 års verkställighetslag.  
  
 Den nya lagen innehöll bl.a. bestämmelser kring sysselsättning  
  
 och behandling. Anpassning i samhället skulle främjas och  
  
 skadliga verkningar av inlåsningen skulle förebyggas. Frivård blev en  
  
 självständig påföljd året efter, vilket fick till följd att frivårdsorganisationen  
  
 byggdes ut.7  
  
 Administrationen utvecklades i början av 1960-talet. Bl.a. förbättrades  
  
 statistiken för verksamheten. Makt och befogenheter  
  
 centraliserades till den nyinrättade Kriminalvårdsstyrelsen.8  
  
 3.2.4 1974 års kriminalvårdsreform  
  
 Den kriminalvårdsreform som ägde rum på 1970-talet föregicks av  
  
 samhälleliga diskussioner initierade av olika påtryckargrupper där  
  
 fängelsestraffet ifrågasattes och inlåsningens skadeverkningar lyftes  
  
 fram. Kriminalvården reformerades genom att 1964 års lag om  
  
 behandling i anstalt år 1974 ersattes av lagen om kriminalvård i  
  
 anstalt (KvaL).  
  
 Reformen vilade på tanken om att minsta möjliga ingripande  
  
 skulle ske när straffet bestäms. Utgångspunkten var att fängelsevistelse  
  
 normalt sett är skadligt och att frivården därför är den  
  
 naturliga formen för kriminalvård. Normaliseringsprincipen och  
  
 närhetsprincipen skulle råda. Organisatoriskt ville man integrera  
  
 frivård, häkte och anstalt för att möjliggöra samverkan och ett  
  
 effektivt samarbete. Anstaltssystemet gjordes om och det dåvarande  
  
 centralstyret decentraliserades.9  
  
 Som en följd av 1974 års reform byggdes frivården ut under  
  
 1970-talet och fick nya arbetsgifter. Frivårdens personal ökade så  
  
 6 Statskontoret, Rapport 2003:20, s. 49 f. Se även Serrano, 1977, s. 248 f., här diskuteras  
  
 utvecklingen av fångantalet, fortsatta prognoser och den pågående kriminalpolitiska debatten.  
  
 7 Eriksson, 1977, s. 50 och Cordova m.fl., s. 154 ff.  
  
 8 Eriksson, 1977, s. 250 f. och Statskontoret, Rapport 2003:20, s. 50.  
  
 9 Cordova m.fl., 2006, s. 156 f. och Statskontoret, Rapport 2003:20, s. 50. Se även prop.  
  
 1973:1.  
  
 41 
  
 Kriminalvårdens utveckling SOU 2009:80  
  
 att varje tjänsteman fick färre klienter. Frivården övertog också  
  
 ansvaret för personundersökningarna från domstolarna och fick  
  
 ansvar för handläggningen av frigivningen från lokalanstalterna.  
  
 En konsekvens av kriminalvårdsreformen var också att anstaltsstrukturen  
  
 förändrades. Stora anstalter ansågs inte ändamålsenliga.  
  
 Istället uppfördes mindre anstalter med ett 40-tal platser vardera  
  
 som skulle ligga nära det omgivande samhället.  
  
 De reformer som genomfördes av kriminalvården under 1970-talet  
  
 har medfört höga kostnader för staten. Enligt Statskontoret ökade  
  
 kostnaden per anstaltsdygn med ca 170 procent, i fasta priser, mellan  
  
 1960 och 1975. Produktiviteten minskade också kraftigt under  
  
 samma period. Orsaken till detta var bl.a. en förändrad lagstiftning  
  
 som var inriktad på mer individuellt utformad vård, vilket i sin tur  
  
 fordrade betydligt mer personal. Personalstyrkan ökade från 2 700  
  
 till 6 000 anställda mellan år 1960 och år 1980. Under 1980-talet  
  
 skapades också en ny vårdarroll som innebar att vårdaren omvandlades  
  
 från väktare till socialarbetare.10 Utbildningskraven för  
  
 vårdarna ökade också efterhand.  
  
 Även om det i samhället rådde ett klimat av acceptans för att  
  
 kriminalvård måste få kosta och en politisk samsyn kring kriminalvårdsfrågorna,  
  
 så ansågs fängelser dyra och en större utbyggnad  
  
 skulle helst undvikas. År 1983 infördes halvtidsfrigivningen, för att  
  
 delvis avskaffas tio år senare. År 1999 infördes nya bestämmelser  
  
 om villkorlig frigivning vilket innebar att möjligheten till halvtidsfrigivning  
  
 försvann helt. Numera gäller att den som har dömts till  
  
 fängelse i regel friges villkorligt när två tredjedelar av ett tidsbestämt  
  
 fängelsestraff, dock minst en månad, har avtjänats. Under  
  
 1980- och 90-talen tillkom flera alternativ till fängelsestraff och  
  
 verkställighet i anstalt, bl.a. genom kontraktsvård och intensivövervakning  
  
 med elektronisk kontroll (IÖV).11  
  
 År 1990 beslutade riksdagen att Kriminalvårdstyrelsen skulle ges  
  
 möjlighet att delegera beslut till kriminalvårdsregionerna eller  
  
 anstalterna i syfte att effektivisera beslutsfattandet.12 Kriminalvården  
  
 omorganiserades år 1998 vilket medförde att ca 140 lokala  
  
 myndigheter ersattes med 37 kriminalvårdsmyndigheter i syfte att  
  
 göra det möjligt att bedriva både frivårds- häktes-, anstaltsverksamhet  
  
 inom samma myndighet. Detta skulle leda till en ökad  
  
 10 Cordova m.fl., 2006, s. 158.  
  
 11 S.k. fotboja.  
  
 12 prop. 1989/90:154.  
  
 42 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens utveckling  
  
 effektivitet och resursanvändning.13 Indelning i regionmyndigheter  
  
 och lokala kriminalvårdsmyndigheter beslutades av regeringen.  
  
 Beslut om antalet häkten och anstalter och var de skulle vara  
  
 placerade togs dock av Kriminalvårdsstyrelsen. I och med att det  
  
 individuella vårdbehovet stod i fokus så fick t.ex. närhetsprincipen,  
  
 dvs. att en intagen ska placeras på en anstalt nära hemorten, mindre  
  
 betydelse. Den intagne skulle i första hand placeras på den öppna  
  
 eller slutna anstalt som kunde erbjuda rätt behandling.  
  
 En modernisering av verkställighetslagstiftningen håller på att  
  
 ske med utgångspunkt i de förslag som Kriminalvårdskommitténs  
  
 lämnade i betänkandet Framtidens kriminalvård (SOU 2005:54).14  
  
 De regler som trädde i kraft den 1 januari år 2007 har bl.a. inneburit  
  
 att utslussningsmöjligheterna har utökats genom halvvägshus och  
  
 utökad frigång. Det senare innebär att den intagne under kontrollerade  
  
 former avtjänar den sista delen av fängelsestraffet i sin bostad.  
  
 Samtidigt infördes möjligheten att skjuta upp den villkorliga frigivningen  
  
 om den intagne inte följer de regler som gäller för verkställigheten.  
  
 Detta ersatte tidigare bestämmelser om senareläggning.  
  
 Utredningen bedömde i sitt andra delbetänkande att det finns  
  
 en outnyttjad möjlighet att påverka belastningen på Kriminalvårdens  
  
 häkten och anstalter. Kriminalvården kan t.ex. bereda fler  
  
 fängelsedömda möjlighet att verkställa fängelsestraffet genom IÖV,  
  
 förbättra förutsättningarna för utslussningen från anstalter och överföra  
  
 fler fängelsedömda till sina respektive hemländer. Anstalterna kan  
  
 också beläggas jämnare. Beläggningssituationen vid häktena kan också  
  
 effektiviseras genom att tidigare överföra de fängelsedömda till en  
  
 anstalt.15  
  
 3.3 Kriminalvården effektiviseras  
  
 Hösten år 2000 förändrades kriminalvårdens organisation återigen.  
  
 Kriminalvårdens organisation bestod efter den förändringen av  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen, de lokala kriminalvårdsmyndigheterna och  
  
 Transporttjänsten. Kriminalvårdsstyrelsen blev den centrala förvaltningsmyndigheten  
  
 och därmed chefsmyndighet för de 35 lokala  
  
 kriminalvårdsmyndigheterna. Kriminalvårdsstyrelsen bestod av ett  
  
 13 prop. 1996/97:1  
  
 14 Se prop. 2005/06:123.  
  
 15 SOU 2009:13, s. 60 ff.  
  
 43 
  
 Kriminalvårdens utveckling SOU 2009:80  
  
 huvudkontor samt fem regionkontor, de senare ansvarade för  
  
 tillsyn av de lokala kriminalvårdsmyndigheterna.  
  
 Viktiga händelser har också på olika sätt påverkat förutsättningarna  
  
 för Kriminalvårdens verksamhet, inte minst de uppmärksammade  
  
 rymningarna år 2004 från bl.a. anstalterna Perez och Kumla.  
  
 3.3.1 Tidigare utredningar och effektiviseringsarbete  
  
 Riksrevisionsverket (RRV) granskade år 1999 om det förelåg  
  
 hinder för ett effektivare resursutnyttjande inom kriminalvården.16  
  
 I sin rapport till regeringen anförde RRV bl.a. att frågan om en  
  
 samlad myndighet för kriminalvården borde prövas. RRV föreslog  
  
 även att styrningen av verksamheten borde ses över av Kriminalvårdsstyrelsen  
  
 och att de administrativa nivåerna borde minska.  
  
 Rapporten konstaterade även att kriminalvården inte hade ett fullgott  
  
 system för planering, budget och uppföljning av verksamheten  
  
 samt att Kriminalvårdsstyrelsen inte gjorde egna prioriteringar i  
  
 sina planeringsdirektiv.  
  
 Regeringen gav i september år 1999 Kriminalvårdsstyrelsen i  
  
 uppdrag att redovisa vilka åtgärder som hade vidtagits eller planerades  
  
 med anledning av RRV:s rapport.17 Kriminalvårdsstyrelsen  
  
 redovisade uppdraget i december år 1999.18 Som har nämnts ovan  
  
 ändrades organisationen år 2000 på så sätt att regionmyndigheterna  
  
 avvecklades som självständiga myndigheter och blev regionala  
  
 enheter. Däremot genomfördes inte RRV:s förslag om att göra  
  
 kriminalvården till en enda myndighet.  
  
 Statskontoret fick i april år 2002 i uppdrag av regeringen att  
  
 följa upp RRV:s rapport. Statskontoret skulle också bl.a. lämna  
  
 förslag till effektiviseringar av verksamheten, däremot skulle Statskontoret  
  
 t.ex. inte granska styrsystemet19 eller den regionala  
  
 organisationen. Resultatet presenterades i en rapport i augusti år  
  
 2003.20 Statskontoret kom, precis som RRV, fram till att kriminalvården  
  
 borde bli en sammanhållen myndighet. Statskontoret  
  
 menade att kriminalvården redan fungerade som en sammanhållen  
  
 myndighet och att detta borde avspeglas i den faktiska organisa16  
  
 Riksrevisionsverket, RRV 1999:27.  
  
 17 Regeringen 1999-09-02, bes. 14.  
  
 18 KVS beteckning A19-1999-0044153 (dnr. Ju1999/6090/KRIM).  
  
 19 Styrsystemen skulle inte granskas eftersom Kriminalvårdsstyrelsen enligt uppdraget  
  
 arbetade med en reformering av den centrala styrningen och uppföljningsprocesserna samt  
  
 resultat- och annan ekonomistyrning.  
  
 20 Statskontoret, Rapport 2003:20.  
  
 44 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens utveckling  
  
 tionen. Andra slutsatser angav att det fanns behov av stramare  
  
 budgetarbete, tydligare mål och uppgifter samt en effektivare administration.  
  
 Kriminalvården hade genomfört ett flertal effektiviseringsåtgärder  
  
 inklusive organisationsförändringar fram till år 2003, främst utifrån  
  
 RRV:s rekommendationer. I budgetpropositionen för år 2003 angav  
  
 regeringen att kriminalvården behövde se över och effektivisera  
  
 verksamheten ytterligare.21 I december 2003 redovisade Kriminalvårdsstyrelsen  
  
 därför en handlingsplan för effektivisering av kriminalvården 
  
 .22 I handlingsplanen ingick att kriminalvårdsorganisationen  
  
 skulle ombildas till en myndighet, vilket enligt Kriminalvårdsstyrelsen  
  
 skulle leda till 40–60 mnkr i besparingar. Målet var vidare att budgeten  
  
 skulle vara i balans år 2007.  
  
 3.4 Enmyndighetsreformen  
  
 Regeringen gav i regleringsbrevet för år 2004 Kriminalvårdsstyrelsen i  
  
 uppdrag att, som en del i kriminalvårdens effektiviseringsarbete,  
  
 utreda förutsättningarna för att omorganisera kriminalvården till en  
  
 myndighet. Bakgrunden var bl.a. dels rekommendationerna från RRV  
  
 och Statskontoret, dels att samma förändringar genomförts på andra  
  
 områden.  
  
 I juni 2004 redovisade Kriminalvårdsstyrelsen promemorian  
  
 Kriminalvården – en myndighet, till regeringen.23 Promemorian innehöll  
  
 en framställan om att kriminalvården skulle omvandlas till en  
  
 kriminalvårdsmyndighet samt skälen till detta.  
  
 3.4.1 Kriminalvårdsstyrelsens promemoria om  
  
 sammanslagningen  
  
 I Kriminalvårdsstyrelsens ovan nämnda promemoria till regeringen  
  
 angavs bl.a. att kriminalvården har krav på sig att öka effektiviteten  
  
 och förbättra resursutnyttjandet. Det fanns, enligt Kriminalvårdsstyrelsen,  
  
 ett behov av ökad flexibilitet både vad gäller arbetssätt,  
  
 styrning och ledning. Kriminalvårdsstyrelsen hänvisade både till sina  
  
 egna analyser och till tidigare externa granskningar, vilka samlat gav  
  
 21 prop. 2002/03:1.  
  
 22 Kriminalvårdsstyrelsen, Handlingsplan för effektivisering av kriminalvården 2004–2006.  
  
 23 KVS, ärendenummer 02 2004-7787.  
  
 45 
  
 Kriminalvårdens utveckling SOU 2009:80  
  
 vid handen att förutsättningarna för verksamheten skulle förbättras  
  
 om kriminalvården tilläts bestämma hur den egna organisationen  
  
 skulle utformas och hur arbetet och befogenheterna skulle fördelas.  
  
 Vidare menade Kriminalvårdsstyrelsen att regeringens styrning  
  
 av kriminalvårdens hade övergått från en detaljstyrning till en mer  
  
 övergripande styrning av verksamheten. Reglering av verksamheten  
  
 genom författningsbestämmelser gav också mindre utrymme för en  
  
 ingripande organisationsstyrning. Med mer ändamålsenliga styrformer  
  
 skulle även huvudkontoret kunna svara upp mot sitt ansvar  
  
 som central funktion. Bristande samverkan mellan myndigheterna  
  
 inom kriminalvården och att vissa enheter var ganska små och  
  
 därmed inte inrymde alla verksamhetsgrenar, sågs också som ett  
  
 organisatoriskt problem. De mindre myndigheterna kunde heller inte  
  
 upprätthålla erforderlig kompetens t.ex. inom ekonomi, personal och  
  
 programverksamhet, vilket bl.a. hade medfört att ärenden inte  
  
 behandlades på ett enhetligt sätt.  
  
 När det gällde befogenheter och internkommunikation konstaterade  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen bl.a. att regionkontorens chefer hade  
  
 ett stort ansvarsområde, men att de samtidigt hade otydliga roller  
  
 samt att information och beslut inte alltid nådde ut i organisationen.  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen konstaterade också att antalet myndigheter  
  
 inom kriminalvården hade minskat och att det hade funnits  
  
 en strävan att decentralisera arbetsuppgifter och beslutsbefogenheter  
  
 och att minska antalet nivåer inom organisationen.  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen ansåg att generaldirektören ska bestämma  
  
 över organisationen och fördelning av uppgifter inom myndigheten.  
  
 3.4.2 Kriminalvården – en myndighet  
  
 Regeringen konstaterade i prop. 2004/05:176 att för att uppnå målsättningen  
  
 med kriminalvårdens verksamhet krävs dels en modern  
  
 lagstiftning, dels ett effektivt resursutnyttjande – för att åstadkomma  
  
 det senare måste styrningen vara ändamålsenlig, och därmed  
  
 har det betydelse hur verksamheten är organiserad.  
  
 Regeringen delade bedömningen i Kriminalvårdsstyrelsens  
  
 promemoria avseende de hinder den dåvarande organisationen  
  
 medförde. Regeringen tog också återigen upp den pågående  
  
 enmyndighetstrenden och menade att även kriminalvården skulle  
  
 ha fördelar av att följa den utvecklingen. Regeringen pekade också  
  
 46 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens utveckling  
  
 på de fördelar i form av minskad administration och förbättrad  
  
 ledning, styrning och samordning som en utveckling från lokala  
  
 myndigheter till en gemensam organisation skulle innebära. Bedömningen  
  
 gjordes att de fördelar som skulle komma ut av en reform  
  
 inte i första hand var kostnadsbesparingar, utan en ökad effektivitet  
  
 genom en mer ändamålsenlig styrning och organisation vilket skulle  
  
 skapa ett bättre resursutnyttjande.  
  
 Slutligen konstaterade regeringen att den nya myndigheten  
  
 skulle få besluta om hur organisationen ska vara utformad. På så  
  
 sätt skulle flexibiliteten öka för att snabbt kunna anpassas efter  
  
 ändrade förutsättningar samt styrningen av verksamheten underlättas.  
  
 Målet med den nya organisationen var att den inre styrningen skulle  
  
 vara tydlig och beslutsvägarna så korta som möjligt. Den expertkompetens  
  
 som ska finnas på regional nivå kan både avlasta huvudkontoret  
  
 och ge ett utvidgat stöd till den lokala nivån.  
  
 Sammanfattningsvis anförde regeringen att det övergripande  
  
 syftet med reformen är att ge kriminalvården förutsättningar att  
  
 bedriva en mer effektiv verksamhet. Omorganisationen torde leda  
  
 till ett bättre resursutnyttjande och en ökad flexibilitet inom verksamheten  
  
 samt till att styrningen och ledningen av myndigheten  
  
 underlättas.24  
  
 Den 1 januari 2006 omorganiserades kriminalvården till en  
  
 myndighet och fick namnet Kriminalvården för att markera att  
  
 myndigheten nu omfattade hela den samlade verksamheten.  
  
 Enmyndighetsreformen följde sålunda den trend som rått under  
  
 de senaste åren, där flera regionala myndigheter har slagits samman  
  
 till en nationell myndighet. Skatteverket, Försäkringskassan och  
  
 Åklagarmyndigheten är myndigheter som har förändrats på detta  
  
 sätt. Syftet har bl.a. varit att tillgodose behovet av effektivare resursanvändning  
  
 och en enhetlig handläggning.25  
  
 Utredningen konstaterade i sitt första delbetänkande att enmyndighetsreformen  
  
 inte hade lett till den besparing som Kriminalvårdsstyrelsen  
  
 hade räknat med utan hade stannat vid 32 mnkr och att  
  
 ca 16 mnkr härav hade använts för förstärkningar av administrationen.  
  
 24 prop. 2004/05:176.  
  
 25 Se bl.a. prop. 2003/04:69 och prop. 2002/03:99.  
  
 47 
  
 Kriminalvårdens utveckling SOU 2009:80  
  
 3.5 Sammanfattning  
  
 Kriminalvårdens verksamhet och organisationsstruktur är tätt  
  
 sammankopplade. Förändringar i verksamheten och innehållet i  
  
 denna kräver att Kriminalvården har förmåga att utveckla och  
  
 anpassa organisationen och styrningen.  
  
 Kriminalvården har sedan 1800-talet genomgått ett antal  
  
 reformer. 1880-talets cellfängelser, där de intagna skulle skyddas  
  
 från skadlig påverkan av varandra genom isolering, ersattes under  
  
 1940-talet av en filosofi präglad av rätt till vård och vistelse i  
  
 gemenskap samt en anpassning till ett liv utanför fängelset, vilket  
  
 förändrade verksamheten i grunden.  
  
 Under 1950- och 60-talen handlade diskussionen om hur allt  
  
 fler skulle beredas plats på fängelserna och hur anstaltsstrukturen  
  
 skulle anpassas till detta. Beslut togs att två stora anstalter med  
  
 över 400 platser vardera skulle uppföras, men detta realiserades  
  
 aldrig helt då så stora och slutna anstalter ansågs kunna vara nedbrytande  
  
 för de intagna.  
  
 1974 års kriminalvårdsreform föregicks av en samhällelig diskussion  
  
 om fängelsestraffets negativa effekter och om inlåsningens skadeverkningar 
  
 . Reformen vilade på tanken om minsta möjliga ingripande  
  
 och utgångspunkten var att fängelsevistelse normalt sett  
  
 är skadlig. Anstaltsstrukturen förändrades och mindre samhällsnära  
  
 anstalter med ett 40-tal platser uppfördes. Utvecklingen på 1960 och  
  
 70-talen ledde till stora samhällskostnader då personalstyrkan  
  
 mer än fördubblades och då det kostade mycket att uppföra de  
  
 mindre anstalterna.  
  
 Under 1980- och 90-talen tillkom flera alternativ till fängelsestraff  
  
 och verkställighet i anstalt, bl.a. genom kontraktsvård och  
  
 intensivövervakning med elektronisk kontroll (IÖV). Kriminalvården  
  
 omorganiserades både år 1998 och år 2000, bl.a. i syfte att  
  
 effektivisera resursanvändningen.  
  
 Riksrevisionsverket och Statskontoret genomförde granskningar  
  
 av kriminalvårdsorganisationen år 1999 och år 2003. De kom  
  
 bl.a. fram till den gemensamma slutsatsen att kriminalvården borde  
  
 bedrivas inom en sammanhållen myndighet.  
  
 En enmyndighetsreform genomfördes den 1 januari 2006. Den  
  
 nya myndigheten fick namnet Kriminalvården. Myndigheten fick  
  
 själva besluta om sin organisation. Det övergripande syftet med  
  
 reformen var att ge Kriminalvården förutsättningar att bedriva en  
  
 mer effektiv verksamhet och den nya organisationen skulle bl.a.  
  
 48 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens utveckling  
  
 49  
  
 leda till ett bättre resursutnyttjande och att styrningen och ledningen  
  
 av myndigheten skulle underlättas. Omvandlingen till en  
  
 myndighet följde den rådande utvecklingen att slå samman mindre  
  
 lokala myndigheter till en nationell myndighet. 
  
 4 Styrning av Kriminalvården  
  
 4.1 Inledning  
  
 I detta kapitel behandlas regeringens och riksdagens styrning av  
  
 Kriminalvården, dvs. den externa styrningen. Utredningen beskriver  
  
 hur Kriminalvården styrs och hur målen för verksamheten läggs fast.  
  
 Den externa styrningen av Kriminalvården har självfallet betydelse  
  
 för hur myndigheten bedriver sitt arbete och leds och styrs internt.  
  
 Myndighetens interna styrning för att uppnå de av regering och  
  
 riksdag uppställda målen för verksamheten behandlas i kapitel 5 om  
  
 Kriminalvårdens organisation och interna styrning.  
  
 Kriminalvården är en förhållandevis regelstyrd myndighet, dvs.  
  
 dess verksamhet kringgärdas av ett relativt sett stort antal författningar.  
  
 Det medför att regeringens möjligheter att snabbt kunna  
  
 ändra inriktningen för Kriminalvården vid ändrade förutsättningar  
  
 är mer begränsad. Under de senaste åren har flera initiativ tagits till  
  
 att förändra regeringens styrning av myndigheterna.1  
  
 4.2 Kriminalvårdens mål  
  
 Av förordningen (2007:1172) med instruktion för Kriminalvården  
  
 framgår att Kriminalvården ansvarar för att verkställa utdömda  
  
 påföljder, bedriva häktesverksamhet samt utföra personutredningar  
  
 i brottmål. I uppdraget ingår bl.a. att påföljderna ska verkställas på  
  
 ett säkert, humant och effektivt sätt och att återfall i brott ska  
  
 förebyggas. Brottslighet under verkställigheten ska förhindras och  
  
 den intagnes individuella behov ska stå i centrum.  
  
 1 Se SOU 2007:75 och prop. 2008/2009:1, s. 290 ff. Inom det förvaltningspolitiska forskningsområdet  
  
 diskuteras ofta svårigheterna med informella dialoger, se bl.a. Allen m.fl.,  
  
 s. 93 ff.  
  
 51 
  
 Styrning av Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 4.3 Formella styrdokument  
  
 Ett stort antal lagar och andra författningar styr Kriminalvårdens  
  
 arbete. De flesta av dessa reglerar myndighetens behandling av  
  
 intagna i häkte och på anstalt, i första hand lagen (1974:203) om  
  
 kriminalvård i anstalt och lagen (1976:371) om behandlingen av  
  
 häktade och anhållna m.fl.  
  
 Kriminalvårdens organisation och resursutnyttjande styrs både  
  
 av för statliga myndigheter generella bestämmelser och bestämmelser  
  
 som är myndighetsspecifika för Kriminalvården.  
  
 Exempel på generella regler är de förordningar som reglerar  
  
 myndigheternas resursanvändning. Anslagsförordningen (1996:1189)  
  
 reglerar förutsättningarna för regeringens anslag till myndigheterna,  
  
 t.ex. en myndighets informationsskyldighet mot regeringen för det  
  
 fall ett tilldelat belopp inte skulle visa sig vara tillräckligt.  
  
 Myndighetsförordningen (2007:515) innehåller bl.a. bestämmelser  
  
 om myndigheternas grundläggande organisation och uppgifter  
  
 samt regler rörande myndighetsledningens ansvar för att hushålla  
  
 med statens medel och se till att verksamheten bedrivs effektivt. En  
  
 beskrivning av myndigheternas verksamhet lämnas till regeringen  
  
 främst genom myndigheternas årsredovisning, budgetunderlag och  
  
 delårsrapporter, vilket regleras i förordningen (2000:605) om årsredovisning  
  
 och budgetunderlag.  
  
 Kriminalvården har enligt förordningen (2007:1172) med  
  
 instruktion för Kriminalvården rätt att meddela de föreskrifter som  
  
 behövs för att uppnå samordning, effektivitet, enhetlighet och  
  
 följdriktighet inom kriminalvårdsverksamheten. Kriminalvården  
  
 har också, enligt instruktionen, ansvaret för att anpassa antalet  
  
 häktes- och anstaltsplatser efter behovet. Anstaltsorganisationen  
  
 ska vara utformad så att den tillgodoser dels olika behov av  
  
 säkerhet, dels de intagnas behov av arbete, utbildning och särskild  
  
 behandling, samt så att den främjar en ändamålsenlig planering av  
  
 de intagnas frigivning.  
  
 Häktesorganisationen ska enligt instruktionen vara utformad så  
  
 att den främjar ett effektivt samarbete med övriga myndigheter  
  
 inom rättsväsendet.  
  
 Instruktionen föreskriver att frivårdsorganisationen ska vara  
  
 utformad så att den dels tillgodoser behovet av kontroll, stöd och  
  
 andra åtgärder när det gäller klienterna, dels främjar ett effektivt  
  
 samarbete med Kriminalvårdens övriga verksamheter och med  
  
 övriga myndigheter.  
  
 52 
  
 SOU 2009:80 Styrning av Kriminalvården  
  
 snitt 4.2 nedan.  
  
 Kriminalvårdens generaldirektör har i föreskriftsform fastställt  
  
 myndighetens arbetsordning.2 I denna regleras organisationen och  
  
 formerna för hur verksamheten ska bedrivas.  
  
 Regeringen utfärdar varje år regleringsbrev till myndigheterna.  
  
 Utöver en verksamhetsdel och en finansieringsdel kan regleringsbreven  
  
 innehålla enskilda uppdrag till myndigheten. Ett exempel  
  
 härpå är uppdraget till Kriminalvården att genomföra en särskild  
  
 satsning på åtgärder som är ägnade att öka insatserna för sexualbrottsdömda  
  
 män samt män som dömts för våld i nära relationer.3  
  
 Regeringen och riksdagen har i budgetpropositionen för år 2009  
  
 beslutat om ändringar som påverkar regleringsbrevens  
  
 utformning.4 Instruktionen ska numera utgöra det huvudsakliga  
  
 måldokumentet. Mer om detta i av 
  
 Kriminalvårdens regleringsbrev  
  
 Regleringsbreven för de statliga myndigheterna är olika utformade.  
  
 Vid en jämförelse av dessa kan konstateras att regeringen kan välja  
  
 den styrform för respektive myndighet som regeringen anser vara  
  
 den lämpligaste.5  
  
 Vid några års tillbakablick kan konstateras att fokus i regleringsbreven  
  
 för Kriminalvården har förändrats.  
  
 Kriminalvården överskred sina anslag åren 2002–2005. Det var  
  
 först i regleringsbrevet för år 2004 som Kriminalvårdsstyrelsen fick  
  
 i uppdrag att redovisa hur de resurstillskott som myndigheten hade  
  
 fått under åren 2002–2004 hade använts och avsågs användas till.  
  
 Mer om anslagsöverskridandet under 2000-talet upptas under  
  
 avsnitt 4.4 nedan.  
  
 Från och med regleringsbrevet för år 2005 har återrapporteringskraven  
  
 ökat. Myndigheten ålades då att bl.a. redovisa en  
  
 långsiktig planering för verksamheten, ekonomin, personalbehoven  
  
 och lokalförsörjningen. En prognos över klientutvecklingen på tre  
  
 års sikt skulle också redovisas och metoderna för att prognostisera  
  
 den framtida klienttillströmningen och beläggningen skulle utvecklas  
  
 tillsammans med Brottsförebyggande rådet.6  
  
 2 KVAF (Ao) 2007:3.  
  
 3 Regleringsbrev för budgetåret 2008 avseende Kriminalvården  
  
 4 prop. 2008/09:1.  
  
 5 Ekonomistyrningsverket, ESV 2009:16.  
  
 6 Angående tillförlitligheten i Kriminalvårdens prognoser, se utredningens bedömningar och  
  
 förslag i SOU 2009:13.  
  
 53 
  
 Styrning av Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 I regleringsbreven för åren 2005 och 2006 har säkerhetsfrågorna  
  
 tagits upp särskilt genom att regeringen efterfrågade en uppföljning  
  
 av det säkerhetshöjande arbetet.  
  
 Fr.o.m. regleringsbrevet för år 2007 har den kvantitativa återrapporteringen  
  
 ökat. Åren före hade Kriminalvården en större  
  
 frihet att redovisa vilka åtgärder som vidtagits inom de olika  
  
 verksamhetsområdena och i organisationen i övrigt. I regleringsbrevet  
  
 för år 2007 och framåt har de s.k. indikatorerna7 utgjort  
  
 grunden i återrapporteringsskyldigheten och för uppföljningen av  
  
 målen.  
  
 I regleringsbrevet för år 2009 har indelningen i politikområden,  
  
 verksamhetsområden och verksamhetsgrenar tagits bort. Detsamma  
  
 gäller de mål som tillhörde respektive grupp. Istället  
  
 hänvisas under rubriken Mål och återrapporteringskrav till Kriminalvårdens  
  
 instruktion. Med utgångspunkt i instruktionen och  
  
 indikatorerna under respektive verksamhet ska Kriminalvården  
  
 redovisa vilka åtgärder som vidtagits och i vilken mån Kriminalvården  
  
 fullgjort sina uppgifter och uppnått målen för hur verksamheten  
  
 ska bedrivas. Samtidigt var flera av målen i regleringsbreven  
  
 före årets regleringsbrev desamma eller liknande de uppgifter som  
  
 Kriminalvården enligt instruktionen ska verkställa. Målen under  
  
 verksamhetsgrenen Anstalt och Frivård var t.ex. i stort sett överensstämmande  
  
 med innehållet i instruktionen. Numera är målen  
  
 således borttagna i regleringsbreven.  
  
 Kriterier för tydliga mål i regleringsbreven är enligt Ekonomistyrningsverket  
  
 att de uppfyller den s.k. SMART-regeln, dvs. att  
  
 målen är specifika, mätbara, accepterade, realistiska och tidsatta.  
  
 För styrningen av Kriminalvården genom regleringsbreven saknar  
  
 det alltså betydelse att målen tagits bort, eftersom uppgifterna dels  
  
 beskrivs i instruktionen, dels att de tidigare målen i huvudsak var  
  
 effektmål som inte var mätbara. Dessutom är samtliga indikatorer  
  
 för återrapportering kvar, och det har dessutom tillkommit några.  
  
 7 Indikatorer är de, i huvudsak, statistiska underlag som står angivna i punktform. Exempel  
  
 på indikatorer från det senaste regleringsbrevet är antal verkställighetsplaner i förhållande till  
  
 antal klienter, genomsnittlig dygnskostnad, antal avvikelser i samband med transport och  
  
 personalomsättning, fördelad på personalkategorier.  
  
 54 
  
 SOU 2009:80 Styrning av Kriminalvården  
  
 4.4 Ekonomisk styrning  
  
 Budgetpropositionen utgör grunden i riksdagens och regeringens  
  
 ekonomiska styrning av myndigheterna. De ekonomiska ramarna  
  
 för verksamheten anges i myndigheternas regleringsbrev, t.ex. avseende  
  
 dispositionsrätten till anslagen, villkoren för hur de får utnyttjas  
  
 och tillåtna låneramar.  
  
 I budgetpropositionen beslutar riksdagen de övergripande  
  
 politiska målen för myndigheternas verksamhet och anvisar anslag  
  
 till verksamheten. Budgetpropositionen innehåller också beskrivningar  
  
 av hur regeringen uppfattar resultatet av myndigheternas  
  
 verksamhet. Inriktning för verksamheten anges inte sällan för både  
  
 kommande budgetår och tiden därefter.  
  
 För att möta det växande platsbehovet under de senaste åren har  
  
 regeringen tillfört Kriminalvården extra anslag under flera år.  
  
 Under åren 2002–2004 tillfördes Kriminalvården sammanlagt 1 230  
  
 mnkr, i framför allt i syfte att tillskapa anstaltsplatser. Bl.a. för att  
  
 ge Kriminalvården möjlighet att fullfölja sin planerade platsutbyggnad  
  
 har myndighetens anslag för åren 2005–2007 tillförts  
  
 ytterligare ramhöjningar med 430, 650 respektive 350 mnkr. Åren  
  
 2006–2008 redovisade Kriminalvården en budget i balans.  
  
 I budgetunderlaget för år 2010 redovisar Kriminalvården ett  
  
 prognostiserat ackumulerat driftsunderskott om 5 324 mnkr i  
  
 löpande priser till och med år 2012.  
  
 4.5 Övrig styrning  
  
 Enskilda uppdrag  
  
 Ett annat styrmedel som regeringen använder för att styra  
  
 myndigheterna är att ge dem enskilda uppdrag, ofta under löpande  
  
 budgetår. Regeringen beslutade t.ex. i februari 2009 att ge Kriminalvården  
  
 i uppdrag att ta fram en långsiktig lokalförsörjningsplan  
  
 till år 2020.8  
  
 Regeringen har år 2007 också i uppdragsform angett vilka principiella  
  
 kriterier som ska gälla för Kriminalvårdens långsiktiga lokalförsörjning.9  
  
 8 Ju2008/4208/KRIM. Redovisat av Kriminalvården i rapporten Kriminalvårdens lokalförsörjning  
  
 2009–2020 den 31 mars 2009.  
  
 9 Dnr. Ju2007/6066/KRIM. Läs mer om uppdraget i avsnitt 3.3.4.  
  
 55 
  
 Styrning av Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 Regeringen har dessutom i flera fall beslutat att ge Kriminalvården  
  
 uppdrag att genomföra utvärderingar och upp-följningar i  
  
 sin verksamhet, t.ex. att utvärdera insatserna i ADHD-projekten.10  
  
 Kriminalvården har för närvarande regeringens uppdrag att genomföra  
  
 en försöksverksamhet avseende kvinnor som har varit utsatta  
  
 för människohandel m.m.11  
  
 Informell styrning  
  
 Utöver den mer formella styrningen kan en informell styrning av  
  
 myndigheterna ske vid de fortlöpande kontakterna mellan regeringen  
  
 och Regeringskansliet å ena sidan och myndigheterna å  
  
 andra sidan. Vid dessa kontakter utbyts inte bara information utan  
  
 då kan också beställningar göras av underlag, återrapporteringar  
  
 eller annan uppföljning.12 Institutionaliserade kontakter av mer  
  
 informell karaktär är de årliga mål- och resultatdialogerna mellan  
  
 regeringen och myndigheterna.  
  
 Styrutredningen har föreslagit att de informella kontakterna mellan  
  
 departement och myndigheter och formerna för dessa ska utvecklas.13  
  
 4.6 Kriminalvårdens återrapportering  
  
 Årsredovisning  
  
 En myndighets årsredovisning ska innehålla en redovisning och  
  
 kommentarer kring verksamhetens resultat i förhållande till myndighetens  
  
 uppgifter. Redovisningen ska således ge en fullödig och  
  
 korrekt beskrivning av verksamheten. I och med de ändringar som  
  
 trädde i kraft den 1 januari 2009 i förordningen (2000:605) om  
  
 årsredovisning och budgetunderlag har myndigheterna en större  
  
 frihet än tidigare att mer i detalj avgöra vilken information som  
  
 årsredovisningen ska innehålla.  
  
 Utredningen har konstaterat att Kriminalvården i årsredovisningen  
  
 för år 2008 inte har redovisat någon sammanfattning eller sammanfattande  
  
 analys av verksamhetens resultat. Redovisningen i övigt  
  
 följer återrapporteringskraven och regleringsbrevets indikatorer.  
  
 10 Ju2008/7644/KRIM.  
  
 11 Ju2008/7300/KRIM.  
  
 12 SOU 2007:75, s. 171.  
  
 13 SOU 2007:75, s. 207 ff.  
  
 56 
  
 SOU 2009:80 Styrning av Kriminalvården  
  
 57  
  
 Någon utvärdering av om målen i regleringsbrevet uppnåtts har inte  
  
 lämnats.  
  
 4.7 Utredningens förslag avseende ny styrning av  
  
 Kriminalvårdens lokalförsörjning  
  
 I utredningens andra delbetänkande gjordes bedömningen att det  
  
 är nödvändigt att förändra förutsättningarna för Kriminalvårdens  
  
 lokalförsörjning. Utredningen föreslog att regeringens styrning av  
  
 myndigheten i det avseendet ska öka. Förslaget innebär bl.a. att  
  
 regeringen ska besluta om antalet häktes- och anstaltsplatser på tre  
  
 års sikt eller längre.14  
  
 Det är i dag Kriminalvårdens ansvar att förutse platsbehovet och se  
  
 till att det finns tillräckligt med platser. Utredningen konstaterade att  
  
 det inte är möjligt att med nuvarande metoder göra tillräckligt säkra  
  
 långtidsprognoser över det framtida behovet av häktes- och anstaltsplatser  
  
 eftersom trendbrott inte kan förutses. Platsantalet bör därför  
  
 styras av regeringen. Syftet med en sådan ordning är att säkerställa  
  
 en resurseffektiv försörjning av antalet platser i häkten och anstalter  
  
 samt att försörjningen sker i linje med de kriminalpolitiska  
  
 intentionerna. En förbättrad styrning av lokalförsörjningen innebär  
  
 också att kostnaderna för lokalfrågorna på ett annat sätt kan förutses  
  
 och kontrolleras. Om Kriminalvården får tydliga direktiv och  
  
 ramar ges Kriminalvården dessutom bättre förutsättningar att  
  
 fokusera sitt arbete på kriminalvårdsverksamheten.  
  
 Det är riksdag och regering som i första hand förfogar över de  
  
 kriminalpolitiska instrument som styr behovet av häktes- och  
  
 anstaltsplatser. Genom kriminalpolitiska åtgärder kan statsmakterna  
  
 ta initiativ som innebär att fler eller färre häktas eller ska  
  
 avtjäna fängelsestraff. Därutöver kan kriminalpolitiska instrument  
  
 och beslut användas för att reglera oönskade förändringar av  
  
 behovet av häktes- och anstaltsplatser.  
  
 Underlaget för regeringens beslut om platsantalet bör främst  
  
 vara regeringens planer och ambitioner på det kriminalpolitiska  
  
 området. Därutöver bör resultatet av det prognosarbete som i  
  
 samverkan även fortsättningsvis bör tas fram av myndigheterna  
  
 inom rättsväsendet ligga till grund för regeringens ställningstaganden.  
  
 14 SOU 2009:13. 
  
 5 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 5.1 Inledning  
  
 Utredningen ska identifiera och analysera områden för ytterligare  
  
 effektivisering inom Kriminalvården. Utredningen har i kapitel 2  
  
 redovisat att en större måluppfyllelse är grunden för förbättrad  
  
 effektivitet. Utgångspunkten för utredningens arbete är att verksamhetsmålen  
  
 endast kan uppnås genom en effektiv ledning och  
  
 styrning av verksamheten. Lednings- och styrningsfrågorna knyter  
  
 samman Kriminalvårdens struktur, planering, uppföljning, delegation,  
  
 ansvar och personalens delaktighet. I detta kapitel granskas  
  
 Kriminalvårdens lednings- och styrningsprinciper bl.a. avseende  
  
 organisation, mål- och resultatstyrning, uppföljning, tillsyn och  
  
 utvecklingsarbete.  
  
 5.2 Kriminalvårdens organisation  
  
 Generaldirektör Insynsråd 
  
 Huvudkontoret  
  
 Region  
  
 Nord  
  
 Region  
  
 Mitt  
  
 Re gion  
  
 Stockholm  
  
 Region  
  
 Syd  
  
 Region  
  
 Vä st  
  
 Region  
  
 Öst  
  
 Transport tjänsten  
  
 Häkten  
  
 Anstalter  
  
 Frivård  
  
 Häkten  
  
 Anstalter  
  
 Frivård  
  
 Häkten  
  
 Anstalter  
  
 Frivård  
  
 Häkten 
  
 Anstalter 
  
 Frivård 
  
 Häkten 
  
 Anstalter 
  
 Frivård 
  
 Häkten 
  
 Anstalter 
  
 Frivård 
  
 59 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 Före enmyndighetsreformen bestod kriminalvården av Kriminalvårdsstyrelsen,  
  
 ledd av en generaldirektör, 35 kriminalvårdsmyndigheter  
  
 och Transporttjänsten. Vid Kriminalvårdsstyrelsen fanns fem  
  
 kriminalvårdsdirektörer med ett geografiskt avgränsat ansvarsområde  
  
 och ett uppdrag som avsåg tillsyn, uppföljning, verksamhetsdialoger  
  
 och samverkan. Till kriminalvårdsdirektörerna fanns det knutet ett  
  
 regionkontor med 6–10 medarbetare. Regionkontor fanns placerade i  
  
 Stockholm, Göteborg, Malmö, Norrköping och Härnösand.  
  
 I och med att den nya myndigheten Kriminalvården bildades  
  
 den 1 januari 2006 fick myndigheten själv besluta om sin organisation.  
  
 Kriminalvården leds av en generaldirektör, som utses av  
  
 regeringen. Överdirektören, som också utses av regeringen, är  
  
 generaldirektörens ställföreträdare. Befattningen har varit vakant  
  
 sedan den 1 december 2006. Myndigheten har ett insynsråd, med  
  
 ledamöter som utses av regeringen. Genom enmyndighetsreformen  
  
 försvann de lokala kriminalvårdsmyndigheterna och en organisation  
  
 med tre nivåer skapades.  
  
 Den lokala nivån består av olika verksamhetsställen, häkten,  
  
 anstalter och frivårdskontor. Varje verksamhetsområde leds av en  
  
 kriminalvårdschef. Ett verksamhetsområde kan bestå av ett eller  
  
 flera verksamhetsställen. De lokala myndighetshandläggarna avskaffades  
  
 i och med att deras uppgifter flyttades bort när den lokala  
  
 nivån inte längre utgjorde egna myndigheter. Den regionala nivån  
  
 förstärktes. De tidigare kriminalvårdsdirektörstjänsterna omvandlades  
  
 till regionchefsbefattningar.  
  
 Regionchefen och dennes stab ska utgöra det huvudsakliga  
  
 stabsstödet till verksamhetsställena på den lokala nivån, främst  
  
 inom områdena verksamhetsutveckling, skydd och säkerhet, rättsvård,  
  
 ekonomi och personal. Det finns sex regioner i landet.  
  
 Den centrala nivån består av generaldirektören och huvudkontoret.  
  
 Vid huvudkontoret finns generaldirektörens stab som är organiserad i  
  
 sju olika enheter: klient- och säkerhetsenheten, rättsenheten,  
  
 utvecklingsenheten, personalenheten, IT-enheten, ekonomi- och  
  
 planeringsenheten och informationsenheten. Kriminalvårdens ledningsgrupp  
  
 består av generaldirektören, regioncheferna och enhetscheferna  
  
 vid huvudkontoret.  
  
 Ytterligare myndighetsgemensamma funktioner är internrevisionen 
  
 , placeringsenheten (som ansvarar för de intagnas placering vid  
  
 och förflyttning mellan anstalterna) samt utbildningsenheten(som ansvarar  
  
 för den interna grund- och fortbildningen).  
  
 60 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 Transporttjänsten lyder direkt under generaldirektören och  
  
 ansvarar för vissa transporter av dömda och häktade samt biträder  
  
 andra myndigheter med transporter.  
  
 5.3 Verksamhetsplanering  
  
 Kriminalvårdens planeringsarbete sker, så som myndigheten har  
  
 beskrivit det, på traditionellt sätt. Utgångspunkten är regeringens  
  
 budgetproposition i september, vårpropositionen i maj och regleringsbrevet  
  
 till Kriminalvården som utfärdas i december.  
  
 Kriminalvården lämnar varje år sin årsredovisning för det föregående  
  
 året och budgetunderlaget för den kommande planeringsperioden  
  
 i mars till regeringen. Årsredovisningen kompletteras av  
  
 löpande prognoser under året. Dessa lämnas vid fem tillfällen.  
  
 När budgetpropositionen lämnas den 15 september ska generaldirektören  
  
 ange en inriktning för det kommande budgetunderlaget.  
  
 Enligt Kriminalvårdens tidsplan ska det ske i november. Utgångspunkten  
  
 är bl.a. de prognoser för klientutvecklingen som har tagits  
  
 fram vid huvudkontoret. I december diskuteras ett utkast till budgetunderlaget  
  
 vid ett ledningsmöte. I januari diskuteras ett nytt  
  
 utkast med ledningsgruppen och de fackliga organisationerna.  
  
 Insynsrådet ges möjlighet att ha synpunkter på budgetunderlaget  
  
 innan det överlämnas till regeringen.  
  
 I juni anger generaldirektören planeringsförutsättningar och  
  
 lämnar preliminära uppdrag och en grov budgetfördelning till  
  
 regionerna för nästkommande år. En preliminär verksamhetsplan  
  
 och budget presenteras av huvudkontorets ekonomi- och planeringsenhet  
  
 i oktober. När regeringens regleringsbrev lämnas, normalt i  
  
 mitten på december, fastställs verksamhetsplanen och budgeten. Därefter  
  
 bryts planeringsdokumenten ned vid regionerna och i verksamhetsområdena.  
  
 På våren och hösten sker resultat- och planeringsdialoger mellan  
  
 generaldirektören och regioncheferna. Dessa har som regel föregåtts  
  
 av dialoger inom regionerna.  
  
 61 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 5.4 Resultatstyrning och finansiell styrning  
  
 Enligt utredningens definition innebär resultatstyrning att specificerade  
  
 mål anges för verksamheten, att resultatinformation tas fram  
  
 systematiskt och att resultatet analyseras och följs upp mot de uppställda  
  
 målen. Resultatstyrningen bygger på ett delegerat ansvar  
  
 och förtroende, kombinerat med regelbunden återkoppling och  
  
 analys av resultatet. Finansiell styrning innebär att verksamheten  
  
 styrs genom ekonomiska ramar och villkor eller restriktioner knutna  
  
 till dessa.  
  
 Styrningen kan omfatta mindre eller större delar av verksamheten  
  
 och avse olika tidsperspektiv. Styrningen kan därför delas in i  
  
 vision, strategiskt planverk, taktik och operativa beslut.  
  
 Det övergripande målet för rättsväsendet är att minska brottsligheten  
  
 och öka den upplevda tryggheten i samhället. Med  
  
 utgångspunkt i det målet har Kriminalvården i samarbete med  
  
 medarbetarna formulerat en vision. Visionen benämns Bättre ut  
  
 (se bilaga 5) och vänder sig till medarbetarna inom Kriminalvården  
  
 genom att slå fast ett antal riktlinjer som ska gälla för arbetet. Fyra  
  
 nyckelord för kriminalvårdsarbetet anges: klientnära, professionellt,  
  
 rättssäkert och pålitligt. Inom fem olika strategiska områden slås vissa  
  
 visioner fast. Det gäller områdena (1) Säkerhet, ordning och reda,  
  
 (2) Påverkan och behandling, (3) Medarbetare och ledning, (4)  
  
 Resursanvändning och (5) Utveckling.  
  
 Kriminalvården ska bl.a. bedrivas med god säkerhet och ordning.  
  
 Gällande regler ska följas. Det klientnära arbetet ska förlita sig på  
  
 ett gott säkerhetsarbete och ett anpassat skalskydd. Utredande,  
  
 uppföljande och motivationshöjande insatser ska bereda väg för  
  
 rätt påföljd, anstaltsplacering och insatser. Brotts- och missbruksrelaterade  
  
 program ska erbjudas alla motiverade klienter i frivård  
  
 och anstalt. Återfall i brott och missbruk ska förebyggas genom  
  
 effektiva och bra frigivningsförberedelser och samarbete med andra  
  
 myndigheter och organisationer. Kriminalvården ska genomsyras  
  
 av ett engagerat, kunnigt, reflekterande och klientnära ledarskap.  
  
 Tilldelade resurser ska användas på ett ändamålsenligt och effektivt  
  
 sätt. Kriminalvårdens verksamhet ska vara kunskapsbaserad. I visionsdokumentet  
  
 anges också Kriminalvårdens nollvisioner, som innebär  
  
 inga rymningar, inga droger, inga kriminella aktiviteter och inget våld,  
  
 hot eller trakasserier.1  
  
 1 Kriminalvården Bättre ut, Kriminalvårdens vision och värdegrund, se bilaga 5.  
  
 62 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 Kriminalvården har utarbetat en forsknings- och utvecklingsstrategi  
  
 som avser åren 2008–2010. Den gäller enbart den verksamhet  
  
 som Kriminalvårdens utvecklingsenhet bedriver. Det finns  
  
 också en strategi för arbetsdriften. I mars 2009 presenterades en  
  
 lokalförsörjningsplan fram till år 2020.2 I övrigt saknas strategiska  
  
 dokument som sträcker sig över flera år. De senaste dokumenten är  
  
 äldre än sex år.  
  
 Det strategiska planverket finns i myndighetens ettåriga verksamhetsplan 
  
 . Inom ramen för de fem strategiska områdena (Säkerhet samt  
  
 ordning och reda, Påverkan och behandling, Medarbetare och  
  
 ledning, Resursanvändning och Utveckling) har Kriminalvården i  
  
 verksamhetsplanen för år 2009 angett 77 mål och uppdrag.  
  
 Myndighetens verksamhetsplan tar sin utgångspunkt i de uppdrag  
  
 och mål som regeringen har beslutat om i regleringsbrevet. Av de  
  
 77 målen och uppdragen i verksamhetsplanen för år 2009 är 13  
  
 beslutade av regeringen och angivna i myndighetens regleringsbrev  
  
 eller i särskilda beslut. Verksamhetsplanen konkretiseras i den  
  
 regionala verksamhetsplanen. Denna preciseras i sin tur inom  
  
 respektive verksamhetsområde i en handlingsplan.  
  
 Kriminalvården har lagt fokus på den finansiella styrningen. Ett  
  
 stort antal planeringsramar, t.ex. vårddygn, personaltimmar, programtimmar  
  
 och kompetensutvecklingstimmar för personalen, har satts ett  
  
 ekonomiskt värde och fördelats mellan regionerna.  
  
 Taktisk styrning, dvs. vilka metoder som ska användas, finns i  
  
 myndighetens föreskrifter och allmänna råd och i handböcker av  
  
 olika slag. Det finns t.ex. en säkerhetshandbok, som ger riktlinjer  
  
 för det säkerhetsrelaterade arbetet. Det finns även handböcker  
  
 avseende det administrativa arbetet, t.ex. en sekretesshandbok och  
  
 en arkivhandbok, och avseende det klientnära arbetet. Enligt  
  
 Kriminalvårdens chefsjurist finns det önskemål i organisationen om  
  
 fler handböcker.  
  
 Ledningen av kriminalvårdsverksamheten, dvs. den operativa  
  
 ledningen, följer av den beslutade organisationen och myndighetens  
  
 arbetsordning. I arbetsordningen regleras beslutsdelegationen. Utredningen  
  
 återkommer till denna i avsnitt 5.6.  
  
 2 Kriminalvården, Kriminalvårdens lokalförsörjning 2009–2020.  
  
 63 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 5.5 Intern kontroll  
  
 Regeringens styrning och uppföljning  
  
 Kriminalvårdens årsredovisning innehåller en uppföljning av de mål  
  
 som regeringen har beslutat om i myndighetens regleringsbrev.  
  
 Redovisningen sker genom att statistik lämnas avseende de av  
  
 regeringen beslutade s.k. indikatorerna, t.ex. avseende häktesverksamheten  
  
 ska medelbeläggning och genomsnittlig dygnskostnad redovisas  
  
 och beträffande anstaltsverksamheten ska antalet verkställighetsplaner  
  
 i förhållande till antal klienter, antalet påbörjade respektive fullföljda  
  
 brotts- och missbruksrelaterade program i förhållande till antal  
  
 klienter och strukturerad sysselsättning i förhållande till tillgänglig tid  
  
 redovisas.  
  
 Kriminalvården har under de senaste åren inte redovisat någon  
  
 samlad analys avseende sin verksamhet, utöver den inrapporterade  
  
 statistiken.  
  
 Intern uppföljning  
  
 År 1999 publicerade Riksrevisionsverket en rapport som kritiserade  
  
 kriminalvårdens effektivitet. Ett antal brister i den centrala styrningen  
  
 och uppföljningen av kriminalvårdsmyndighetens olika  
  
 verksamheter påtalades. Riksrevisionsverket föreslog att Kriminalvårdsstyrelsen  
  
 skulle analysera sitt styrningsbehov och samtidigt se  
  
 över systemen för planering, budgetering och uppföljning.3  
  
 Analysen ledde till att den s.k. Ebbemodellen infördes från den  
  
 1 januari 2003. Ebbemodellen används som ett IT-baserat planerings-  
  
 och uppföljningsverktyg. Från början användes modellen  
  
 enbart som ett uppföljningssystem för enskilda uppdrag vid en  
  
 lokal kriminalvårdsmyndighet. Kriminalvården verksamhetsplanerar  
  
 dock i dag i systemet, dvs. alla verksamhetsplaner och handlingsplaner  
  
 finns samlade i systemet. Uppföljning sker genom att använda  
  
 systemets funktioner som hämtar information från andra IT-system  
  
 inom kriminalvården och genom att ta fram direktinmatade uppgifter.  
  
 Det finns ett antal olika uppföljningsrapporter som kan hämtas  
  
 ur systemet. Systemet, som nås via en webbportal, är tillgängligt för  
  
 alla anställda inom Kriminalvården.  
  
 3 Riksrevisionsverket, RRV 1999:27.  
  
 64 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 Enligt Kriminalvårdens regionkontor i Stockholm har utvecklingen  
  
 av Ebbemodellen avstannat de senaste åren sedan dess upphovsman4  
  
 pensionerats.  
  
 Ebbemodellens uppföljningsrapporter ligger som grund för den  
  
 kontinuerliga verksamhetsuppföljningen inom Kriminalvården. De  
  
 utgör även ett underlag till de resultatdialoger som sker på nationell  
  
 och regional nivå. Resultatdialoger mellan generaldirektören och  
  
 regioncheferna äger rum två gånger per år, i maj respektive i november.  
  
 Internrevision  
  
 Under år 2007 genomförde Kriminalvårdens internrevision tre  
  
 granskningar och utgav sex uppföljande rapporter. Internrevisionsverksamheten  
  
 kvalitetsgranskades av ett externt revisionsbolag år  
  
 2007.5  
  
 Våren 2008 anställdes en ny internrevisionschef och en internrevisor.  
  
 Det fanns då 18 oavslutade granskningsrapporter från åren  
  
 2005–2007. Under året avslutades samtliga dessa rapporter. Efter  
  
 det inledande arbetet med att avsluta de tidigare ärendena genomfördes  
  
 en granskning av baspersonalens informationsmiljö. Under  
  
 år 2008 beslutade Kriminalvården om riktlinjer för internrevisionsverksamheten  
  
 (Kriminalvårdens riktlinjer 2008:11).6  
  
 Controllerverksamhet  
  
 När Kriminalvården utformade sin nya organisation med anledning  
  
 av enmyndighetsreformen beslutades att en verksamhetscontrollerfunktion  
  
 med tre befattningshavare skulle inrättas.7 Funktionen  
  
 ska på verksledningens uppdrag granska Kriminalvårdens verksamhet  
  
 i syfte att lämna förslag till förbättringsåtgärder och därmed  
  
 utveckla verksamheten.8  
  
 Controllerplanen för år 2009 innehöll åtta uppdrag.  
  
 4 Logan, tidigare kriminalvårdschef och chef för Mariestadsanstalten.  
  
 5 Kriminalvården, Rapport över internrevisionens verksamhet under 2007  
  
 6 Kriminalvården, Rapport över internrevisionens verksamhet under 2008.  
  
 7 Kriminalvården, Kriminalvårdens organisation som en myndighet.  
  
 8 4.5 Kriminalvården, Arbetsordning för Kriminalvården, KVAF 2007:3.  
  
 65 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
  genomgång av rekommendationer av europeiska tortyrkommittén  
  
  beskrivning och analys av platsstrukturen för anstalter i säkerhetsklass  
  
 D-E  
  
  uppföljning av tillämpning av nytt regelverk avseende telefoni,  
  
 innehav och kioskutbud  
  
  uppföljning av barnperspektivet i Kriminalvårdens verksamhet  
  
  uppföljning av riksmottagningarna vid Kumla och Hinseberg  
  
  uppföljning av controllerrapporten Brooks befordran till verkställighet,  
  
 2007-06-15  
  
  analys av förutsättningar för rättsäkerhet och kvalitet i nya verksamheter  
  
  uppföljning av hur enstaka utbildningsinsatser bedrivs och organiseras  
  
 Sedan år 2006 har controllerfunktionen lämnat 25 rapporter. Enligt  
  
 Kriminalvården är de flesta rapporterna omhändertagna i organisationen  
  
 och flera har följts upp i senare rapporter.  
  
 Tillsyn  
  
 Regeringen poängterade inför enmyndighetsreformen att det är  
  
 mycket viktigt att tillsynen inom kriminalvården fungerar väl.  
  
 Regeringen bedömde att den tillsynsverksamhet som skulle ske  
  
 borde medföra att tillsynen förstärktes och bidra till att organisationens  
  
 förmåga att utföra sina uppgifter på ett effektivt sätt fick  
  
 ökad tyngd.9  
  
 Något uttryckligt ansvar för att genomföra annan tillsyn än  
  
 internrevisionsverksamhet har Kriminalvården inte angett i arbetsordningen.  
  
 Inte heller framgår det i arbetsordningen om enhetscheferna  
  
 vid huvudkontoret eller regioncheferna har ett ansvar för  
  
 löpande tillsyn.  
  
 Egenkontroll bedrivs inom områdena säkerhet, sjukvård och skolverksamhet.  
  
 Den 12 november 2008 skrev Kriminalvårdens generaldirektör i  
  
 Dagens Nyheter att myndighetens egenkontroll inte räcker för att  
  
 rätta till Kriminalvårdens fel och brister. Han föreslog att det ska  
  
 9 prop. 2004/05:176, s. 52.  
  
 66 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 bildas en ny kontrollmyndighet, en kriminalvårdsinspektion, för att  
  
 utreda de många självmorden på häktena och anstalterna.10 Någon  
  
 formell begäran från Kriminalvården i frågan har dock inte diarieförts  
  
 vid Regeringskansliet. Någon utredning har inte heller initierats  
  
 av Justitiedepartementet.  
  
 Utvärdering  
  
 Kriminalvårdens behandlingsprogram utvärderas och ackrediteras.  
  
 De genomgår en vetenskaplig kvalitetstest, där en oberoende forskarpanel  
  
 granskar ett programs innehåll och sättet att genomföra det på. I  
  
 det arbetet deltar Kriminalvårdens vetenskapliga råd.  
  
 Kriminalvården har sedan år 2007 genomfört ett stort antal  
  
 verksamhetsanalyser, dvs. utvärderingar av enskilda verksamhetsställen.  
  
 5.6 Ansvar och delegation  
  
 Enmyndighetsreformen har beskrivits som en decentraliseringsreform.11  
  
 Vid enmyndighetsreformen beräknade kriminalvården att  
  
 år 2004 hade Kriminalvårdsstyrelsens huvudkontor och regionkontor  
  
 sammanlagt handlagt knappt 11 500 klientärenden. Av dessa hade  
  
 huvudkontoret handlagt ca 9 500 ärenden och regionkontoren ca  
  
 2 000 ärenden. Då den regionala nivån skulle ha ett större ansvar  
  
 för operativa frågor överfördes ett antal ärendetyper dit från den  
  
 centrala nivån, främst s.k. överprövningsärenden, dvs. överklagade  
  
 ärenden angående klienterna. Kriminalvården beräknade att av 2004  
  
 års ärendemängd skulle huvudkontoret årligen handlägga ca 6 000  
  
 ärenden och regionstaben ca 4 100 ärenden.12  
  
 Samtidigt innebar enmyndighetsreformen att den lokala nivån  
  
 förlorade viss beslutsbehörighet. En förklaring till det är att den  
  
 lokala nivån tidigare, så som självständiga myndigheter, hade ett  
  
 stort beslutsmandat. En annan förklaring är att det stabsstöd som  
  
 tidigare fanns lokalt flyttades till de regionala kontoren.  
  
 I Kriminalvårdens uppföljning år 2006 av enmyndighetsreformen  
  
 var de regionala skillnaderna mellan hur kriminalvårdscheferna upp10  
  
 Dagens nyheter, "Vi klarar inte längre att utreda självmorden", DN Debatt, 12 november  
  
 2008.  
  
 11 Kriminalvårdsstyrelsen, Kriminalvården – en myndighet, s. 69.  
  
 12 Kriminalvårdsstyrelsen, Hanteringen av klientärenden i den nya organisationen.  
  
 67 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 fattade besluts- och uppgiftsfördelningen mellan regionchef och  
  
 kriminalvårdschef stora. I region Mitt svarade 71 procent av kriminalvårdscheferna  
  
 att för många beslut skulle fattas på regionchefsnivån. I  
  
 region Stockholm svarade ingen (0 procent) av kriminalvårdscheferna  
  
 att de ansåg detta. I Stockholmsregionen ansåg däremot 20 procent av  
  
 kriminalvårdscheferna att för många beslut skulle fattas på deras  
  
 nivå.13  
  
 Att beslut fattas på fel nivå är en kvarstående kritik inom  
  
 Kriminalvården. I utredningens djupintervjuer framför ett antal  
  
 region- och kriminalvårdschefer att de anser att beslutsbehörigheten  
  
 behöver flyttas till dem som arbetar med klienterna. Större  
  
 ansvar och befogenheter för den klientnära personalen är en av de  
  
 viktigaste förändringarna som de intervjuade förordar för att förbättra  
  
 effektiviteten inom Kriminalvården.  
  
 5.7 Verksamhetsutveckling  
  
 I Kriminalvårdens nya organisation vilar ansvaret för verksamhetsutvecklingen  
  
 på generaldirektören och huvudkontoret. Regioncheferna  
  
 ska leda, samordna, följa upp och utveckla verksamheten  
  
 inom regionen i enlighet med det årliga uppdraget.14 Enligt  
  
 Kriminalvårdens förslag till den nya organisationen ska verksamheten  
  
 präglas av ett processorienterat synsätt.15 Det finns dock inte  
  
 någon strategi för hur verksamhetsutvecklingen ska bedrivas. Den  
  
 formella samordningen av utvecklingsinsatserna sker på generaldirektörens  
  
 initiativ, ett utpekat ansvar på någon annan finns inte.  
  
 Enhetscheferna vid huvudkontoret ska utveckla Kriminalvårdens  
  
 verksamhet inom respektive ansvarsområde. Bl.a. rättsenheten och  
  
 säkerhetsgruppen har samlat de befattningshavare som arbetar  
  
 inom respektive verksamhetsområde i nätverk, som utbyter information  
  
 och träffas regelbundet.  
  
 Kriminalvårdens utvecklingsenhet bedriver forskning och  
  
 utveckling med inriktning på vård och behandling av de intagna.  
  
 Enheten leds av en adjungerad professor vid Stockholms universitet.  
  
 Forskningsarbetet sker vid grupper i Stockholm, Kumla och  
  
 Göteborg. Forskning sker t.ex. avseende kriminalitetens orsaker,  
  
 13 Kriminalvården, Utvärdering av kriminalvårdens organisation som en myndighet, avsnitt  
  
 4.5.  
  
 14 4.2, 4.4. och 6.2 Arbetsordning för Kriminalvården, KVAF 2007:3.  
  
 15 Kriminalvårdsstyrelsen, Kriminalvården – en myndighet, s. 14.  
  
 68 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 om återfallsförebyggande arbete och om unga psykiskt störda lagöverträdare.  
  
 Under rubriken Utveckling i verksamhetsplanen för år 2009 har  
  
 Kriminalvården angett att myndigheten under året ska redovisa  
  
 aktuella forskningsprojekt och förbättra kommunikationen internt  
  
 och externt genom att förbättra varumärket Kriminalvården, föreslå  
  
 åtgärder med anledning av en konsultrapport om informationsarbete  
  
 och kommunicera myndighetens vision internt. Därutöver har  
  
 regeringen beslutat att Kriminalvården och övriga myndigheter i  
  
 den s.k. rättskedjan ska förbättra prognosarbetet, att Kriminalvården  
  
 ska bistå Brottsförebyggande rådet med kriminalstatistik  
  
 om återfall i brott och att Kriminalvården ska redovisa vilket arbete  
  
 som bedrivs för att säkerställa en hög kvalitet avseende den statistik  
  
 som görs tillgänglig. Regeringen har också gett Kriminalvården i  
  
 uppdrag att redovisa gränsöverskridande samarbete med EUländerna  
  
 och med EU:s kandidatländer samt hur Kriminalvården  
  
 deltar i internationellt freds- och säkerhetsfrämjande arbete och  
  
 utvecklingsarbete. Dessa mål anges i Kriminalvårdens verksamhetsplan  
  
 för år 2009.  
  
 Kriminalvården har i budgetunderlaget för år 2010 pekat på att  
  
 det, enligt myndighetens uppfattning, sker stora förändringar inom  
  
 kriminalvårdsområdet för tillfället i och med att ny lagstiftning  
  
 införs, yrkesutbildningen för klienter förbättras, fler klienter  
  
 genomgår brotts- och missbruksrelaterade program, en omfattande  
  
 nybyggnation och renovering pågår, gemensamhet i häktena ska  
  
 öka, uppnådd säkerhetsnivå ska vidmakthållas och antalet transporter  
  
 ökar. Kriminalvården har även poängterat att det i framtiden  
  
 kommer att ställas allt större krav på att hantera ett allt svårare  
  
 klientel. Antalet missbrukare inom kriminalvården ökar. Andelen  
  
 intagna som är psykiskt störda eller har personlighetsstörningar är  
  
 stor. Det behövs fler platser för sociala insatser, utbildningsplatser  
  
 och specialplatser för vissa klientgrupper, t.ex. sexualbrottsdömda  
  
 och unga män. Andelen intagna med en bakgrund i organiserad  
  
 brottslighet, kriminella nätverk eller i en gängkultur kommer att  
  
 öka. Kriminalvården befarar att en generationsväxling bland de  
  
 intagna kommer att ske i anslutning till att de stora ungdomskullarna  
  
 kommer upp i brottsaktiv ålder. Kriminalvården har med  
  
 utgångspunkt i den omvärldsanalysen pekat ut sex prioriterade  
  
 områden fram till år 2012.16  
  
 16 Kriminalvården, Budgetunderlag 2010, s. 3.  
  
 69 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
  Satsning på ökad sysselsättning  
  
  Öka antalet intagna som genomgår ackrediterade evidensbaserade  
  
 brotts- och missbruksrelaterade program  
  
  Narkotikafria fängelser och häkten  
  
  Fortsatt utveckling av verkställighetsplaneringen  
  
  Bibehållen hög säkerhet och god ordning  
  
  Fortsatt utbyggd verksamhet för män som döms för att ha  
  
 utövat våld och begått sexuella övergrepp mot kvinnor  
  
 5.8 Verksamhetsstöd  
  
 Ett av huvudsyftena med enmyndighetsreformen var att förbättra  
  
 det administrativa stödet inom Kriminalvården. Tidigare var de  
  
 administrativa uppgifterna utspridda och handlades av ett antal  
  
 befattningshavare vid de relativt små myndigheterna. Vid enmyndighetsreformen  
  
 bildades den regionala nivån, till vilken mycket av  
  
 administrationen och verksamhetsstödet samlades. Företrädare för  
  
 Kriminalvården har beskrivit att det tidigare fanns ett stort kompetensövertag  
  
 vid Kriminalvårdsstyrelsen jämfört med kriminalvårdsmyndigheterna.  
  
 När de regionala staberna bildades stärktes  
  
 verksamhetsstödet inom hela organisationen. På den lokala nivån  
  
 ska fokus riktas mot det operativa arbetet. I samband med enmyndighetsreformen  
  
 drogs därför de lokala administratörerna in och  
  
 överfördes till den regionala nivån. Verksamhetsområdeschefen,  
  
 som tidigare ofta hade juridisk-, ekonomisk- och HR-kompetens17  
  
 knuten till sig blev av med det stödet på den lokala nivån. I Kriminalvårdens  
  
 utvärdering år 2006 av enmyndighetsreformen konstaterades  
  
 att stabsstödet endast delvis hade fått en tillfredsställande  
  
 kvalitet. Detta gällde framför allt beträffande stödet till verksamhetsområdena 
  
 . Av de tillfrågade kriminalvårdscheferna uppgav 68 procent  
  
 att regionkontorens stöd till det egna verksamhetsområdet var dåligt  
  
 eller mycket dåligt.18  
  
 I utredningens enkätundersökning uppger hälften av medarbetarna  
  
 att det stöd de får på sitt verksamhetsställe för att kunna  
  
 17 HR; Human Resource – personalfrågor.  
  
 18 Kriminalvården, Utvärdering av kriminalvårdens organisation som en myndighet, avsnitt  
  
 4.6.  
  
 70 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 utföra sitt arbete effektivt är mycket bra eller ganska bra. Fler  
  
 än var fjärde uppger att stödet är mycket dåligt eller dåligt.  
  
 Figur 5.1 Utredningens enkätundersökning: Om du skulle ge ditt  
  
 häkte/anstalt ett betyg när det gäller det stöd du har för att  
  
 bedriva arbetet effektivt, vilket betyg ger du då?  
  
 50 %  
  
 Instämmer 
  
 41 %  
  
 44 %  
  
 54 %  
  
 43%  
  
 Bas: B esvar at 1-5 
  
 61 %  
  
 55 %  
  
 54 %  
  
 43 %  
  
 69 %  
  
 47 %  
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 28 %  
  
 33 %  
  
 32 %  
  
 23 %  
  
 38 %  
  
 15 %  
  
 24 %  
  
 26 %  
  
 30 %  
  
 16 %  
  
 29 %  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Krimin alvårdare (n=1 3 12) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=531) 
  
 Anst alt (n=951) 
  
 Nord (n=146) 
  
 Mitt (n=327) 
  
 Stockholm (n=347) 
  
 Syd (n=220) 
  
 Väst (n=260) 
  
 Öst (Wells 181) 
  
 Tot al (n=1 482) 
  
 Negativa (1-2) Posi ti va (4- 5) Neutrala (3) 
  
 (n=170) 
  
 Kriminalvårdens internrevisions granskning av om personalen hade  
  
 tillgång till aktuell och lättförståelig information om regler m.m.  
  
 för bl.a. myndighetsutövningen utmynnade i slutsatsen att den  
  
 lokala chefens engagemang och kunskap i stor grad påverkar  
  
 personalens informationsmiljö. Det fanns på många håll brister till  
  
 följd av otillräcklig information. Internrevisionen föreslog därför  
  
 att visst stabsstöd skulle återinföras lokalt på häkten och anstalter.  
  
 S.k. klienthandläggare skulle bl.a. ansvara för den lokala implementeringen  
  
 av regler och ge handledning i klientärendehantering m.m.19  
  
 5.9 Regionala skillnader  
  
 Förutsättningarna för Kriminalvårdens regioner är ganska olika.  
  
 Avstånden mellan de olika anläggningarna är en skillnad, där region  
  
 Stockholm har de kortaste avstånden och region Nord de längsta.  
  
 Personalomsättningen är generellt sett högre i storstadsområdena  
  
 än i glesbygden. I regionerna finns det olika typer av anstalter och  
  
 19 Kriminalvården, Internrevisionen, Rapport 2008:1.  
  
 71 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 häkten, med avseende på bl.a. säkerhetsklass, storlek och ålder. De  
  
 demografiska förhållandena i övrigt mellan regionerna skiljer sig åt.  
  
 Det har dock från Kriminalvårdens framförts att det finns regionala  
  
 skillnader t.ex. i hur regionkontoren har organiserats och på vilket  
  
 sätt stöd ges till verksamhetsområdena. I Kriminalvårdens utvärdering  
  
 av enmyndighetsreformen framhölls att regionaliseringen hade  
  
 ökat kraven på huvudkontoret att arbeta med normering. Frågan  
  
 om regionernas handlingsfrihet behövde dock tydliggöras, t.ex. i  
  
 vilken utsträckning regionerna själva hade rätt att utforma sin  
  
 organisation.20  
  
 Regionerna arbetar i dag till viss del olika i förhållande till verksamhetsområdena.  
  
 Förutsättningarna kan skilja sig, men skillnaderna  
  
 kan naturligtvis också bero på vem som leder regionen. I en region  
  
 som Stockholm, med relativt korta avstånd, är det möjligt för  
  
 regionkontoret att ge relativt mycket ledning, stöd och hjälp på  
  
 plats. Vid andra regionkontor ges verksamhetsstödet oftast per  
  
 telefon. I utvärderingen av enmyndighetsreformen uttrycktes att  
  
 regionerna har haft olika tempo, olika arbetssätt och delvis olika  
  
 lösningar av innehållet i stabsstödet.21  
  
 Under år 2007 genomförde kansliet vid huvudkontoret en kartläggning  
  
 av vad i ärendehandläggningen som ska vara enhetligt i  
  
 organisationen och vilka skillnader som kan tillåtas. Kartläggningen  
  
 har inte spridits.  
  
 5.10 Analys och slutsatser  
  
 5.10.1 Enmyndighetsreformen  
  
 Bedömning: Enmyndighetsreformen har gett Kriminalvården  
  
 en organisatorisk plattform för en effektiv ledning och styrning  
  
 i strategiska, taktiska och operativa frågor. Det kvarstår områden  
  
 där ytterligare samordning bör ske.  
  
 Förslag: Kriminalvården bör utse en chef för huvudkontoret  
  
 med uppdrag att samordna och effektivisera stabsstödet.  
  
 20 Kriminalvården, Utvärdering av kriminalvårdens organisation som en myndighet, 2006,  
  
 avsnitt 4.5.  
  
 21 Kriminalvården, Utvärdering av kriminalvårdens organisation som en myndighet, 2006,  
  
 avsnitt 4.6.  
  
 72 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 Enmyndighetsreformen genomfördes den 1 januari 2006, dvs. för  
  
 drygt tre och ett halvt år sedan. Reformen föregicks av flera års  
  
 diskussioner om att ombilda kriminalvården. Flera andra myndigheter 
  
 , t.ex. Tullverket, Åklagarmyndigheten och Skatteverket, genomgick  
  
 under samma tid enmyndighetsreformer.  
  
 Enligt Kriminalvården innehöll den organisation som föregick  
  
 enmyndighetsreformen inslag som försvårade en optimal styrning  
  
 av verksamheten. Den centrala ledningen och styrningen skedde på  
  
 ett allt för stort avstånd till där de operativa uppgifterna utfördes.22  
  
 Av samma skäl har Kriminalforsorgen i Danmark valt att i sin  
  
 organisation med en myndighet inte ha någon regional nivå, utan  
  
 de 13 anstalterna, 36 häktena och 14 frivårdsavdelningen lyder  
  
 direkt under myndighetsledningen. Kriminalvårdsmyndigheterna i  
  
 Norge och i Danmark har därutöver valt andra organisatoriska  
  
 lösningar än den svenska. Danmark har valt en modell där de olika  
  
 verksamhetsställena är mycket fristående och där styrningen sker  
  
 genom resultatkontrakt med årliga förhandlingar mellan myndighetsledningen  
  
 och de lokala cheferna. På varje anstalt, utom de allra  
  
 minsta, finns t.ex. en ekonomichef, som varje månad lämnar en  
  
 prognos kring det verksamhetsmässiga och ekonomiska utfallet. I  
  
 Norge, där det finns 50 anstalter och 18 frivårdskontor, avser  
  
 Kriminalomsorgen att stärka de nuvarande regionkontoren. Det  
  
 långsiktiga målet är att göra regionerna självständiga och att i varje  
  
 region inrymma anstalter som var och en har flera säkerhetsklasser  
  
 och en effektiv frivårdsorganisation som ansvarar för hela klientresan.  
  
 Den intagne kan då avtjäna straffet i närheten av hemmet.  
  
 Genom enmyndighetsreformen kunde uppgifter av ren myndighetsförvaltningskaraktär  
  
 lyftas bort från verksamhetsområdena,  
  
 som tidigare var självständiga myndigheter. Fokus skulle ligga på  
  
 uppgifter av operativ art. Helt naturligt finns det inte någon alldeles  
  
 självklar linje mellan vad som är operativ verksamhet och vad som är  
  
 strategiskt arbete. De tidigare myndigheterna var små och hade  
  
 därmed förutsättningar att arbeta integrerat och verksamhetsinriktat  
  
 i många frågor. Det ligger därför inte något egendomligt i  
  
 att det finns ett visst bestående missnöje på flera håll för att det har  
  
 skett en maktförskjutning av beslutsbefogenheter i den nya myndigheten 
  
 . Utredningen återkommer till frågan om delegation och  
  
 delaktighet i avsnitt 5.10.7.  
  
 22 Kriminalvårdsstyrelsen, Kriminalvården – en myndighet, s. 47.  
  
 73 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 Ett av syftena med enmyndighetsreformen var att åstadkomma en  
  
 sådan maktförskjutning med avseende på verksamhetsstyrningen  
  
 inom myndigheten. Samtidigt som den lokala ledningen skulle  
  
 fokusera på den operativa verksamheten skulle den centrala  
  
 ledningen inriktas mot strategiska frågor och uppföljning. På detta  
  
 sätt skulle hela organisationen kunna effektiviseras.23 I enlighet  
  
 härmed finns det i dag en tydlig ledningsstruktur, där generaldirektören  
  
 har ett fullt mandat att styra Kriminalvården, vilket hon  
  
 eller han inte på samma sätt hade möjlighet till i förhållande till de  
  
 självständiga myndigheterna. På samma sätt är chefsnivåerna under  
  
 generaldirektören, dvs. regionchefer och verksamhetsområdeschefer,  
  
 tydliga. I utredningens intervju- och enkätundersökning har det  
  
 inte heller kommit fram att det nu finns en otydlig chefshierarki i  
  
 organisationen. Var och en av chefsnivåerna i den nya myndigheten  
  
 har också getts ett avgränsat uppdrag med ett inte allt för  
  
 omfattande antal underlydande chefer. Med tanke på det stora  
  
 antalet verksamhetsområden och den stora omfattningen av  
  
 Kriminalvårdens verksamhet hade det enligt utredningens uppfattning  
  
 varit olämpligt, så som i Danmark, att inte ha någon  
  
 mellannivå, dvs. en regional nivå, mellan myndighetsledningen och  
  
 verksamhetsområdena.24 Utredningen kan således konstatera att  
  
 enmyndighetsreformen har medfört en större tydlighet inom  
  
 kriminalvården avseende ledningsförhållandena och hur ledningen  
  
 och styrningen ska gå till.  
  
 Däremot har utredningen kunnat konstatera det att det i myndigheten  
  
 fortfarande finns en osäkerhet kring huvudkontorets roll.  
  
 Huvudkontoret utgör samtidigt en central beslutsnivå, ett stabsstöd,  
  
 en strategisk funktion och en myndighetsutövande funktion.  
  
 Huvudkontorets enheter är bl.a. en stabsfunktion till myndighetsledningen.  
  
 På samma sätt lyder regionkontoren under regionchefen.  
  
 Viss styrning av de regionala funktionerna utövar dock  
  
 huvudkontoret, bl.a. genom vägledande beslut och nätverksmöten.  
  
 I utredningens intervju- och enkätundersökning riktas det en  
  
 omfattande kritik mot att huvudkontorets enheter inte följer den  
  
 beslutade ledningsstrukturen, på så sätt att man inte sällan går runt  
  
 regionchefen direkt till regionkontoret eller t.o.m. till verksamhetsområdets  
  
 ledning, s.k. spring i organisationen. Det riktas  
  
 23 Se Kriminalvårdsstyrelsen, Kriminalvården – en myndighet, 2004, s. 47.  
  
 24 Jfr. det s.k. kontrollspannsteoremet, som definierar det antal personer (upp till 20-30  
  
 personer) som en chef kan styra och övervaka på ett effektivt sätt utan att det blir en  
  
 övermäktig uppgift, enligt den franske företagsledaren och organisationsteoretikern Crosby.  
  
 74 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 också kritik mot bristande samordning vid huvudkontoret.  
  
 Underlydande chefer och andra medarbetare upplever att samma  
  
 direktiv skickas från olika aktörer på huvudkontor och regionkontor,  
  
 vilket bidrar till att skapa otydlighet och förvirring om  
  
 vilket uppdraget egentligen är och vem som är ansvarig för  
  
 genomförandet. Utredningen konstaterar att det inte är någon som  
  
 har ett utpekat chefsansvar för att samverkan och samordning vid  
  
 huvudkontoret kommer till stånd.  
  
 Kriminalvården är en organisation där en inte oväsentlig del av  
  
 styrningen har skett inom ramen för nationella nätverk i vissa sakfrågor.  
  
 I Rymningsutredningens betänkande Säkert inlåst? konstaterades  
  
 att kriminalvården inte hade prioriterat styrning genom  
  
 regelverk utan istället genom muntliga dialoger i nätverk.25 Flera av  
  
 dessa nätverk lever fortfarande kvar. I Kriminalvårdens arbetsordning  
  
 beskrivs det nationella nätverket för drogfrågor, som  
  
 enligt arbetsordningen ska främja helhetssyn och samordning.  
  
 Några befogenheter har dock inte getts till nätverket. Några andra  
  
 befintliga nätverk omnämns inte i arbetsordningen.26 Redan i Kriminalvårdens  
  
 egen utvärdering av enmyndighetsreformen riktades kritik  
  
 mot nätverken, eftersom de försvårade styrningen i linjen. Bl.a.  
  
 säkerhetsgruppen och centrala droggruppen kritiserades för att de  
  
 dels inte involverade cheferna i nätverkens arbete, dels att nätverken  
  
 uppfattades som styrande, trots att det inte fanns någon  
  
 koppling mellan styrningen och tilldelningen av resurser lokalt.27  
  
 Denna kritik finns, åtminstone vad gäller säkerhetsnätverket, fortfarande  
  
 kvar. Enligt utredningens uppfattning har myndighetsinterna  
  
 nätverk ofta en stor betydelse för kunskapsutbyte inom  
  
 organisationen. Ledning och styrning bör dock inte utövas genom  
  
 nätverk. Arbete med att skapa gemensamma riktlinjer och praxis  
  
 kräver inte sällan att hänsyn tas till förhållande, som ligger utanför  
  
 ett nätverks specifika sakområde. Att frågor beslutas på rätt  
  
 hierarkisk nivå innebär också att de ges adekvat legitimitet och  
  
 prioritering. Enligt utredningens uppfattning finns det således  
  
 fortfarande en del organisatoriska frågor i anslutning till Kriminalvårdens  
  
 enmyndighetsreform som kräver vidareutveckling.  
  
 Sammanfattningsvis har Kriminalvården, enligt utredningens  
  
 uppfattning, genom den befintliga organisationen förutsättningar  
  
 25 SOU 2005:6, s. 123.  
  
 26 9.3 Kriminalvården, Arbetsordning för Kriminalvården, KVAF 2007:3.  
  
 27 Det s.k. nätverkskriget beskrivs i Kriminalvården, Utvärdering av kriminalvårdens  
  
 organisation som en myndighet, avsnitt 4.2.  
  
 75 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 att på ett effektivt sätt leda verksamheten på strategisk, taktisk och  
  
 operativ nivå. Utredningens uppfattning är att organisationen i dag  
  
 fullt fungerar som en gemensam myndighet. Däremot finns det  
  
 anledning att se över hur ledningen för huvudkontoret fungerar och i  
  
 synnerhet säkerställa att olika organisatoriska eller funktionella enheter  
  
 inte medverkar till en otydlig styrning. Kriminalvården har  
  
 tidigare framhållit att samordning kan ske utan att någon utses till chef  
  
 för huvudkontoret.28 Med tanke på den bristande samordning som  
  
 fortfarande föreligger är utredningen tveksam till den slutsatsen och  
  
 förordar ett utbyggt formellt chefskap för dessa frågor.  
  
 5.10.2 Målet att minska återfall i brott  
  
 Bedömning: Kriminalvårdens vision Bättre ut är känd både  
  
 internt och externt, men det finns inte kunskap och medvetenhet i  
  
 organisationen om hur visionen ska omsättas till praktisk verksamhet.  
  
 Kriminalvården bör därför arbeta för att koppla samman  
  
 visionen, strategiska mål och operativ verksamhet för att förbättra  
  
 verksamhetens effektivitet och organisationens resultat.  
  
 Förslag: Kriminalvården bör komplettera visionen Bättre ut  
  
 med mätbara och realistiska mål. För detta krävs bra uppföljningsmöjligheter,  
  
 bl.a. adekvata uppföljningsverktyg.  
  
 Det övergripande målet för rättsväsendet är att minska brottsligheten  
  
 och öka den upplevda tryggheten i samhället. Med utgångspunkt  
  
 i det målet har Kriminalvården formulerat visionen Bättre  
  
 ut, se bilaga 5. Visionen sammanfattar på ett bra sätt myndighetens  
  
 uppdrag att under verkställigheten vidta åtgärder som är  
  
 ägnade att minska återfall i brott. Visionen anger en utmanande  
  
 inriktning för kriminalvården.  
  
 Enligt vad utredningen erfar förefaller Kriminalvården på ett  
  
 lyckosamt sätt ha marknadsfört visionen både externt och internt.  
  
 Vid utredningens djupintervjuer svarade en majoritet att Kriminalvårdens  
  
 viktigaste mål är att minska återfall i brott enligt visionen.  
  
 Utredningen kan dock konstatera att det finns en osäkerhet vad det  
  
 innebär i praktiken. Osäkerheten finns bland samtliga intervjuade,  
  
 28 Kriminalvården, Utvärdering av kriminalvårdens organisation som en myndighet, avsnitt  
  
 4.4.  
  
 76 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 från regionchefer till vårdare och yttrar sig framför allt på två sätt.  
  
 För det första är det oklart för de flesta av de intervjuade om hur  
  
 uppfyllelsen av målet mäts och om återfallen minskar. För det  
  
 andra är det osäkert vilken påverkan Kriminalvården kan ha på återfallsfrekvensen 
  
 . Chefer på högre nivåer pekar framför allt på andra  
  
 aktörers medansvar, medan den vårdande personalen poängterar den  
  
 intagnes eget ansvar att inte återfalla i brott.  
  
 Ingen av de intervjuade har kunnat lämna någon referens till de  
  
 mål som Kriminalvården har angett i sin verksamhetsplan för att  
  
 uppnå det övergripande målet. Det antyder att chefer och medarbetare  
  
 har svårt att se relationen mellan det övergripande målet  
  
 och den faktiska verksamheten, så som den beskrivs i verksamhetsplanen.  
  
 Resultatet från djupintervjuerna om vad målen innebär och hur  
  
 de omsätts i Kriminalvårdens verksamhet bekräftas i enkätundersökningen.  
  
 Endast 28 procent av medarbetarna instämmer i att  
  
 Kriminalvården lever upp till målet att minska återfall i brott. 38  
  
 procent säger uttryckligen att de inte anser att Kriminalvården  
  
 lever upp till målet. Däremot anser de allra flesta medarbetarna (ca  
  
 85 procent) att Kriminalvården lever upp till myndighetens uppdrag  
  
 och mål att verkställa straff på ett humant och säkert sätt.  
  
 Figur 5.2 Utredningens enkätundersökning: Hur tycker du att Kriminalvården  
  
 lever upp till följande mål?  
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 Instämmer Instämmer 
  
 inte 
  
 28 % 
  
 83 % 
  
 85 % 
  
 38 % 
  
 5 % 
  
 4 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
  att utdömda påföljder 
  
 verkställs på ett säkert 
  
 sätt (n=1455) 
  
  att utdömda påföljder 
  
 verkställs på ett humant 
  
 sätt (n=1458) 
  
  att minska återfallen i 
  
 brott (n=1424) 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3)  
  
 77 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 Figur 5.3 Utredningens enkätundersökning: Hur väl tycker du att Kriminalvården  
  
 lever upp till följande mål: Att minska återfallen i brott?  
  
 38 % 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 40 % 
  
 36 % 
  
 41 % 
  
 43 % 
  
 34 % 
  
 34 % 
  
 34 % 
  
 46 % 
  
 25 % 
  
 40 % 
  
 28 % 
  
 27 % 
  
 33 % 
  
 23 % 
  
 24 % 
  
 32 % 
  
 32 % 
  
 33 % 
  
 20 % 
  
 48 % 
  
 26 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1257) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=500) 
  
 Anstalt (n=924) 
  
 Nord (n=142) 
  
 Mitt (n=319) 
  
 Stockholm (n=329) 
  
 Syd (n=208) 
  
 Väst (n=254)  
  
 Öst (n=172) 
  
 Total (1 424) 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1257) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=500) 
  
 Anstalt (n=924) 
  
 Nord (n=142) 
  
 Mitt (n=319) 
  
 Stockholm (n=329) 
  
 Syd (n=208) 
  
 Väst (n=254)  
  
 Öst (n=172) 
  
 Total (1 424) 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=168) 
  
 Sammanfattningsvis visade undersökningen att Kriminalvården i  
  
 större utsträckning behöver ge visionen, som de flesta verkar ha  
  
 accepterat och förstått, ett innehåll. Den visade också att Kriminalvården  
  
 i hög grad har misslyckats med att förklara vad man ska  
  
 arbeta med och hur det ska gå till. Utredningen anser att de  
  
 begrepp Kriminalvården arbetar med behöver definieras och sambanden  
  
 bör förklaras. De mål som riksdagen och regeringen anger  
  
 är vida till sin karaktär och förutsätter att fler än Kriminalvården  
  
 engagerar sig i dem för att de ska kunna uppnås. För att minska  
  
 återfall i brott krävs att varje individ som inte ska återfalla har en  
  
 vilja att förändra sitt liv och att olika aktörer erbjuder individen en  
  
 möjlighet att träna upp sin förmåga att leva ett liv utan brott.  
  
 Kriminalvården är en av dessa aktörer. Kriminalvårdens medarbetare  
  
 förefaller dock inte ha klart för sig vilken roll de förväntas fylla  
  
 eller, framför allt, var gränserna för deras uppdrag går. Detta torde  
  
 påverka hela myndighetens förutsättningar att uppfylla sina mål,  
  
 dvs. att verka effektivt.  
  
 Kriminalvårdens ledning bör definiera gränserna för myndighetens  
  
 uppdrag att minska återfallen i brott, t.ex. i verksamhetsplanen.  
  
 En sådan förklaring torde kunna öka förutsättningarna för  
  
 78 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 chefer och medarbetare i organisationen att förstå och uppfylla  
  
 Kriminalvårdens mål.  
  
 I dag anser endast 35 procent av medarbetarna att Kriminalvårdens  
  
 ledning är tydlig i sin kommunikation av Kriminalvårdens  
  
 mål.  
  
 Figur 5.4 Utredningens enkätundersökning: Hur väl stämmer påståendena?  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Är tydliga i sin 
  
 kommunikation av 
  
 Kriminalvårdens mål 
  
 (n=1376) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 32 % 35 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Är tydliga i sin 
  
 kommunikation av 
  
 Kriminalvårdens mål 
  
 (n=1376) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Är tydliga i sin 
  
 kommunikation av 
  
 Kriminalvårdens mål 
  
 (n=1376) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Är tydliga i sin 
  
 kommunikation av 
  
 Kriminalvårdens mål 
  
 (n=1376) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Är tydliga i sin 
  
 kommunikation av 
  
 Kriminalvårdens mål 
  
 (n=1376) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Är tydliga i sin 
  
 kommunikation av 
  
 Kriminalvårdens mål 
  
 (n=1376) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Är tydliga i sin 
  
 kommunikation av 
  
 Kriminalvårdens mål 
  
 (n=1376) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Är tydliga i sin 
  
 kommunikation av 
  
 Kriminalvårdens mål 
  
 (n=1376) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Är tydliga i sin 
  
 kommunikation av 
  
 Kriminalvårdens mål 
  
 (n=1376) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Är tydliga i sin 
  
 kommunikation av 
  
 Kriminalvårdens mål 
  
 (n=1376) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Är tydliga i sin 
  
 kommunikation av 
  
 Kriminalvårdens mål 
  
 (n=1376) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Är tydliga i sin 
  
 kommunikation av 
  
 Kriminalvårdens mål 
  
 (n=1376) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-  
  
 5) Neutrala (3) 
  
 Orsaken till att så är fallet går inte att härleda till att informationsspridningen  
  
 generellt sett upplevs som dåligt. Nästan 60 procent av  
  
 medarbetarna anser att informationstillgången om vad som händer  
  
 på den egna arbetsplatsen och inom Kriminalvården i stort är bra,  
  
 vilket är ett mycket gott resultat i förhållande till andra jämförbara  
  
 undersökningar.29 Att medarbetarna ändå upplever målen som otydliga  
  
 förefaller bero på att Kriminalvårdens ledning inte har lyckats  
  
 omvandla de övergripande riktlinjerna till verksamhetsanknutna mål.  
  
 29 Jfr. Synovates riksundersökning som beskrivs i avsnitt 1.4.  
  
 79 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 Figur 5.5 Utredningens enkätundersökning: Hur väl stämmer påståendena?  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Jag har tillgång till den 
  
 information jag behöver 
  
 om vad som händer inom 
  
 Kriminalvården (n=1489) 
  
 Jag har tillgång till den 
  
 information jag behöver 
  
 om vad som händer inom 
  
 häktet/anstalten (n=1489) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 56 %  
  
 59 %  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 18 %  
  
 11 %  
  
 Jag har tillgång till den  
  
 information jag behöver om  
  
 vad som händer inom  
  
 häktet/anstalten (n=1489) 
  
 Jag har tillgång till den  
  
 information jag behöver om  
  
 vad som händer inom  
  
 Kriminalvården (n=1489) 
  
 Figur 5.6 Utredningens enkätundersökning: Jag har tillgång till den  
  
 information jag behöver om vad som händer inom häktet/  
  
 anstalten.  
  
 49 %  
  
 Instämmer Instämmer 
  
 inte 
  
 51 %  
  
 53 %  
  
 60 %  
  
 85 %  
  
 52 %  
  
 64 %  
  
 58 %  
  
 56 %  
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 23 %  
  
 22 %  
  
 19 %  
  
 16 %  
  
 4 %  
  
 20 %  
  
 14 %  
  
 14 %  
  
 18 %  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1317) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Nord (n=149) 
  
 Mitt (n=330) 
  
 Stockholm (n=346) 
  
 Syd (n=222) 
  
 Väst (n=260) 
  
 Öst (n=182) 
  
 Total (n=1489) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=172) 
  
 80 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 Utredningen konstaterar att det är ett uppenbart hinder mot att  
  
 uppfylla målen om ledningen inte förmår kommunicera målen i  
  
 organisationen.  
  
 Kriminalvården har under år 2009 påbörjat ett internt informationsarbete  
  
 kring visionen. Som utredningen visat har medarbetarna  
  
 i organisationen redan god kunskap om visionen och t.ex. de  
  
 förhållningssätt som visionen ska ge stöd till. Vad som saknas är  
  
 kunskap om hur Kriminalvården i sin helhet ska operationalisera  
  
 visionen. Utredningen föreslår därför att Kriminalvården knyter  
  
 mätbara och realistiska mål till visionen. För detta krävs bra uppföljningsmöjligheter,  
  
 bl.a. adekvata statistikverktyg.  
  
 Även om förhållandena inte är helt jämförbara är det utredningens  
  
 bedömning att Kriminalvården bör kunna hämta inspiration från  
  
 Norge för att konkretisera och kommunicera innehållet i verksamhetsmålet  
  
 Bättre ut. I september 2008 lämnade regeringen den  
  
 senaste kriminalvårdspropositionen, kriminalomsorgsmelding, till  
  
 Stortinget. Propositionen, som är en omfattande beskrivning av hur  
  
 kriminalvården i Norge bör utvecklas, kommer att behandlas under  
  
 hösten 2009. Ett huvudbudskap i propositionen är att effektiv  
  
 straffverkställighet är avgörande för att bekämpa kriminalitet och att  
  
 skapa ett tryggt samhälle. Verkställigheten ska ge förutsättningar att  
  
 minska återfall i brott, vilket är särskilt svårt när hälften av alla  
  
 domar är upp till två månaders fängelse. Därför krävs det större  
  
 planmässighet och samverkan. Regeringen uttalade därför ett behov av  
  
 en mer kunskapsbaserad kriminalvård, där enskilda händelser inte får  
  
 vara grundstenarna i politiken.30  
  
 Kriminalomsorgen ska se till att nya brott inte begås under  
  
 straffverkställigheten, men säkerhetsnivån ska inte vara onödigt  
  
 hög. Risken för återfall är stor bland dem som har avtjänat ett långt  
  
 fängelsestraff utan en anpassad utslussning. Verkställighet som sker  
  
 ute i samhället ger mer effektiv rehabilitering än om den sker i  
  
 anstalt, vilket på lång sikt innebär en större trygghet.31 Frivården  
  
 bör därför ges större kontrollmöjligheter, t.ex. genom elektronisk  
  
 övervakning, för att garantera säkerheten även under verkställighet  
  
 av straff utanför anstalt.32  
  
 De konkreta målen för den norska kriminalvården är att den  
  
 som har avtjänat ett straff ska vara fri från sitt missbruk eller kunna  
  
 kontrollera sitt drogbruk, ska ha någonstans att bo, ska kunna läsa,  
  
 30 St.meld.nr. 37 (2007–2008), s. 7 f.  
  
 31 St.meld.nr. 37 (2007–2008), s. 94 f.  
  
 32 St.meld.nr. 37 (2007–2008), s. 98 f.  
  
 81 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 skriva och räkna, ska ha en chans på arbetsmarknaden, ska kunna  
  
 förhålla sig till familj, vänner och andra, ska ha modet att söka hjälp  
  
 för problem som uppstår efter frigivningen och ska kunna klara sig  
  
 själv. Dessa mål kan sägas vara en konkretiserad bild av den svenska  
  
 Kriminalvårdens Bättre ut.  
  
 I Norge vill regeringen att Kriminalomsorgen ska arbeta efter en  
  
 uttalad s.k. tillbakeføringsgaranti. Garantin anger vilka åtgärder,  
  
 bl.a. utbildning, vägledning och sjukvård, som den intagne aktivt  
  
 ska erbjudas under straffverkställigheten.33 Den norska regeringen  
  
 har därmed också konkret omvandlat det övergripande målet att  
  
 minska återfall i brott till en strategi, dvs. att en intagen har större  
  
 förutsättningar att leva ett liv utan kriminalitet om hon eller han  
  
 har sociala och yrkesmässiga färdigheter att t.ex. inneha ett arbete,  
  
 ha någonstans att bo och kunna förhålla sig till andra människor.  
  
 Inom ramen för strategin finns en uppföljningsbar målbild för vilka  
  
 aktiviteter som ska erbjudas den intagne under dennes straffverkställighet.  
  
 I Sverige förfogar Kriminalvården över frågan om hur myndigheten  
  
 bäst kan uppnå de mål som riksdag och regering har ställt  
  
 upp för verksamheten. Det övergripande målet, precis som i  
  
 Norge, är att minska återfallen i brott. De grundläggande förutsättningarna  
  
 för detta mål bör i Sverige vara desamma som i Norge,  
  
 dvs. att vård, behandling, utbildning och social träning kan bidra till  
  
 att en person inte återfaller i brott. Kriminalvården bör därför  
  
 kunna hämta inspiration från det norska förslaget med en tillbakeføringsgaranti  
  
 när myndigheten ska bryta ned visionen Bättre  
  
 ut till strategier och handlingsplaner.  
  
 5.10.3 Det strategiska arbetet  
  
 Bedömning: Det strategiska arbetet inom Kriminalvården  
  
 behöver förbättras för att organisationen långsiktigt ska ha kraft  
  
 att utvecklas på ett effektivt sätt.  
  
 Förslag: Kriminalvården måste med utgångspunkt i verksamhetens  
  
 övergripanden mål fastställa långsiktiga strategier för hur  
  
 arbetet ska bedrivas och prioritetsordnas. Det gäller kärnverksamheten,  
  
 dvs. hur det omvårdande arbetet, säkerheten och  
  
 33 St.meld.nr. 37 (2007–2008), s. 173 ff.  
  
 82 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 behandlingsarbetet ska utvecklas på lång sikt. Men det gäller  
  
 även hur verksamhetsstödet, t.ex. rättsvården, IT-verksamheten  
  
 och personalarbetet, ska utformas för att på bästa sätt främja  
  
 Kriminalvårdens förmåga att uppnå verksamhetsmålen.  
  
 Strategiska verktyg behövs för att omsätta organisationens vision i  
  
 en konkret färdriktning. Strategin handlar om vad organisationen  
  
 ska göra respektive inte göra för att nå det långsiktiga målet. Eftersom  
  
 målet sällan kan nås genom en enskild aktivitet anger strategin  
  
 ofta både vilka aktiviteter som ska genomföras och i vilken tidsordning  
  
 de ska ske. För Kriminalvårdens del handlar det bl.a. om  
  
 att kunna omsätta visionen Bättre ut i ett antal strategier och  
  
 prioriteringar för att kunna nå visionen.  
  
 Utredningen har av Kriminalvården begärt att få information om  
  
 myndighetens olika strategier. Frågorna har bl.a. avsett Kriminalvårdens  
  
 utvecklingsstrategi, kompetensförsörjningsstrategi och ITutvecklingsstrategi.  
  
 Kriminalvården har under våren 2009 inte kunnat  
  
 redovisa några sådana, uppdaterade strategier. Det pågår ett arbete  
  
 med en utvecklingsplan, men den kommer enbart att omfatta behandlingsprogram  
  
 och forskning.  
  
 De danska och norska kriminalvårdsmyndigheterna, som utredningen  
  
 har studerat särskilt, har däremot ett stort antal olika strategier.  
  
 I Danmark sluter regeringen ett flerårigt avtal med kriminalvårdsmyndigheten 
  
 . Avtalet kan i sig beskrivas som en strategi inom en  
  
 rad olika fält. I Norge finns bl.a. en enhetsstruktursstrategi, en strategi  
  
 avseende det kriminalvårdande arbetet, en strategi för arbetsdriften, en  
  
 strategi avseende unga kriminella, en IT-strategi, en säkerhetsstrategi,  
  
 en narkotikastrategi och en kommunikationsstrategi.  
  
 Kriminalvården anger att den verksamhet som myndigheten  
  
 bedriver är så komplex att den för utomstående är svår att förstå.  
  
 Utredningen kan delvis hålla med om detta. Utredningen konstaterar  
  
 att det är komplicerat att bedriva en verksamhet som har som  
  
 utgångspunkt att individuella hänsyn ska tas för var och en av de  
  
 klienter som organisationen möter, men det är inte alls unikt för  
  
 Kriminalvården. Speciella förutsättningar gäller dock för Kriminalvården  
  
 beroende på de rättsliga förutsättningarna, det tvång som  
  
 utövas mot klienterna och klienterna som sådana. Utredningen  
  
 konstaterar att i Kriminalvården, där det råder så speciella omständigheter  
  
 och där myndigheten har möjlighet att vidta mycket integritetsingripande  
  
 åtgärder mot klienterna, är det särskilt viktigt att  
  
 83 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 ramarna för verksamheten är givna. Det gör det också särskilt  
  
 angeläget att de strategiska förutsättningarna för verksamheten är  
  
 genomarbetade och kända, såväl internt i organisationen som externt.  
  
 De vardagliga problemen hamnar i fokus  
  
 Kriminalvården ställs dagligen inför ett otal problem av operativ  
  
 art, eftersom verksamheten är så stor och omfattar över 9 600  
  
 anställda, 2 000 intagna i häkte, 5 000 intagna i anstalt och ca 14 300  
  
 frivårdsklienter. Det kriminalvårdande uppdraget är som sådant  
  
 krävande, eftersom det bl.a. omfattar intagna med missbruks och/eller  
  
 psykiska problem och intagna som har andra värderingar  
  
 och syn på auktoriteter än som råder i samhället i stort. Det är  
  
 viktigt att chefer inom Kriminalvården har förmåga att möta de  
  
 behov av stöd som personalen har i både det klientnära arbetet och  
  
 kring andra frågor om verksamheten. Det bästa sättet att ge sådant  
  
 stöd är en sammansatt blandning av operativt, taktiskt och strategiskt  
  
 ledarskap. I frånvaro av långsiktiga strategier förefaller Kriminalvården  
  
 fastna i operativa frågor. Bara 34 procent av medarbetarna  
  
 anser att Kriminalvårdens ledning agerar i enlighet med myndighetens  
  
 vision.  
  
 84 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 Figur 5.7 Utredningens enkätundersökning: Hur väl stämmer påståendet?  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Agerar i enlighet med 
  
 Kriminalvårdens vision 
  
 (n=1288) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 30 % 34 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 Utredningen konstaterar att det finns en tendens från Kriminalvårdens  
  
 högsta ledning att ägna förhållandevis stor uppmärksamhet  
  
 åt operativa beslut på detaljnivå ute i organisationen. Även om  
  
 detta ibland kan vara motiverat leder det till osäkerhet i organisationen.  
  
 Det är utredningens uppfattning att generaldirektören och  
  
 Kriminalvårdens ledning i övrigt i huvudsak bör ägna sig åt långsiktiga  
  
 och strategiska frågor. Den långtgående delegation som finns  
  
 på pappret bör tillämpas konsekvent också i praktiken. Det leder till  
  
 ökad tydlighet och ett större ansvarstagande ute i organisationen.  
  
 Behovet av strategier  
  
 Utredningen anser att det finns ett behov av långsiktiga rättesnören  
  
 inom ramen för myndighetens strategier. Det är svårt att bedriva  
  
 ett långsiktigt arbete när den allra högsta nivån i myndigheten i hög  
  
 grad arbetar med olika frågor på detaljnivå.  
  
 Enmyndighetsreformen torde i det sammanhanget kunna spela  
  
 en väsentlig roll för att förbättra och lyfta fram det strategiska  
  
 arbetet. Inom Kriminalvården beskrivs det som att enmyndighetsreformen  
  
 har haft en begränsad påverkan på det klientnära arbetet  
  
 och i synnerhet har koncentrerats på strukturfrågor. Som tidigare  
  
 85 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 har nämnts har enmyndighetsreformen dock gett Kriminalvården  
  
 organisatoriska förutsättningar att bedriva ett gemensamt och  
  
 systematiskt strategiskt arbete. Enligt utredningens intervju- och  
  
 enkätundersökning har tydligheten i organisationen generellt sett  
  
 blivit större sedan enmyndighetsreformen. De flesta anser att  
  
 reformen var positiv, men att den också har lett till att skapa hinder  
  
 som tidigare inte fanns.  
  
 Inom flera områden bedrivs det i dag fortfarande ett omställningsarbete,  
  
 t.ex. genom nationell samordning och utveckling. Enmyndighetsreformen  
  
 har även påverkat det klientnära arbetet på  
  
 flera sätt. Inom t.ex. det rättsliga området har enmyndighetsreformen  
  
 medfört en översyn av myndighetens föreskrifter, vilken  
  
 kommer att förnyas när den nya kriminalvårdslagstiftningen träder  
  
 i kraft.  
  
 Just nu underlättas myndighetens framåtskridande arbete av att  
  
 myndigheten fortfarande håller på att formera sig efter enmyndighetsreformen.  
  
 Flera av cheferna på huvudkontoret och i regionerna  
  
 är nya och intresserade av att driva sina verksamhetsområden  
  
 framåt. Den nya organisationen tilltalar en inneboende förändringsvilja  
  
 hos medarbetarna.  
  
 På litet längre sikt kommer sådana effekter av enmyndighetsreformsarbetet  
  
 att mattas av. I det skedet är det ännu viktigare än  
  
 nu att det finns en strategisk inriktning för verksamheten.  
  
 Prognos och underskott  
  
 Kriminalvården har i budgetunderlaget för år 2010 lämnat dels en  
  
 prognos för behovet av ytterligare anstalts- och häktesplatser, dels  
  
 en ekonomisk prognos fram till år 2012. Prognosen för antalet  
  
 platser pekar mot en brist på 1 818 platser i häkten och anstalter  
  
 fram till år 2012. Det prognostiserade ackumulerade driftsunderskottet  
  
 till och med år 2012 är drygt 5 300 mnkr. Någon plan för  
  
 att åstadkomma en budget i balans eller för att på kort sikt34 uppnå  
  
 tillräckligt många platser har inte redovisats. Det framgår inte  
  
 heller att Kriminalvården skulle arbeta med effektivisering eller  
  
 besparing på något annat sätt.35 Problemet placeras således i  
  
 regeringens knä.  
  
 34 Enligt Kriminalvården tar det 6–8 år att bygga en ny anstalt. Se SOU 2009:13.  
  
 35 Kriminalvården, Budgetunderlag 2010.  
  
 86 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 I frånvaro av någon analys framstår de behov Kriminalvården  
  
 redovisar för verksamheten snarast som en oprioriterad önskelista,  
  
 bl.a. vill myndigheten bygga två ofinansierade storanstalter,  
  
 göra sig av med ett antal anstalter som anses för gamla36 och göra  
  
 grundutbildningen dubbelt så lång.37  
  
 Utredningens uppfattning är att det finns en stor potential för  
  
 Kriminalvården att utveckla förmågan att lämna fördjupade analyser  
  
 till regeringen med avseende på den egna verksamheten och inte  
  
 minst ta fram förslag och beskrivningar av de konsekvenser som  
  
 kan bli följden av olika vägval. En sådan förmåga förutsätter dock  
  
 att Kriminalvården i större utsträckning utgår från fastlagda strategiska  
  
 utgångspunkter för sin verksamhet. Långsiktighet och helhetssyn  
  
 är viktiga perspektiv. Att även regeringen behöver förstärka  
  
 sin styrning av Kriminalvården återkommer utredningen till i kapitel  
  
 9.  
  
 För att långsiktigt driva verksamheten effektivt, dvs. att inte  
  
 ständigt tvingas vidta korrigerande åtgärder, krävs ett strategiskt  
  
 ramverk som organisationen kan förhålla sig till. Det gäller i  
  
 synnerhet Kriminalvården, för vilken de övergripande målen ger  
  
 utrymme för olika tolkningar av hur verksamheten ska bedrivas.  
  
 Strategier är nödvändiga inom både kärnverksamheten och för de  
  
 verksamhetsstödjande funktionerna, t.ex. rättsvården, IT-verksamheten  
  
 och för personalarbetet. Strategierna bör dels klargöra hur de  
  
 olika delarna i verksamheten ska fungera tillsammans för att uppnå  
  
 de övergripande målen, dels ange vilka delar som vid olika tillfällen  
  
 ska prioriteras.  
  
 5.10.4 Verksamhetsplanering  
  
 Bedömning: Verksamhetsplaneringsprocessen medger ett rimligt  
  
 inflytande från olika grupper i myndigheten.  
  
 Egenkontrollen bör utvecklas och i ännu större utsträckning  
  
 knytas till verksamhetsmålen och arbetet för att uppfylla dem.  
  
 Ebbemodellen understödjer inte att tydliga mål sätts och  
  
 följs upp på detaljerad nivå. Att någon egentlig utveckling inte  
  
 sker av Ebbemodellen förstärker detta problem. Konkreta och  
  
 nedbrutna mål samt uppföljning av dessa är i första hand en ledningsfråga,  
  
 men kräver gemensamma utgångspunkter.  
  
 36 Se SOU 2008:71.  
  
 37 Se Kriminalvården, Budgetunderlag 2010.  
  
 87 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 Topp- och detaljstyrningen är i dag så framträdande att den  
  
 försämrar förutsättningarna för effektivt lokalt arbete, hämmar  
  
 möjligheterna för chefer att effektivt leda sina medarbetare och  
  
 innebär att personalen inte upplever att ledningen har något  
  
 förtroende för deras kompetens. Endast 11 procent av  
  
 medarbetarna anser att ledningen planerar förändringar med god  
  
 framförhållning.  
  
 Förslag: Kriminalvården bör förbättra myndighetens ledningssystem.  
  
 Verksamhetsplanen  
  
 Kriminalvårdens planeringsprocess sker på ett för myndigheterna  
  
 relativt traditionellt sätt. Planeringsprocessen ger ett visst utrymme  
  
 för delaktighet genom samråd under arbetet med verksamhetsplanen.  
  
 Enligt utredningens uppfattning är det viktigt att det under  
  
 planeringen ges så stort utrymme som möjligt för med- och påverkan  
  
 från alla nivåer inom organisationen. Planverket förbättras av  
  
 bidrag med olika perspektiv, samtidigt som förståelsen för planerna  
  
 fördjupas. Med en större förståelse och ett högre engagemang för  
  
 planerna ges förutsättningar för en högre måluppfyllelse.  
  
 Myndigheten har i anslutning till de två stora reformer som har  
  
 genomförts under de senaste åren, dvs. säkerhetsuppgraderingen  
  
 och enmyndighetsreformen, tillämpat viss s.k. överstyrning. Det  
  
 innebär att ledningen fokuserar och styr mer inom sakområdet än  
  
 vad det avsedda målet egentligen ger anledning till. Syftet med  
  
 överstyrningen är att få en hel, stor organisation att ledas in på  
  
 vägen mot målet. Svårigheten med överstyrning är att beräkna när  
  
 det är lämpligt att plana ut och vända fokus mot ett nytt område,  
  
 men ändå uppnå målet. Redan hösten 2006, dvs. drygt ett och ett  
  
 halvt år efter den stora säkerhetsuppgraderingen hade påbörjats,  
  
 uttalade regeringen att en lång tids fokus på säkerhet ställde krav på  
  
 en vidare fokusering även på övrigt verksamhetsinnehåll.38  
  
 Vid enmyndighetsreformen minskade i flera fall delegationen.  
  
 Fler beslut skulle fattas av högre chefer, vilket skulle förstärka  
  
 rättsenligheten och samordningen.39  
  
 38 prop. 2006/07:1, s. 62. Samma krav har upprepats i budgetpropositionerna för åren 2008  
  
 och 2009.  
  
 39 Se mer om detta nedan i avsnitt 5.10.7.  
  
 88 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 I nuläget har styrningen för att uppnå en högre likformighet i  
  
 enlighet med enmyndighetsreformen och för att uppnå målen med  
  
 säkerhetsuppgraderingen mindre utrymme i Kriminalvårdens verksamhetsplan.  
  
 Den svaga kopplingen mellan vision, övergripande  
  
 mål och verksamhetsplan har tidigare kommenterats i avsnitten  
  
 5.10.2 och 5.10.3.  
  
 Uppföljning av verksamhetens mål  
  
 De funktioner som har inrättats i Kriminalvården för egenkontroll  
  
 och uppföljning, dvs. främst verksamhetscontrollerfunktionen och  
  
 internrevisionen, förefaller ha förutsättningar att bidra till en  
  
 effektiv styrning och kontroll av verksamheten.  
  
 Internrevisionen har nyligen ombildats och det finns anledning  
  
 att tro att ambitionsnivån kan höjas ytterligare. Huvuddelen av år  
  
 2008 ägnades till uppföljning av gamla revisioner, som inte slutligt  
  
 hade behandlats. Nu har detta arbete avslutats och fokus kan vändas  
  
 mot att genomföra nya granskningar av verksamheten.  
  
 Utredningen konstaterar att controllerfunktionen har utvecklats  
  
 för varje år sedan den enmyndighetsreformen genomfördes och  
  
 formerna för controllerfunktionen beslutades. Det sker nu bl.a.  
  
 systematisk uppföljning av tidigare iakttagelser. Det är dock av  
  
 väsentlig betydelse att egenkontrollen används på ett sätt för att klarlägga  
  
 vad som krävs för att resultaten ska förbättras. Egenkontrollen  
  
 kan då även användas för att bedöma vilka resultatnivåer som är  
  
 rimliga i förhållande till de tillgängliga resurserna.  
  
 Utredningen bedömer att det finns förutsättningar för Kriminalvården  
  
 att ännu tydligare knyta egenkontrollen till myndighetens mål och  
  
 resultatstyrning.  
  
 Nedbrutna mål och uppföljning saknas  
  
 Så som verksamhetsplaneringen nu är utformad får den mycket  
  
 kritik i utredningens intervju- och enkätundersökning. Endast ca  
  
 hälften av medarbetarna anser att målen för de individuella prestationerna  
  
 respektive målen för arbetsgruppen är tydliga. Samtidigt  
  
 anser två av tio av de tillfrågade att målen inte är tydliga. Bland  
  
 kriminalvårdsinspektörerna är andelen positiva något högre. 64  
  
 89 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 procent av kriminalvårdsinspektörerna anser att de har tydliga individuella  
  
 mål.  
  
 När det gäller uppföljningen av målen är resultatet ännu lägre.  
  
 Endast en av fyra anser att de individuella målen respektive målen  
  
 för arbetsgruppen följs upp. Cirka fyra av tio anser inte det. Resultaten  
  
 i utredningens enkätundersökning är betydligt lägre än i jämförbara  
  
 studier i andra organisationer.40  
  
 Figur 5.8 Utredningens enkätundersökning: Hur väl stämmer påståendena?  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Hur vi når målen för 
  
 arbetsgruppen/arbetslaget 
  
 följs upp regelbundet. 
  
 (n=1485) 
  
 Målen för min 
  
 arbetsgrupp/mitt arbetslag 
  
 är tydliga. (n=1482) 
  
 Mina individuella mål följs 
  
 upp regelbundet. (n=1477) 
  
 Mina individuella mål i 
  
 arbetet är tydliga (n=1483) 
  
 And el negativa (1-2) Andel po sitiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 51 %  
  
 26 %  
  
 49 %  
  
 27 %  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 21 %  
  
 42 %  
  
 21 %  
  
 39 %  
  
 Mina individuella mål i  
  
 arbetet är tydliga (n=1483) 
  
 Mina individuella mål följs  
  
 upp regelbundet (n=1477) 
  
 Målen för min arbetsgrupp/  
  
 mitt arbetslag är tydliga  
  
 (n=1482) 
  
 Hur vi når målen för arbetsgruppen/arbetslaget  
  
 följs upp  
  
 regelbundet (n=1485) 
  
 40 Jfr. Synovates riksundersökning som beskrivs i avsnitt 1.4.  
  
 90 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 Figur 5.9 Utredningens enkätundersökning: Mina individuella mål i arbetet  
  
 är tydliga.  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 Bas: Besvarat 1-5  
  
 50 %  
  
 43 %  
  
 53 %  
  
 47 %  
  
 64 %  
  
 49 %  
  
 56 %  
  
 52 %  
  
 51 %  
  
 25 %  
  
 22 %  
  
 24 %  
  
 19 %  
  
 13 %  
  
 23 %  
  
 16 %  
  
 24 %  
  
 21 %  
  
 24 %  
  
 20 %  
  
 49 %  
  
 52%  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1312) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=530) 
  
 Anstalt (n=953) 
  
 Nord (n=149) 
  
 Mitt (n=326) 
  
 Stockholm (n=346) 
  
 Syd (n=223) 
  
 Väst (n=258) 
  
 Öst (n=181) 
  
 Total (n=1483) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=171) 
  
 Eftersom målbilden är svag och uppföljning uteblir är det svårt för  
  
 personalen att prioritera mellan sina arbetsuppgifter. Det förstärks  
  
 även av att arbetsuppgifterna är otydligt definierade. Endast en  
  
 tredjedel av medarbetarna anser att de kan prioritera mellan arbetsuppgifterna.  
  
 Utredningen konstaterar att det självfallet är svårt för  
  
 den enskilde att förlägga sin arbetstid på ett för Kriminalvården  
  
 effektivt sätt om inte arbetsuppgifterna är definierade, om det inte  
  
 finns mål för arbetet och det inte är möjligt att prioritera mellan  
  
 olika arbetsuppgifter.  
  
 91 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 Figur 5.10 Utredningens enkätundersökning: Hur väl stämmer påståendena?  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Det är klart och tydligt för 
  
 mig vilket ansvar  
  
 Jag har möjlighet att 
  
 prioritera  
  
 Vi har en bra fördelning av 
  
 arbetsuppgifterna  
  
 Jag har tydligt 
  
 definierande  
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 19 % 
  
 22 % 
  
 34 % 
  
 10 % 
  
 54 % 
  
 49 % 
  
 38 % 
  
 71 % 
  
 Jag har tydligt definierade  
  
 arbetsuppgifter (Brown) 
  
 Vi har en bra fördelning av  
  
 arbetsuppgifterna i min  
  
 arbetsgrupp/mitt arbetslag  
  
 (n=1485) 
  
 Jag har möjlighet att prioritera  
  
 mellan mina arbetsuppgifter  
  
 (n=1488) 
  
 Det är klart och tydligt för mig  
  
 vilket ansvar jag har (n=1487) 
  
 Såsom Ebbemodellen har presenterats för utredningen kan slutsatsen  
  
 dras att den i dag inte är avpassad för att kunna sätta och  
  
 följa upp nedbrutna mål på arbetsgrupps- och individuell nivå. Ebbemodellen  
  
 tillkom på Mariestadsanstalten som ett sätt att på anstaltsnivån  
  
 kunna hålla reda på uppdrag och uppföljningar. Den ursprungliga  
  
 tanken var således att modellen skulle användas för  
  
 styrning med relativt hög detaljrikedom. Nu har modellen skalats  
  
 upp till en nationell nivå, men själva modellen förstärker den form  
  
 av detaljerad styrning som Kriminalvårdens ledning kritiseras för i  
  
 utredningens intervju- och enkätundersökning.  
  
 Eftersom det inte sker någon utveckling av modellen kan denna,  
  
 såvitt utredningen kan finna, inte i dag användas för den typ av  
  
 målstyrning och uppföljning som utredningen förordar och som  
  
 efterfrågas inom organisationen. Kriminalvården bör därför förbättra  
  
 myndighetens ledningssystem, dvs. de metoder Kriminalvården  
  
 använder för att uppnå de övergripande målen. Det handlar  
  
 dels om, vilket har påpekats tidigare, att konkretisera verksamhets och  
  
 aktivitetsmålen, dels om att systematiskt förbättra verksamhetsprocesserna.  
  
 Det handlar om allt från riskanalyser, mätningar  
  
 kopplade till relevanta mått och nyckeltal, insamling av förbättringsidéer  
  
 till ledningens beslut om mål och handlingsplaner. Ledningssystemet  
  
 ska på alla nivåer i organisationen besvara frågorna;  
  
 92 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 vem ska göra vad, hur och när? Ledningssystemet ska möjliggöra för  
  
 alla att ta ansvar för att uppnå verksamhetens mål genom ett adekvat  
  
 uppföljningssystem.  
  
 Kritik mot detaljstyrning  
  
 Den allra främsta kritiken i utredningens intervju- och enkätundersökning  
  
 riktas mot den topp- och detaljstyrning i enskilda frågor  
  
 som Kriminalvårdens ledning genomdriver. Ledningen uppfattas  
  
 styra i detalj hur uppdrag ska genomföras. Möjligheterna för regionerna  
  
 och verksamhetsområdena att omprioritera eller att göra  
  
 förändringar i själva genomförandet av åtgärderna är mycket kringskurna.  
  
 Flera regionchefer uppger i intervjuerna att de inte har  
  
 någon möjlighet att påverka beslut eller uppdrag ens i myndighetens  
  
 ledningsgrupp, utan enbart deltar för att vidarebefordra kunskap  
  
 om besluten till verksamheten.  
  
 Ett utslag av detaljstyrningen är att ett stort antal uppdrag ges i  
  
 konkurrens med åliggandena i verksamhetsplanen, men att någon  
  
 prioritering inte sker. Uppdragen kommer också med för kort  
  
 framförhållning. Kriminalvårdschefer har beskrivit att de mailbombas  
  
 från huvudkontoret. Många åtgärder ska genomföras på  
  
 kort tid, till förfång för den långsiktiga utvecklingen av verksamhet  
  
 och medarbetare.  
  
 I enkätundersökningen bedömer 11 procent av medarbetarna att  
  
 Kriminalvårdens ledning planerar förändringar i verksamheten med  
  
 god framförhållning. Av medarbetarna anser 16 procent att Kriminalvårdens  
  
 ledning visar förtroende för medarbetarnas kompetens.  
  
 Resultatet är exceptionellt lågt i jämförelse med motsvarande undersökningar  
  
 i andra organisationer.41  
  
 41 Jfr. Synovates riksundersökning som beskrivs i avsnitt 1.4.  
  
 93 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 Figur 5.11 Utredningens enkätundersökning: Kriminalvårdens högsta  
  
 ledning planerar förändringar i verksamheten med god framförhållning.  
  
 60 % 
  
 Instämmer 
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 8 % 
  
 8 % 
  
 11 % 
  
 13 % 
  
 15 % 
  
 13 % 
  
 8 % 
  
 11 % 
  
 12 % 
  
 11 % 
  
 64 % 
  
 64 % 
  
 59 % 
  
 55 % 
  
 57 % 
  
 64 % 
  
 55 % 
  
 68 % 
  
 62 % 
  
 59 % 
  
 11 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1131) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=465) 
  
 Anstalt (n=845) 
  
 Nord (n=128) 
  
 Mitt (n=292) 
  
 Stockholm (n=294) 
  
 Syd (n=190) 
  
 Väst (n=235) 
  
 Öst (n=161) 
  
 Total (n=1300) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=166) 
  
 Figur 5.12 Utrednings enkätundersökning: Kriminalvårdens högsta ledning  
  
 visar förtroende för medarbetarnas kompetens.  
  
 55 % 
  
 Instämmer 
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 14 % 
  
 14 % 
  
 14 % 
  
 14 % 
  
 20 % 
  
 18 % 
  
 12 % 
  
 23 % 
  
 57 % 
  
 16 % 
  
 58 % 
  
 61 % 
  
 53 % 
  
 59 % 
  
 48 % 
  
 48 % 
  
 50 % 
  
 65 % 
  
 38 % 
  
 15 % 
  
 19 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1 149) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=465) 
  
 Anstalt (n=849) 
  
 Nord (n=122) 
  
 Mitt (n=292) 
  
 Stockholm (n=313)  
  
 Syd (n=191) 
  
 Väst (n=233) 
  
 Öst (n=163) 
  
 Total (n=1 314) 
  
 An del negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=166) 
  
 Utredningen konstaterar att det finns ett utbrett missnöje med det  
  
 sätt som verksamheten planeras och leds. Om det saknas ett strate94 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 giskt ramverk är det nödvändigt att även kortsiktiga mål prioritetsordnas  
  
 och resurssätts av ledningen. När så inte sker kan det få till  
  
 konsekvens att godtyckliga prioriteringar sker ute i verksamheten,  
  
 vilket kan hämma effektiviteten. Inom Kriminalvården är den  
  
 risken dock liten då detaljstyrningen är så omfattande. Det är helt  
  
 enkelt inte möjligt att anpassa genomförandet av ett uppdrag till  
  
 det lokala behovet. En detaljstyrning från ledningen riskerar istället  
  
 att få effekten att chefer i alla led kvävs i uppdrag, förankringsprocessen  
  
 upphör och medarbetarna känner en låg delaktighet i  
  
 verksamheten.  
  
 Från ett effektivitetsperspektiv innebär den nuvarande detaljstyrningen  
  
 bl.a. att resurser används för att uppfylla beslut oavsett  
  
 om det finns något lokalt behov eller inte. Om det hade funnits  
  
 större handlingsutrymme hade resurserna istället kunna koncentreras  
  
 till att förbättra de områden där det finns konstaterade lokala  
  
 brister. Detaljstyrningen kan också få till följd att medarbetarna  
  
 blir passiva och oengagerade, vilket antingen kan leda till att de inte  
  
 gör sitt bästa på arbetet eller att de slutar sin anställning och måste  
  
 ersättas.  
  
 Utredningen kan inte dra någon annan slutsats än att det är  
  
 nödvändigt att Kriminalvården ser över och förändrar sin styrningsprocess 
  
 . I den nuvarande styrningen finns det brister med  
  
 avseende på förmågan att besluta om prioriteringar. Samtidigt pekar  
  
 utredningens enkätundersökning på att medarbetarna upplever att  
  
 myndighetens ledning genom den nuvarande styrningsformen visar  
  
 misstroende för deras duglighet. Kriminalvården måste därför gå över  
  
 till en mål- och resultatstyrningsmodell som tillåter större självständighet.  
  
 I annat fall kommer verksamheten inte att kunna bedrivas  
  
 effektivt, samtidigt som kostnaderna med anledning av personalomsättning,  
  
 dvs. för nyrekrytering och utbildning kommer att vara  
  
 höga.  
  
 5.10.5 Egenkontroll och tillsyn  
  
 Bedömning: En effektiv tillsynsverksamhet och egenkontroll är  
  
 en förutsättning för att rättsäkerheten och en hög effektivitet ska  
  
 kunna upprätthållas. Tillsynen och egenkontrollen av kriminalvårdsverksamheten  
  
 bör förstärkas.  
  
 Det finns ett behov av en externt och oberoende tillsynsorgan  
  
 95 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 som utför en systematisk och löpande granskning av Kriminalvården 
  
 .  
  
 Förslag: Kriminalvården bör förbättra myndighetens egenkontroll  
  
 t.ex. genom att tydligare definiera olika funktioners  
  
 ansvar och mandat. Arbetet bör systematiseras med utgångspunkt  
  
 från myndighetsgemensamma riktlinjer och kvalitetsmått.  
  
 Regeringen bör inrätta en särskild tillsynsmyndighet för  
  
 Kriminalvårdens verksamhet.  
  
 En viktig utgångspunkt för regeringen vid bildandet av Kriminalvården  
  
 var att det i den nya organisationen skulle finnas möjligheter  
  
 att förstärka tillsynen och därigenom bidra till organisationens  
  
 förmåga att utföra sina uppgifter på ett effektivt sätt. Regeringen  
  
 angav att bestämmelser om hur tillsynsverksamheten ska vara utformad  
  
 borde föras in i den nya myndighetens instruktion eller i  
  
 annan förordning.42 I Kriminalvårdens instruktion saknas i dag  
  
 sådana bestämmelser, men enligt 4 § fjärde punkten myndighetsförordningen  
  
 (2007:515) ska en myndighets ledning säkerställa att  
  
 det vid myndigheten finns en intern styrning och kontroll som  
  
 fungerar på ett betryggande sätt. Med intern styrning och kontroll  
  
 avses den process som syftar till att myndigheten med rimlig säkerhet;43  
  
 1. uppnår en effektiv verksamhet,  
  
 2. efterlever lagar, förordningar och andra regler samt  
  
 3. lämnar en tillförlitlig redovisning och rättvisande rapportering av  
  
 verksamheten.  
  
 Myndighetens ledning ansvarar enligt myndighetsförordningen  
  
 (2007:515) inför regeringen för verksamheten och ska se till att den  
  
 bedrivs effektivt och enligt gällande rätt, att den redovisas på ett  
  
 tillförlitligt och rättvisande sätt samt att myndigheten hushållar väl  
  
 med statens medel. En riskanalys ska enligt förordningen (2007:603)  
  
 om intern styrning och kontroll göras i syfte att identifiera  
  
 omständigheter som utgör risk för att dessa krav inte fullgörs.  
  
 Enligt förordningen ska myndigheten också inrätta intern revision  
  
 och årligen lämna en försäkran för att kontrollen är betryggande.  
  
 42 prop. 2004/05:176, s. 52.  
  
 43 Ds 2006:15, s. 54 ff.  
  
 96 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 En väsentlig del av Kriminalvårdens egenkontroll sker för att  
  
 säkerställa att de intagnas författningsenliga rättigheter efterlevs.  
  
 FN:s och Europarådets tortyrkommittéer utför inspektioner men  
  
 dessa är mer inriktade på specifika frågor knutna framför allt till de  
  
 mänskliga fri- och rättigheterna. Häktena och fängelserna är slutna  
  
 miljöer och de intagna har endast en begränsad och ofta övervakad  
  
 kontakt med omvärlden vilket gör att de får svårare att ta tillvara  
  
 sina rättigheter. Inskränkningen av de intagnas friheter och den  
  
 slutna miljön gör att det måste finnas garantier för att de intagnas  
  
 rättssäkerhet och rättstrygghet kan upprätthållas i häktena och i  
  
 anstalterna så att förtroendet för Kriminalvården kan upprätthållas.  
  
 Det är därvid av fundamental betydelse att det inte bara finns tydliga  
  
 regler och rutiner för hur verksamheten ska bedrivas utan  
  
 också klara regler och ett utpekat ansvar för kontrollen av denna.  
  
 Egenkontroll  
  
 Controllerfunktionen och internrevisionen har ett särskilt ansvar  
  
 för egenkontrollen inom Kriminalvården enligt en av myndigheten  
  
 fastställd årlig plan. De har inte något eget uttalat mandat att, utöver  
  
 vad som framgår av planen, besluta om granskningar. Verksamhetscheferna  
  
 har ett ansvar att följa upp den egna verksamheten.  
  
 Enheterna vid huvudkontoret ska samordna och utveckla myndighetens  
  
 verksamhet inom det egna ansvarsområdet, men något  
  
 uttryckligt ansvar för uppföljning och utvärdering har de inte.  
  
 Den rättsliga tillsynen bör väsentligen inriktas på att granska  
  
 handläggningen av enskilda ärenden. Kriminalvården har inte pekat  
  
 ut var ansvaret för den rättsliga egenkontrollen ligger. Det torde  
  
 innebära att denna ska ske inom ramen för den löpande uppföljning  
  
 som respektive chef och möjligen rättsenheten ska bedriva. Även  
  
 om en sådan egenkontroll bedrivs inom några regioner är inte  
  
 kontrollen systematiserad och det saknas nationella kvalitetsmått  
  
 om på vilket sätt verksamheten ska bedrivas.  
  
 En förutsättning för att kunna bedriva en rättssäker egenkontroll  
  
 är att det finns en möjlighet att i efterhand granska och  
  
 följa upp vidtagna åtgärder och meddelade beslut. Det gäller i  
  
 synnerhet beslut om tvångs- och våldsanvändning mot de intagna.  
  
 Utredningen återkommer till den frågan i kapitel 8, men det kan  
  
 här konstateras att det inte finns någon författningsenlig skyldighet  
  
 för Kriminalvården att dokumentera när våld har utövats mot de  
  
 97 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 intagna. Beslut om tvångsmedel enligt kriminalvårdslagstiftningen,  
  
 t.ex. beslut om att placera någon i avskildhet eller beslut om särskilda  
  
 restriktioner ska dock dokumenteras skriftligt.44 För att  
  
 säkerställa att en uppföljning kan ske i efterhand är det ett rättsäkerhetskrav  
  
 att våldsanvändningen dokumenteras på ett fullgott  
  
 sätt.  
  
 Utredningen anser att det är nödvändigt att Kriminalvården förstärker  
  
 den nuvarande egenkontrollen genom att tydligt peka ut  
  
 ansvar och ge mandat för hur egenkontrollen ska bedrivas. Det  
  
 gäller i synnerhet vilket ansvar för egenkontrollen som ska ligga på  
  
 huvudkontorets enheter. Systematiska rutiner bör införas och  
  
 nationella kvalitetsmått bör fastställas för egenkontrollen.  
  
 En ny tillsynsmyndighet  
  
 Statskontoret konstaterade år 2003 i sin granskning av Kriminalvården  
  
 att den dåvarande tillsynsverksamheten inom Kriminalvården  
  
 inte var tillräcklig i förhållande till de långtgående befogenheter  
  
 som myndigheten har att ingripa i enskilda människors liv.  
  
 Statskontoret argumenterade för att ett fristående tillsynsorgan för  
  
 Kriminalvården borde inrättas. Dess huvuduppgifter skulle vara att  
  
 granska att de lagar och föreskrifter som reglerar Kriminalvårdens  
  
 verksamhet efterlevs och att granska händelser som rör hot och  
  
 våld mot de intagna eller mot de anställda i deras kriminalvårdande  
  
 funktion.45  
  
 Det finns inte några generella bestämmelser som lägger fast  
  
 principerna för tillsynen av den offentliga verksamheten. Tillsynsutredningen  
  
 hade i uppdrag att utreda hur den statliga tillsynen  
  
 kunde göras till ett tydligare och effektivare förvaltningspolitiskt  
  
 instrument, som bättre bidrar till kontrollen och genomförandet av  
  
 demokratiskt fattade beslut. I sitt betänkande SOU 2004:100 föreslog  
  
 Tillsynsutredningen att tillsynsbegreppet borde avgränsas för  
  
 att förtydliga det offentliga organets uppdrag och lämnade förslag  
  
 till definitioner av tillsynsbegreppet. Tillsynsutredningens definition  
  
 förutsätter att tillsynsorganet ska vara organisatoriskt fristående  
  
 från de verksamhetsansvariga inom tillsynsområdet och utföra  
  
 sitt uppdrag oberoende och självständigt.  
  
 44 Se bl.a. JO dnr. 1452-2001.  
  
 45 Statskontoret, Rapport 2003:20, s. 305 ff.  
  
 98 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 Kriminalvården är en av de myndigheter som inte granskas av en  
  
 oberoende tillsynsmyndighet. Ett annat exempel är Polisen. Senast  
  
 i februari 2009 redovisade länsrådet Coleman i Östergötlands  
  
 län ett uppdrag till regeringen avseende länsstyrelsernas  
  
 tillsynsverksamhet där han föreslog att frågan om tillsyn över  
  
 Polisens och Kriminalvårdens verksamhet bör ses över.46  
  
 Justitieombudsmannen (JO) och Justitiekanslern (JK) utövar  
  
 tillsyn över att statliga myndigheter och dess anställda efterlever  
  
 lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden.  
  
 Den tillsyn som JO och JK utövar är tänkt att fungera som ett  
  
 komplement till den ordinarie tillsynen. Den fristående tillsynen av  
  
 Kriminalvårdens verksamhet bedrivs dock i dag i praktiken till stor  
  
 del av JO. Av ca 6 000 anmälningar till JO varje år avser nästan en  
  
 femtedel kriminalvården. Enligt chefs-JO Campbell har det stora  
  
 antalet anmälningar lett till att antalet JO-inspektioner har blivit  
  
 färre, vilket i sin tur innebär att Sverige inte lever upp till de krav på  
  
 regelbundna besök som FN ställer i konventionen mot tortyr. JO  
  
 förordade därför i oktober 2008 att ett särskilt kontrollorgan för  
  
 kriminalvårdsverksamheten inrättas.47 Några dagar senare konstaterade  
  
 Kriminalvårdens generaldirektör i en debattartikel i Dagens  
  
 Nyheter att myndighetens egenkontroll inte räcker till för att  
  
 hindra självmorden vid häkten och anstalter, varför en fristående  
  
 kriminalvårdsinspektion bör inrättas.48  
  
 Utredningen anser att starka skäl talar för att inrätta en tillsynsmyndighet  
  
 för Kriminalvården. En sådan lösning skulle överensstämma  
  
 med den svenska förvaltningstraditionen och avlasta de organ,  
  
 främst JO, som ska utöva den extraordinära tillsynen. Allt fler  
  
 myndigheter granskas eller föreslås ska bli granskade av en oberoende  
  
 tillsynsmyndighet. Det gäller t.ex. på skolområdet (Skolinspektionen),  
  
 arbetslöshetsförsäkringsområdet (Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen)  
  
 och socialförsäkringsområdet (Inspektionen för socialförsäkringen).  
  
 Enligt utredningens uppfattning kommer en starkare tillsyn att  
  
 leda till en större öppenhet och ett högre förtroende för Kriminalvården.  
  
 Det tyngst vägande skälet för en extern tillsynsfunktion är  
  
 värnandet om de intagnas rättsäkerhet. En extern och oberoende  
  
 46 Länsstyrelsen i Östergötlands län, Rapport 2009:2.  
  
 47 Riksdag och departement, Färre JO-inspektioner när klagomålen ökar, 19 oktober 2008.  
  
 48 Dagens nyheter, "Vi klarar inte längre att utreda självmorden", DN Debatt, 12 november  
  
 2008.  
  
 99 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 granskningsfunktion behövs för att stärka rättssäkerheten och  
  
 övervaka effektiviteten inom kriminalvården.  
  
 Regeringen är huvudsakligen hänvisad till Kriminalvårdens uppgifter  
  
 och analyser när regeringen ska bedöma myndighetens verksamhet.  
  
 De ligger i sakens natur att information som lämnas om  
  
 den egna verksamheten inte alltid omfattar samtliga relevanta uppgifter  
  
 som uppdragsgivaren kan behöva för att göra objektiva  
  
 bedömningar. Även detta talar för att en extern och oberoende  
  
 instans bör utöva tillsyn över Kriminalvårdens verksamhet vitala  
  
 delar.  
  
 Kriminalvårdens verksamhet kräver stora statliga utgifter. Dessa  
  
 förväntas öka ytterligare under de kommande åren, inte minst med  
  
 beaktande av att Kriminalvården beräknar att antalet anstaltsplatser  
  
 behöver öka med upp till 20 procent. För att möta detta behov och  
  
 för att öka den inre effektiviteten vill Kriminalvården bygga s.k.  
  
 storanstalter med upp till fem gånger fler platser än vid dagens  
  
 genomsnittsanstalt. En sådan omställning kan, vilket utredningen  
  
 har framhållit i sitt andra delbetänkande, få konsekvenser för förutsättningarna  
  
 för hur kriminalvården kan bedrivas. Om storanstalter  
  
 inrättas blir en extern granskning av verksamheten ännu viktigare.  
  
 En ny tillsynsmyndighet bör bedriva både system- och verksamhetstillsyn 
  
 . Tillsynsmyndigheten bör granska att Kriminalvården  
  
 följer gällande författningar och regleringsbrev och fullgör  
  
 de uppgifter som riksdagen och regeringen har ålagt myndigheten.  
  
 Tillsynsmyndigheten bör också granska att Kriminalvården handlägger  
  
 ärenden korrekt och att myndigheten arbetar effektivt för  
  
 att nå de för verksamheten uppställda målen. Tillsynsmyndigheten  
  
 bör också genomföra en löpande tillsyn av rättsenligheten inom  
  
 Kriminalvården och vad som har orsakat allvarliga incidenter och  
  
 hur de har hanterats av myndigheten.  
  
 Utredningen anser att eftersom det är av fundamental betydelse  
  
 att den verksamhet som bedrivs inom Kriminalvården är rättssäker  
  
 bör den nya tillsynsmyndigheten också handlägga klagomålsärenden 
  
 . Gränsdragningen mot den tillsyn som JO och JK i dag  
  
 bedriver bör därför preciseras. Det torde skapa bättre förutsättningar  
  
 för den inspektionsverksamhet som JO anser bör genomföras.  
  
 Det är viktigt att i sammanhanget framhålla att en extern tillsynsfunktion  
  
 inte på något sätt utesluter en korresponderande och  
  
 effektiv egenkontroll. Inrättandet av en ny tillsynsmyndighet medför  
  
 själfallet inte någon inskränkning eller begränsning av Kriminalvårdens  
  
 ansvar för att följa upp och kontrollera sin verksamhet. Kriminal100 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 vården bör alltså genomföra de förbättringar av egenkontrollen  
  
 som utredningen har nämnt ovan oberoende av om en tillsynsmyndighet  
  
 inrättas.  
  
 Sammanfattning  
  
 Sammanfattningsvis delar utredningen alltså den uppfattning som  
  
 bl.a. Statskontoret, JO och Kriminalvården tidigare har framfört att  
  
 tillsynen av Kriminalvården bör förstärkas. Det bör ske genom en  
  
 förstärkt egenkontroll där Kriminalvården definierar ansvarsförhållanden  
  
 och mandat avseende uppföljningen och kontrollen. Vidare bör  
  
 egenkontrollen systematiseras och nationella kvalitetsmått fastställas.  
  
 Utredningen anser vidare att regeringen bör inrätta en särskild  
  
 tillsynsmyndighet för Kriminalvården.  
  
 5.10.6 Verksamhetsutveckling  
  
 Bedömning: Ett genomgående problem i Kriminalvårdens  
  
 utvecklingsarbete är att det i dag sker genom olika utvecklingsinsatser  
  
 som inte är samordnade i ett systematiskt förbättringsarbete.  
  
 Förslag: Kriminalvården bör besluta om en utvecklingsstrategi  
  
 som omfattar hela myndighetens verksamhet. Myndigheten bör  
  
 peka ut en ansvarig för utvecklingsarbetet inom myndigheten.  
  
 Ett instrument för att mäta effekten av olika insatser bör  
  
 utvecklas.  
  
 En del av verksamhetsutvecklingsarbetet inom Kriminalvården sker  
  
 vid utvecklingsenheten. Utvecklingsenhetens arbete omfattar  
  
 främst omvärldsbevakning och -analys samt forskning och utveckling  
  
 av Kriminalvårdens behandlingsprogram. Det är också dessa  
  
 områden som Kriminalvårdens utvecklingsstrategi omfattar.  
  
 Utvecklingsenheten har inte något ansvar för utveckling av verksamheten  
  
 inom Kriminalvården i stort. Det synes främst ligga på  
  
 klient- och säkerhetsenheten. Klient- och säkerhetsenheten ansvarar  
  
 enligt arbetsordningen för utveckling av verkställighetsplanering,  
  
 frigivningsåtgärder, programverksamhet, klientutbildning  
  
 och arbetsdrift. Utvecklingsenhetens mandat är således  
  
 101 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 inskränkt till att ta fram kvalificerade underlag till andra funktioner  
  
 inom myndigheten. Kriminalvården marknadsför tydligt utvecklingsenhetens  
  
 arbete och forskningsresultat, vilket sannolikt inte  
  
 hade skett om samma resultat tagits fram vid ett externt forskningsinstitut 
  
 . Det är utredningens uppfattning att Kriminalvården  
  
 på ett bra sätt redovisar det vetenskapliga arbetet avseende behandling  
  
 och kriminalvård, t.ex. i myndighetens personaltidning.  
  
 Kriminalvården bedriver således ett systematiskt forsknings och  
  
 utvecklingsarbete avseende behandlingsprogrammen. Vilket  
  
 genomslag detta får i verksamheten är svårare att bedöma, i synnerhet  
  
 som utvecklingsarbetet bedrivs på en enhet och en annan enhet  
  
 ansvarar för att implementera resultatet i verksamheten. Enligt  
  
 utredningens uppfattning finns det förutsättningar att förbättra  
  
 utvecklingsarbetet även inom andra områden, t.ex. inom förvaltningsområdet 
  
 .  
  
 Enligt Kriminalvårdens arbetsordning har var och en av enhetscheferna  
  
 vid huvudkontoret ett utvecklingsansvar inom sitt verksamhetsområde.  
  
 Ansvaret kan, i frånvaro av någon närmare definition  
  
 eller avgränsning, betecknas som ett åliggande att löpande  
  
 vidta åtgärder för att verksamheten inom det egna sakområdet ska  
  
 förbättras. Viss utvecklingsverksamhet bedrivs även inom verksledningskansliet,  
  
 där medarbetare som genomgår chefsutvecklingsprogrammet  
  
 får möjlighet att arbeta med att ta fram underlag i  
  
 olika sakfrågor. Det finns inte någon funktion, vid sidan av  
  
 generaldirektören, som har till uppgift att samordna arbetet inom  
  
 myndigheten eller som har ett samordningsansvar för huvudkontorets  
  
 arbete.  
  
 Brist på samordning är ett genomgående problem i Kriminalvårdens  
  
 utvecklingsarbete, vilket påverkar effektiviteten negativt.  
  
 Den främsta orsaken till detta är frånvaron av långsiktiga strategier,  
  
 vilket utredningen har pekat på tidigare. Ett annat problem är att  
  
 det saknas en funktion som ansvarar för samordningen av utvecklingsinsatserna.  
  
 Verksamhetsutvecklingen sker således i dag genom  
  
 olika utvecklingsinsatser utan någon inbördes prioritering. Utredningen  
  
 anser att det behövs en mer kvalificerad samordning av de  
  
 utvecklingsinsatser som görs inom olika områden.  
  
 I dag utarbetas t.ex. myndighetens föreskrifter och de tvingande  
  
 säkerhetsutskicken vid två sidoordnade enheter vid huvudkontoret,  
  
 rättsenheten och säkerhetsgruppen. Föreskrifterna och utskicken  
  
 får direkt betydelse för arbetet i organisationen, men de utfärdas  
  
 utan att man i organisationen uppfattar att de samordnas. Det har  
  
 102 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 också hänt att tvingande säkerhetsutskick har stått i direkt konflikt  
  
 med en föreskrift. Det är naturligtvis mycket svårt att förhålla sig  
  
 till en sådan situation i den operativa verksamheten.  
  
 Eftersom det saknas en utvecklingsstrategi antar utredningen att  
  
 det förväntas av enhetscheferna att de själva ska ta initiativ till och  
  
 driva rätt utvecklingsinsatser. Det är en utgångspunkt som  
  
 utredningen redan av principiella skäl är tveksam till.  
  
 Sedan enmyndighetsreformen år 2006 har flera funktioner vid  
  
 huvudkontoret, t.ex. personalenheten, IT-enheten, internrevisionen  
  
 och kansliet bytt chef en eller flera gånger eller t.o.m. under  
  
 vissa perioder helt saknat en ordinarie chef. När ansvaret för utvecklingsarbetet  
  
 har knutits till en funktion och inte till en strategi  
  
 eller en målsättning är chefen för den funktionen en nyckelperson  
  
 för hur utvecklingsfrågorna drivs. Ett chefsbyte innebär då inte  
  
 bara att utvecklingen tillfälligt kan stanna upp utan den kan dessutom  
  
 få en annan riktning. Ett chefsbyte kan ibland vara nödvändigt  
  
 för att över huvud taget kunna åstadkomma en önskad förändring.  
  
 Om så sker är det ännu viktigare att utvecklingsarbetet följer  
  
 en fastlagd strategi som är samordnad inom myndigheten.  
  
 Utvecklingen bör därför bedrivas inom ramen för ett samordnat  
  
 och systematiskt förbättringsarbete. Kriminalvården bör besluta  
  
 om och prioritetsordna det utvecklingsarbete som huvudkontoret  
  
 ska bedriva inom ramen för myndighetens strategier. Eftersom  
  
 insatserna som regel ska omsättas i verksamhet på anstalter, häkten  
  
 och frivård är det också nödvändigt att resursåtgången för utvecklingsarbetet  
  
 beräknas.  
  
 Kriminalvården bör således besluta om mål för utvecklingsverksamheten  
  
 och införa instrument för att mäta den. Instrumentet  
  
 bör förklara sambanden mellan använd resurstid, arbetssätt och  
  
 effekter.  
  
 Ansvaret för samordningen av myndighetens utvecklingsarbete  
  
 bör pekas ut och tydliggöras.  
  
 5.10.7 Delegering och ansvar  
  
 Bedömning: En begränsad delegation kan ha varit en förutsättning  
  
 vid enmyndighetsreformen för att nå en rättssäker och  
  
 gemensam beslutspraxis i organisationen. Verksamheten kan nu  
  
 effektiviseras genom att frågor i högre utsträckning handläggs  
  
 på den nivå där de uppkommer. Härigenom kan också överord103 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 nade chefers tid frigöras. Rättssäkerhet och rättstrygghet kan  
  
 uppnås genom uppföljning och egenkontroll.  
  
 Förslag: Kriminalvården bör se över sin arbetsordning i syfte att  
  
 uppnå en mer långtgående delegation. Den verksamhetsanpassade  
  
 egenkontrollen bör öka och anpassas till delegationsbestämmelserna.  
  
 En viktig föresats vid enmyndighetsreformen var att öka förutsättningarna  
  
 för en rättssäker behandling av de intagna och andra som  
  
 berörs av Kriminalvårdens verksamhet.49 Verksamhetsstödet samlades  
  
 i de regionala staberna. Den nya myndighetens delegationsbestämmelser  
  
 har därmed medfört att beslutanderätten ute i organisationen  
  
 begränsats, dvs. beslutsbefogenheten har lyfts till en överordnad  
  
 nivå.  
  
 Den nya beslutsordningen har tidigare granskats av Kriminalvården  
  
 i en utvärdering av enmyndighetsreformen.50 Uppfattningarna om  
  
 beslutsordningen föreföll då vara blandade. I utredningens intervjuer,  
  
 bl.a. med fackliga företrädare, framförs kritik mot att beslutsmakten  
  
 har lyfts högre upp i organisationen. Dessa synpunkter  
  
 återfinns också i utredningens intervju- och enkätundersökning. I  
  
 djupintervjuerna framför majoriteten av de intervjuade cheferna att  
  
 besluten i arbete behöver flyttas, så att de som arbetar med  
  
 klienterna får större ansvar och befogenheter.  
  
 Enkäterna ger två svar på frågan om ansvar och delegation. En  
  
 övervägande del anser att fördelningen av ansvaret och befogenheterna  
  
 är tydliga. Det bör betyda att arbetsordningen är känd och att  
  
 den har en praktisk betydelse i verksamheten. Samtidigt är det en  
  
 stor andel, ca 40 procent, som upplever att de saknar befogenheter,  
  
 dvs. att besluten i arbetet borde fattas av dem själva, men nu tas av  
  
 någon annan. En fjärdedel av alla kriminalvårdsinspektörer anser att  
  
 så är fallet, vilket alltså betyder att denna uppfattning även finns på  
  
 chefsnivån.  
  
 Det motsatta problemet, dvs. att medarbetarna upplever sig  
  
 tvingade att fatta vissa beslut som de t.ex. inte har kompetens för är  
  
 ovanligt.  
  
 49 Kriminalvårdsstyrelsen, Kriminalvården – en myndighet, s. 54.  
  
 50 Kriminalvården, Utvärdering av kriminalvårdens organisation som en myndighet.  
  
 104 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 Figur 5.13 Utredningens enkätundersökning: Hur väl stämmer påståendena?  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Det är klart och tydligt för 
  
 mig vilka befogenheter 
  
 Det är klart och tydligt för 
  
 mig vilket ansvar  
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 10 % 
  
 Det är klart och tydligt för mig  
  
 vilket ansvar jag har (n=1487) 
  
 Det är klart och tydligt för mig  
  
 vilka befogenheter jag har  
  
 (n=1488) 
  
 73 % 
  
 Det är klart och tydligt för mig  
  
 vilket ansvar jag har (n=1487) 
  
 Det är klart och tydligt för mig  
  
 vilka befogenheter jag har  
  
 (n=1488) 
  
 22 % 
  
 49 % 
  
 Figur 5.14 Utredningens enkätundersökning: Har du någon gång upplevt att  
  
 du saknar befogenheter, dvs. att besluten i ditt arbete borde  
  
 fattas dig/din roll, men istället måste fattas av någon  
  
 roll/befattning?  
  
 56% 
  
 55% 
  
 53% 
  
 41% 
  
 48% 
  
 2% 
  
 3% 
  
 2% 
  
 4% 
  
 39% 
  
 25% 
  
 25% 
  
 31% 
  
 46% 
  
 30% 
  
 41% 
  
 46% 
  
 37% 
  
 46% 
  
 40% 
  
 55% 
  
 47% 
  
 10% 
  
 10% 
  
 7% 
  
 10% 
  
 10% 
  
 11% 
  
 15% 
  
 15% 
  
 10% 4% 
  
 4% 
  
 4% 
  
 2% 
  
 6% 
  
 0% 10% 20% 30% 40% 50% 60% 70% 80% 90% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1336) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer (n=174) 
  
 Nord (n=150) 
  
 Mitt (n=335) 
  
 Stockholm (n=351) 
  
 Syd (n=225) 
  
 Väst (n=268) 
  
 Öst (n=182) 
  
 Total (n=1510) 
  
 Ja, flera gånger Ja, någon gång Nej, aldrig Ingen uppfattning 
  
 Bas: Samtliga  
  
 105 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 Figur 5.15 Utredningens enkätundersökning: Har du någon gång upplevt att  
  
 du har för stora befogenheter, dvs. att du måste fatta beslut i  
  
 ditt arbete som du tycker borde fattas av någon annan roll/  
  
 befattning?  
  
 44% 3% 
  
 6% 
  
 6% 
  
 6% 33% 
  
 31% 
  
 55% 
  
 45% 
  
 57% 5% 
  
 5% 
  
 0% 10% 20% 30% 40% 50% 60% 70% 80% 90% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1336) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 (n=174) 
  
 Total (n=1510) 
  
 Ja, flera gånger Ja, någon gång Nej, aldrig Ingen uppfattning 
  
 Bas: Samtliga  
  
 Myndighetsförordningen (2007:515) tar som utgångspunkt att det  
  
 i s.k. enrådighetsmyndigheter, såsom Kriminalvården, ska finnas en  
  
 delegationsordning, dvs. att beslut i lämplig omfattning ska delegeras  
  
 ned i organisationen från den högste chefen. Utredningens  
  
 uppfattning är att en sådan beslutsordning är effektiv om den dels  
  
 ger stöd till att beslut fattas i enlighet med de mål som finns för  
  
 verksamheten, dels gör att beslutsfattandet i sig kan ske på ett  
  
 effektivt och tidsbesparande sätt. Beslutsordningen bör inte utformas  
  
 så att beslutsfattandet innebär att arbetstid i onödan tas i anspråk av  
  
 befattningshavare med alltför hög kompetens. Det krävs av den  
  
 överordnade beslutsfattaren att hon eller han sätter sig i in i det  
  
 aktuella ärendet för att kunna göra en individuell prövning. Den  
  
 underordnade har som regel en mer personlig erfarenhet och  
  
 kunskap om ärendet. Den tid som den överordnade behöver avsätta  
  
 för beslutsfattande som kan ske på lägre nivå kan hon eller han  
  
 använda för ledningsuppgifter eller på ett annat för organisationen  
  
 mer effektivt sätt.  
  
 Beslutsordningen synes vid enmyndighetsreformen ha utformats  
  
 för att möjliggöra syftet med denna, dvs. de nya delegationsbestämmelserna  
  
 har, såvitt utredningen kan se, i sig medfört en form  
  
 106 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 av överstyrning som Kriminalvården ansett nödvändig. I dag kan  
  
 man dock konstatera att det finns ett missnöje i organisationen  
  
 med att beslutsordningen lägger hinder för en effektiv verksamhet.  
  
 Utredningen ser flera orsaker till detta.  
  
 Som tidigare har sagts i avsnitt 5.10.4 finns det i Kriminalvården  
  
 en stark kritik mot den detaljstyrning som genomsyrar organisationen 
  
 . Ett sätt på vilket denna styrning yttrar sig är den farfarsprincip  
  
 som tillämpas inom Kriminalvården. Enligt principen får en  
  
 chef inte besluta om tillsättningen av medarbetare på vissa utpekade  
  
 befattningar i organisationen. Beslutet ska istället fattas av  
  
 en farfar, dvs. den närmaste chefens överordnade chef. En kriminalvårdsinspektör  
  
 tillsätts t.ex. efter beslut av regionchefen, inte av  
  
 kriminalvårdschefen. Regionchefens närmaste medarbetare, stabschefen,  
  
 tillsätts på motsvarande sätt av generaldirektören.51  
  
 Dessutom upplevs det i organisationen att cheferna, dvs. de som  
  
 har delegationen att fatta beslut, inte är närvarande i verksamheten.  
  
 Utredningen har tillfrågat samtliga kriminalvårdsinspektörer hur de  
  
 förlägger sin arbetstid. Enligt deras uppskattning deltar de under  
  
 halva sin arbetstid i möten, medan klientadministrationen tillåts ta  
  
 mindre än 10 procent av arbetstiden. Cheferna säger också att de  
  
 har alldeles för mycket att göra.52 Den närmaste chefen får dessutom  
  
 i enkätundersökningen genomgående låga betyg kring sitt  
  
 ledarskap i jämförelse med motsvarande undersökningar.53 Andelen  
  
 positiva varierar mellan 25 och 40 procent. Det framkommer också  
  
 kritik mot att kompetensen i organisationen inte används på ett  
  
 effektivt sätt.54  
  
 51 Kriminalvården, Arbetsordning för Kriminalvården, KVAF 2007:3, Bilaga 3.  
  
 52 Se avsnitt 6.8.  
  
 53 Jfr. Synovates riksundersökning, se som beskrivs i avsnitt 1.4.  
  
 54 Se avsnitt 6.9.4.  
  
 107 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 Figur 5.16 Utredningens enkätundersökning: Hur väl stämmer påståendena?  
  
 100 
  
 % 
  
 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100 
  
 % 
  
 Följer upp att det vi beslutar genomförs (n=1492) 
  
 Ger oss stöd i prioriteringar mellan viktiga arbetsuppgifter (n=1489) 
  
 Skapar ordning och strukturer som gör att vi kan arbeta effektivt 
  
 (n=1491) 
  
 Planerar verksamheten med god framförhållning (n=1489) 
  
 Tar aktiv del i att utveckla verksamheten (n=1492) 
  
 Utvecklar samarbetet i min arbetsgrupp/mitt arbetslag (n=1487) 
  
 Ger stöd till medarbetare som vill förbättra verksamheten (n=1493) 
  
 Ger mig återkoppling på ett sätt som gör att jag kan ut vecklas 
  
 (n=1492) 
  
 Diskuterar och förklarar bakgrund till beslut som kan beröra oss 
  
 (n=1493) 
  
 Andel negativa (1-2) And el po sitiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 42 % 
  
 34 % 
  
 38 % 
  
 41 % 
  
 32 % 
  
 33 % 
  
 34 % 
  
 32 % 
  
 38 % 
  
 32 % 
  
 31 % 
  
 39 % 
  
 38 % 
  
 36 % 
  
 44 % 
  
 27 % 
  
 40 % 30 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 Diskuterar och förklarar bakgrund till  
  
 beslut som kan beröra oss (n=1493) 
  
 Ger mig återkoppling på ett sätt som  
  
 gör att jag kan utvecklas (n=1492) 
  
 Ger stöd till medarbetare som vill  
  
 förbättra verksamheten (n=1493) 
  
 Utvecklar samarbetet i min arbetsgrupp/mitt  
  
 arbetslag (n=1487) 
  
 Tar aktiv del i att utveckla  
  
 verksamheten (n=1492) 
  
 Planerar verksamheten med god  
  
 framförhållning (n=1489) 
  
 Skapar ordning och strukturer som gör  
  
 att vi kan arbeta effektivt (n=1491) 
  
 Ger oss stöd i prioriteringar mellan  
  
 viktiga arbetsuppgifter (n=1489) 
  
 Följer upp att det vi beslutar  
  
 genomförs (n=1492) 
  
 Utredningen konstaterar att de nuvarande delegationsbestämmelserna  
  
 visserligen är tydliga, men att de inte är effektiva. Alltför  
  
 många beslut ska i dag fattas av chefer. Samtidigt kritiseras cheferna  
  
 för att de inte deltar tillräckligt i verksamheten och utövar för lite  
  
 ledarskap. Då samma åsikt framkommer från så många håll i utredningens  
  
 kontakter med olika företrädare för Kriminalvården samt i  
  
 intervju- och enkätundersökningen kan slutsatsen dras att det  
  
 dessutom finns en relativt stor enighet om att de nuvarande delegationsbestämmelserna  
  
 och deras tillämpning bör ändras.  
  
 En större delegation understryker vikten av att det är nödvändigt  
  
 att säkerställa rättssäkerhetsaspekterna och rättstryggheten.  
  
 Det bör ske genom en tillfredsställande och verksamhetsanpassad  
  
 egenkontroll. Detta är dels ett chefsansvar inom ramen för den  
  
 löpande tillsynen, dels ett område som bör omfattas av särskild tillsyn.  
  
 Formerna för denna egenkontroll bör framgå i en ny delegationsordning.55  
  
 55 Se avsnitt 5.10.5.  
  
 108 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 5.11 Sammanfattning  
  
 Fokus i utredningens uppdrag är om Kriminalvårdens verksamhet  
  
 är effektiv. Utredningen har tagit sin utgångspunkt i hur Kriminalvården  
  
 uppfyller de mål som har ställts upp för verksamheten. I  
  
 detta kapitel har utredningen studerat vilka förutsättningar Kriminalvården  
  
 har att förverkliga organisationens mål genom ledning och  
  
 styrning av dess organisation och administration.  
  
 Kriminalvården är en stor myndighet, som bedriver en komplex  
  
 verksamhet inom häkte, anstalt och frivård i hela landet. När riksdagen  
  
 beslutade att kriminalvården år 2006 skulle bilda en gemensam  
  
 myndighet fick myndigheten samtidigt möjlighet att själv  
  
 besluta om en helt ny organisatorisk struktur. Fokus vid det  
  
 arbetet vilade i hög grad på att utforma förutsättningar för det  
  
 klientnära arbetet och ett starkt regionalt verksamhetsstöd. Det  
  
 operativa arbetet fördelades på sex regioner, medan den strategiska  
  
 verksamheten i första hand ska bedrivas vid myndighetens huvudkontor.  
  
 Utredningens uppfattning är att Kriminalvården behöver vidta  
  
 både åtgärder för att förändra den interna kulturen och insatser av  
  
 organisatorisk art för att myndigheten på sikt ska ha förutsättningar  
  
 att utveckla effektiviteten.  
  
 Kriminalvården bör i större utsträckning än nu utgå från ett mer  
  
 långsiktigt perspektiv på verksamheten. De övergripande målen  
  
 måste brytas ner i ett strategiskt ramverk, som kan kommuniceras  
  
 internt och bilda ramen för verksamhetsplanering och uppföljning.  
  
 Utredningens intervju- och enkätundersökning har visat att kunskapen  
  
 om Kriminalvårdens mål är mycket låg. Kriminalvården  
  
 behöver i större utsträckning koppla samman de övergripande  
  
 målen med strategier och operativ verksamhet. Kriminalvården bör  
  
 även besluta om en långsiktig utvecklingsplan för myndighetens  
  
 hela verksamhet.  
  
 Genom att ange en strategisk ram för verksamheten finns det  
  
 också förutsättningar för Kriminalvården att förändra den topp och  
  
 detaljstyrande kultur som i dag kännetecknar organisationen.  
  
 Behovet av att ständigt vidta korrigerande åtgärder minskar om  
  
 olika verksamhetsgrenar ges möjlighet att ta ett långsiktigt ansvar  
  
 för sitt arbete i enlighet med myndighetens strategier. Genom att  
  
 ge underlydande chefer och andra medarbetare förtroendet att i  
  
 större utsträckning ansvara för sitt arbete och sin arbetssituation är  
  
 det utredningens uppfattning att effektiviteten kan öka. Som en  
  
 109 
  
 Effektiv styrning och uppföljning SOU 2009:80  
  
 konsekvens av att personalens kompetens i högre grad tas till vara  
  
 kan möjligen också personalomsättningen minska, vilket kan sänka  
  
 Kriminalvårdens kostnader för nyrekrytering och utbildning.  
  
 Utredningen har kunnat konstatera att Kriminalvårdens medarbetare  
  
 anser att ledningen i dag inte planerar verksamheten med  
  
 god framförhållning. Genom att förändra topp- och detaljstyrningen  
  
 torde förutsättningarna för cheferna i organisationen att utöva ett  
  
 värdeskapande, effektivt ledarskap öka.  
  
 En förutsättning för en sådan utveckling av beslutskulturen är  
  
 bl.a. att Kriminalvården förändrar den nuvarande mål- och resultatstyrningsmodellen.  
  
 Modellen bör framför allt medge en anpassning  
  
 efter lokala problembilder. Individuella mål och individuell uppföljning  
  
 är andra frågor som Kriminalvården bör överväga för att  
  
 ytterligare effektivisera ledningen och styrningen.  
  
 Utredningen förordar också en större samordning inom huvudkontorets  
  
 enheter, i synnerhet i förhållande till den operativa verksamheten  
  
 i regionerna och regionkontoren. Utredningen anser att,  
  
 mot bakgrund av de utvecklingsområden som utredningen har  
  
 funnit, övervägande skäl talar för att myndigheten ska utse en chef  
  
 för huvudkontoret med uppdrag att förbättra och samordna stabsstödet 
  
 .  
  
 Utredningen anser även att Kriminalvården bör peka ut en  
  
 ansvarig för utvecklingsarbetet inom myndigheten.  
  
 Ett viktigt förbättringsområde för Kriminalvården är uppföljningar  
  
 och egenkontroller. Detta bör bl.a. ske inom ramen för  
  
 arbetet med en ny mål- och resultatstyrningsmodell. Myndigheten  
  
 bör även ta fram ett instrument för att mäta effekten av olika utvecklingsinsatser.  
  
 Den rättsliga tillsynen i myndigheten är inte tillräcklig i dag och  
  
 kraven härpå kommer dessutom att öka om utredningens förslag  
  
 om en mer långtgående delegation genomförs. Justitieombudsmannen  
  
 och Kriminalvårdens generaldirektör har, var för sig, i  
  
 massmedia tidigare föreslagit en extern tillsynsmyndighet på  
  
 Kriminalvårdens område. Utredningen poängterar att framför allt  
  
 egenkontrollen i myndigheten behöver stärkas. Kriminalvården  
  
 måste definiera ansvarsförhållanden och mandat avseende uppföljningen  
  
 och kontrollen. Vidare bör egenkontrollen systematiseras  
  
 och nationella kvalitetsmått fastställas. Utredningen konstaterar  
  
 också att bl.a. rättssäkerhetsskäl talar för att regeringen bör inrätta  
  
 en särskild tillsynsmyndighet för Kriminalvården. En ny tillsyns110 
  
 SOU 2009:80 Effektiv styrning och uppföljning  
  
 111  
  
 myndighet bör bedriva både system- och verksamhetstillsyn över  
  
 Kriminalvårdens verksamhet. 
  
 6 Kriminalvårdens personal  
  
 6.1 Inledning  
  
 Kriminalvården har i dag över 9 600 anställda. Dessutom beräknar  
  
 myndigheten att klienttillströmningen leder till att personalbehovet  
  
 kommer att öka med ytterligare 650 medarbetare fram till år 2012.  
  
 Utvecklingen av personalen samt rekryteringen och utbildningen  
  
 av nyanställda innebär betydande utmaningar för Kriminalvården.  
  
 Personalkostnaderna är mycket omfattande. Det är dock genom  
  
 personalens insatser som målen för Kriminalvårdens verksamhet  
  
 ska uppnås.  
  
 Flera externa utredningar har under de senaste åren granskat  
  
 Kriminalvårdens arbete bl.a. avseende personalfrågorna. Även  
  
 Kriminalvården har genomfört utredningar på personalområdet. En  
  
 återkommande fråga i utredningarna har varit vilken kompetens  
  
 som kriminalvårdarna ska ha och hur kriminalvårdarrollen ska  
  
 utvecklas.  
  
 6.2 Arbetsgivarpolitiken inom staten  
  
 Arbetsgivarpolitiken inom staten är i stor utsträckning delegerad  
  
 till myndigheternas chefer. Det innebär en stor frihet för myndigheterna  
  
 att utifrån verksamhetens krav själva utforma organisation,  
  
 arbetsprocesser, lönebildning och kompetens-försörjning.  
  
 113 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 6.3 Kriminalvårdens personalarbete  
  
 6.3.1 Allmänt  
  
 Det arbetar drygt 9 600 personer i Kriminalvården. Av dessa har en  
  
 majoritet sin anställning inom områdena häkte och anstalt. Det  
  
 finns drygt 5 600 kriminalvårdare och drygt 300 kriminalvårdsinspektörer.  
  
 Personalkostnaderna utgjorde 62 procent av Kriminalvårdens  
  
 totala kostnad år 2008.  
  
 Tabell 6.1 Antal anställda i olika personalkategorier i mars år 2009  
  
 Yrkeskategori Anställda (tillsvidare)  
  
 Chefer 110  
  
 Kriminalvårdsinspektörer 327  
  
 Frivårdsinspektörer, Klient- och placeringshandläggare 1127  
  
 Kriminalvårdare 5631  
  
 Sjukvårdspersonal 182  
  
 Programpersonal 217  
  
 Fastighet och förråd 99  
  
 Produktionsledare 407  
  
 Kök och lokalvård 316  
  
 Administrativa handläggare 649  
  
 Inspektörer 17  
  
 Administrativa assistenter 545  
  
 Summa 9627  
  
 Källa: Kriminalvården  
  
 6.3.2 Ökade personalresurser  
  
 Kriminalvården har under de senaste åren anställt allt fler medarbetare,  
  
 som en följd av ökade klientvolymer. Vid utgången av år  
  
 2006 utgjorde personalresursen 7 941 årsarbetskrafter. Ett år senare  
  
 hade antalet årsarbetskrafter i myndigheten ökat till 8 410. Vid  
  
 utgången av år 2008 var antalet årsarbetskrafter i Kriminalvården  
  
 8 653.  
  
 114 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 Tabell 6.2 Antal tillsvidareanställda och årsarbetskrafter åren 2007 och  
  
 2008  
  
 Huvudkontoret Regionkontoren Verksamhetsställen Transporttjänsten  
  
 År 2007 2008 2007 2008 2007 2008 2007 2008  
  
 Tillsvidareanställda 226 251 161 169 7854 7583 319 347  
  
 Årsarbetskrafter 224 241 150 155 7616 7792 325 368  
  
 Källa: Kriminalvårdens årsredovisning 2008.  
  
 Ökningen av antalet årsarbetskrafter sedan år 2007 härrör sig enligt  
  
 Kriminalvården från de 287 nya anstaltsplatser (netto) som  
  
 öppnades år 2007.1  
  
 År 2008 slutade 8,2 procent av de tillsvidareanställda i Kriminalvården,  
  
 s.k. extern avgångsprocent. Andelen var ca 2 procentenheter  
  
 lägre än år 2007. Ca 50 procent av avgångarna år 2008  
  
 berodde på att den anställde fått arbete utanför Kriminalvården.  
  
 Absolut sett flest avgångar var det bland kriminalvårdarna, men  
  
 högst andel avgångar var det bland sjuksköterskor. Ca 13 procent  
  
 av de tillsvidareanställda sjuksköterskorna lämnade frivilligt sitt  
  
 arbete i kriminalvården, medan motsvarande andel för kriminalvårdarna  
  
 var 6 procent.  
  
 6.3.3 Rekrytering  
  
 Kriminalvårdens kompetensförsörjning  
  
 Som redan har nämnts är arbetsgivarpolitiken inom staten i huvudsak  
  
 delegerad till myndigheterna. Kompetensförsörjningen ska bl.a.  
  
 redovisas till regeringen i myndighetens årsredovisning.  
  
 Kriminalvårdens redovisning av kompetensförsörjningen för år  
  
 2008 fokuserar på områdena rekrytering, åldersbalans och chefsförsörjning.  
  
 Myndigheten redovisar hur stor andel av personalen  
  
 som har högskoleutbildning och framhåller att myndigheten vid  
  
 nyrekrytering av kriminalvårdare strävar efter att rekrytera personal  
  
 med eftergymnasial kompetens. Kriminalvården har även tagit fram  
  
 riktlinjer för hur rekryteringen och grundutbildningen ska  
  
 kvalitetssäkras.2  
  
 1 Kriminalvården, Kriminalvårdens årsredovisning 2008.  
  
 2 Kriminalvården, Kriminalvårdens årsredovisning 2008, s. 51 ff.  
  
 115 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 Det strategiska arbetet kring personal- och kompetensfrågor  
  
 sker i huvudsak vid personalenheten vid Kriminalvårdens huvudkontor.  
  
 Exempel på strategiskt personalrelaterat arbete är utformning  
  
 av den grundläggande kriminalvårdsutbildningen, fortbildningen  
  
 och chefsprogrammet. Det pågår också arbeten t.ex. avseende vårdarrollens  
  
 utveckling.  
  
 Kriminalvården räknar med att mellan åren 2010–2012 behöva  
  
 anställa ytterligare ca 650 medarbetare, främst förutsatt att utbyggnaden  
  
 av häktes- och anstaltsplatserna kan ske på det sätt som  
  
 myndigheten planerar för.3  
  
 Kriminalvården har den 20 augusti 2007 beslutat att fr.o.m.  
  
 våren 2009 ska inte någon tillsvidareanställd kriminalvårdare eller  
  
 frivårdsinspektör anställas utan att ha genomgått myndighetens  
  
 grundutbildning. Kriminalvården har också sedan ett antal år slagit  
  
 fast att man vill få in fler med akademisk bakgrund inom den slutna  
  
 kriminalvården, dvs. på häktena och anstalterna.4 Inom frivården  
  
 arbetar i huvudsak akademiker i dag.  
  
 Enligt Kriminalvårdens verksamhetsplan för år 2009 har  
  
 personalenheten i uppdrag att utveckla en strategi för Kriminalvårdens  
  
 långsiktiga personal- och kompetensförsörjning. I arbetet  
  
 ingår att kartlägga och analysera den nuvarande personalens kompetens  
  
 samt att ange framtida behov och hur Kriminalvården som  
  
 arbetsgivare ska marknadsföras. I uppdraget ingår även att besvara  
  
 frågan hur dagens och morgondagens s.k. kontaktmannaroll kan få  
  
 en ny och tydlig definition. En specialisering av det klientrelaterade  
  
 utrednings- och planeringsarbetet ska övervägas. Arbetet hade  
  
 dock ännu inte påbörjats under våren 2009.  
  
 Regionerna ansvarar för sin egen personal- och kompetensplanering.  
  
 För de två största befattningsgrupperna, kriminalvårdare  
  
 och frivårdsinspektörer, sker planeringen enligt uppgift till  
  
 utredningen minst ett år i förväg eftersom rekryteringen och  
  
 grundutbildningen vid en snabb rekrytering tar minst tio månader.  
  
 3 Kriminalvården, Kriminalvårdens budgetunderlag 2010.  
  
 4 Se t.ex. Kriminalvårdens årsredovisning 2003 bilagan om mål för kompetensförsörjning för  
  
 åren 2004-2006.  
  
 116 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 Kompetenskrav och personalens sammansättning  
  
 Vid rekrytering av kriminalvårdare eftersträvas numera eftergymnasial  
  
 utbildning med beteendevetenskaplig, juridisk och/eller  
  
 samhällsvetenskaplig inriktning. Annan utbildning och erfarenhet  
  
 som bedöms likvärdig av arbetsgivaren kan också ge tillträde till en  
  
 tjänst. Det är alltså möjligt att bli kriminalvårdare utan högskolekompetens.  
  
 Treårigt gymnasieprogram med relevant inriktning,  
  
 alternativt adekvat yrkeserfarenhet, kan anses vara tillräckligt. En  
  
 kriminalvårdare ska som huvudregel kunna utföra samtliga arbetsuppgifter  
  
 inom ett häkte eller anstalt, dvs. allt från bevakning till  
  
 att leda program. En viss specialisering mot säkerhet respektive  
  
 programverksamhet finns vid en del anstalter.  
  
 Medelåldern för kriminalvårdarna är 42 år. Av kriminalvårdarna  
  
 är ca 62 procent män.5  
  
 Andelen tillsvidareanställda kriminalvårdare med en högskoleutbildning  
  
 om 80 poäng eller mer har ökat de senaste åren. Det är  
  
 först i årsredovisningen för år 2006 som detta redovisas separat –  
  
 andelen kriminalvårdare med 80 poäng eller mer låg då på 13  
  
 procent. År 2007 hade andelen med högskolekompetens stigit till  
  
 16 procent och år 2008 låg den på 17 procent. Den vanligaste  
  
 bakgrunden för kriminalvårdare är dock fortfarande en gymnasieutbildning 
  
 .  
  
 Bland samtliga anställda år 2008 var andelen med högskoleutbildning  
  
 om 80 poäng eller mer 31 procent, varav 22 procent  
  
 hade minst 120 poäng.6  
  
 Tabell 6.3 Kriminalvårdares utbildningsbakgrund (tillsvidareanställda),  
  
 mars 2009  
  
 Utbildning Procent  
  
 Förgymnasial utbildning 12  
  
 2-årigt gymnasium 26  
  
 3-årigt gymnasium 44  
  
 Högskoleutbildning 80–119 poäng 8  
  
 Högskoleutbildning 120 poäng eller mer 10  
  
 Summa 100  
  
 Källa: Kriminalvården/Heroma. Utbildningsuppgifter saknas i Kriminalvårdens personalsystemet  
  
 Heroma för 13% av kriminalvårdarna.  
  
 5 Uppgifter från Kriminalvården för mars 2009.  
  
 6 Samtliga ovan redovisade mätningar är gjorda i oktober innevarande år.  
  
 117 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 Kriminalvårdsinspektörerna utgör den första chefsnivån inom  
  
 Kriminalvården. De är vanligen chefer för arbetslagen vid häkten,  
  
 anstalter eller frivården och direkt underställda respektive kriminalvårdschef.  
  
 De har som regel personal-, budget- och resultatansvar.  
  
 De formella utbildningskraven är i stort sett desamma som för  
  
 kriminalvårdarna, även om huvudinriktningen är akademisk utbildning.  
  
 Kriminalvården ser gärna att den som söker en befattning  
  
 som kriminalvårdsinspektör har erfarenhet av kriminalvårdsarbete  
  
 och/eller arbete i arbetsledande befattning.  
  
 6.3.4 Grundutbildning  
  
 Alla nya medarbetare inom Kriminalvården ska inleda sin anställning  
  
 med en central introduktionsutbildning  
  
 Den som har anställts som kriminalvårdare eller som frivårdsinspektör  
  
 ska därutöver genomgå en särskild grundutbildning.  
  
 Under studietiden erhålls en tidsbegränsad anställning som efter  
  
 avslutad och godkänd utbildning kan övergå till en tillsvidareanställning.  
  
 Studierna sker på heltid och med lön.  
  
 Utbildningen omfattar följande:  
  
  Central introduktion (3 veckor): Introduktionen syftar till att  
  
 ge medarbetaren ökad förståelse för Kriminalvården som myndighet  
  
 och dess roll i samhället. Fokus ligger på organisation  
  
 och uppdrag, klienten, regelverket, säkerhet och etik.  
  
  Praktik (5 veckor): Det praktiska momentet syftar till att ge medarbetaren  
  
 möjlighet att tidigt komma i kontakt med kriminalvårdsarbetet  
  
 och ge miljökännedom men är också till för att  
  
 Kriminalvården ska kunna bedöma medarbetarens personliga lämplighet.  
  
  Kriminalvårdsspecifik utbildning (12 veckor): Den kriminalvårdsspecifika  
  
 utbildningen syftar till att ge fördjupad kunskap  
  
 om Kriminalvårdens arbetsområde och arbetsmetoder. Fokus  
  
 ligger på etik, regelverk, bakgrundsfaktorer till kriminalitet,  
  
 hälsa och sjukvård, klientarbete samt säkerhet och konflikthantering.  
  
 118 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
  Högskolekurs 15 högskolepoäng (8 veckor): Högskoleutbildningen  
  
 genomförs som uppdragsutbildning i samarbete med  
  
 flera högskolor. Kursen har samhälls- och beteendevetenskaplig  
  
 inriktning, kopplat till Kriminalvårdens verksamhet. Om medarbetaren  
  
 bedöms ha relevant högskoleutbildning kan dispens  
  
 ges från denna del av grundutbildningen.  
  
 6.3.5 Fortbildning och vidareutbildning  
  
 Av de medarbetare som tidigare har varit anställda men som inte  
  
 hade genomgått den numera obligatoriska grundutbildningen har  
  
 drygt 600 under år 2008 deltagit i en anpassad grundutbildning.  
  
 Därutöver har 135 medarbetare genomgått myndighetsgemensam  
  
 fortbildning.  
  
 Övriga vidareutbildningar är t.ex. säkerhetsutbildningar samt  
  
 grundläggande- och påbyggnadsutbildning i brotts- och missbruksprogram.7  
  
 6.3.6 Chefsförsörjning  
  
 Kriminalvården uppger att chefsförsörjningen är ett prioriterat  
  
 område.8  
  
 I dag finns ett utbildningsprogram som vänder sig till medarbetare  
  
 som bedöms ha förutsättningar att bli chef i den operativa  
  
 verksamheten, dvs. kriminalvårdsinspektör. Programmet genomförs  
  
 två gånger per år med 24 deltagare per gång.  
  
 Därutöver finns det två chefsutvecklingsprogram för nyblivna  
  
 kriminalvårdsinspektörer. Chefsutvecklingsprogrammen har 16  
  
 deltagare vardera. Chefsutvecklingsprogrammet för första linjens  
  
 chefer är obligatoriskt och innehåller tre block; personligt ledarskap  
  
 (10 dagar), verksamhetsledning (12 dagar) samt leda i  
  
 utveckling och förändring (5+10 dagar). Syftet med kursen är att  
  
 deltagarna ska få ökad kunskap om Kriminalvårdens uppdrag,  
  
 styrningsformer och organisation samt bl.a. få mer kunskap om  
  
 programverksamheten och om relevant lagstiftning.  
  
 7 Kriminalvården, Kriminalvårdens årsredovisning 2008. Kriminalvården ska enligt  
  
 regleringsbrevet redovisa antal personer som har genomgått fortbildning.  
  
 8 Se bl.a. Kriminalvården, Kriminalvårdens årsredovisning 2008 (även i årsredovisningarna  
  
 för åren 2006 och 2007 har chefsförsörjningen lyfts fram som ett prioriterat område).  
  
 119 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 Det finns i dag ca 330 kriminalvårdsinspektörer inom Kriminalvården.  
  
 I slutet av år 2006 inrättades en chefsbank som ska säkra  
  
 tillgången till interna kandidater till högre chefsposter genom att ge  
  
 dessa individuella utvecklingsplaner. År 2008 bestod chefsbanken  
  
 av 15 personer.  
  
 Kriminalvården står de kommande åren inför en generationsväxling  
  
 av högre chefer. För att säkerställa att det då finns lämpliga  
  
 chefskandidater att tillgå genomför Kriminalvården en högre chefsutbildning  
  
 under åren 2008–2009 tillsammans med Försvarets  
  
 materielverk och Vägverket. Den numera nedlagda myndigheten  
  
 Verva deltog tidigare i utbildningen.  
  
 Kriminalvården planerar för en systematisk utvärdering av  
  
 chefskapet inom myndigheten under år 2009 i samband med att ett  
  
 drygt 40-tal tidsbegränsade chefsförordnanden utvärderas och  
  
 omprövas.9  
  
 6.3.7 Sjukfrånvaro  
  
 Kriminalvården har länge haft problem med en hög sjukfrånvaro.  
  
 Att den ordinarie personalen inte finns i tjänst medför stora kostnader  
  
 för myndigheten och riskerar även att försämra förutsättningarna  
  
 att uppnå verksamhetsmålen i och med att mindre  
  
 kvalificerade vikarier måste tjänstgöra istället för ordinarie  
  
 personal. En minskning av sjukfrånvaron skulle därför innebära en  
  
 effektivisering för Kriminalvården.  
  
 År 2008 var sjukfrånvaron 5,8 procent i förhållande till den  
  
 totala tillgängliga arbetstiden. Kriminalvården hade visserligen  
  
 minskat sjukfrånvaron med en halv procentenhet sedan år 2007,  
  
 men i den statliga sektorn som helhet var den genomsnittliga  
  
 sjukfrånvaron år 2008 3,4 procent (året innan var genomsnittet 3,7  
  
 procent). Polisen, en annan stor myndighet inom rättskedjan, har  
  
 sedan år 2004 stadigt minskat sjukfrånvaron till 3,7 procent år  
  
 2008. Även övriga myndigheter inom rättsväsendet har en avsevärt  
  
 lägre sjukfrånvaro än Kriminalvården.10  
  
 De långtidssjuka står för dryga hälften av sjukfrånvaron (3,5  
  
 procent) inom Kriminalvården.  
  
 9 Kriminalvården, Budgetunderlag 2010.  
  
 10 Statskontoret, Sjukfrånvaro i staten 2008 – myndigheter och sektorer.  
  
 120 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 Att få ned sjukfrånvaron är och har varit ett prioriterat område  
  
 för Kriminalvården. Bland annat har myndigheten under flera år  
  
 fått medel från Utvecklingsrådets projekt Satsa Friskt. Arbetet  
  
 har lett till att en hälsostrategisk plan antagits för åren 2009–2011  
  
 som ska innebära ett helhetsgrepp för att öka arbetsglädjen,  
  
 arbetstillfredsställelsen och välbefinnandet på arbetsplatsen. Fokus  
  
 ligger bl.a. på arbetsledning, kompetensutveckling och effektiv  
  
 rehabilitering. Enligt verksamhetsplanen för år 2009 är målet en  
  
 sjukfrånvaro för hela myndigheten om 5 procent.  
  
 6.3.8 Jämställdhet och mångfald  
  
 Regeringen har gett Kriminalvården i uppdrag att sträva efter att  
  
 öka andelen medarbetare med utländsk bakgrund och motverka  
  
 diskriminering på arbetsplatsen.11 Kriminalvården har tagit fram  
  
 riktlinjer för jämställdhets- och mångfaldsarbetet, mot kränkande  
  
 särbehandling och trakasserier respektive mot diskriminering.  
  
 Eftersom dessa områden påverkar arbetsmiljön, blir det också en  
  
 effektivitetsfråga.  
  
 I grundutbildningen ingår viss utbildning i bl.a. mänskliga  
  
 rättigheter och regler kring diskriminering. Kriminalvården anordnar  
  
 också fortbildning avseende diskrimineringsfrågor. Enligt  
  
 årsredovisningen för år 2008 hade totalt ca 740 personer fått  
  
 utbildning i diskriminerings- och mångfaldsfrågor under det året.  
  
 Statskontoret har nyligen utvärderat genomförandet av strategier  
  
 eller handlingsplaner mot diskriminering vid ett antal  
  
 myndigheter, bl.a. Kriminalvården. Statskontoret konstaterade att  
  
 Kriminalvården har valt att ta fram centrala riktlinjer framför att ta  
  
 fram en central mångfaldsplan. Regionkontorens uppgift var att  
  
 utifrån de centrala riktlinjerna utarbeta handlingsplaner för det  
  
 praktiska arbetet på regional och lokal nivå. Resultatet av  
  
 Statskontorets uppföljning visade dock att detta endast hade skett i  
  
 begränsad utsträckning och att planerna inte var uppdaterade eller  
  
 endast omfattade aktiva åtgärder inom jämställdhetsområdet.12  
  
 Statskontoret bedömde att strategierna varken hade lett till en  
  
 märkbar förbättring av ledningens och chefernas engagemang eller  
  
 till att åtgärder hade vidtagits för att fördela ansvaret för dessa  
  
 frågor.  
  
 11 Regleringsbrev för budgetåret 2008 avseende Kriminalvården.  
  
 12 Statskontoret, Rapport 2009:4.  
  
 121 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 6.3.9 Verksamhetsanalyser  
  
 Kriminalvårdens antog en handlingsplan år 2003 för effektivisering  
  
 av myndighetens verksamhet. En av handlingsplanens 16 åtgärdsområden  
  
 avsåg effektivare personalutnyttjande efter genomförd  
  
 verksamhetsanalys. Syftet var att skapa en verksamhet där rätt  
  
 person är på rätt plats vid rätt tid. År 2004 redovisade Kriminalvården  
  
 en samlad verksamhetsanalys till regeringen.  
  
 Utredningen bedömde i det första delbetänkandet att analyserna  
  
 var väl genomarbetade och bl.a. hade resulterat i att skillnader  
  
 mellan verksamhetsställena successivt hade minskat på det sätt som  
  
 utredningen beskrev. Kriminalvården beräknade att de åtgärder  
  
 som vidtogs skulle leda till en årlig besparing på 80–100 mnkr.  
  
 Utredningen bedömde dock att besparingen hade uppgått till 125  
  
 mnkr för år 2003. En del av besparingen kunde dock förklaras av  
  
 att de intagna, låstes in under mer tid i sina bostadsrum, vilket  
  
 utredningen betraktade som en försämring av vårdens kvalitet.13  
  
 Verksamhets- och konsekvensanalyser genomförs kontinuerligt  
  
 inom Kriminalvården vid verksamhetsförändringar och för att  
  
 arbetet ska bedrivas så effektivt som möjligt i förhållande till de  
  
 begränsade ekonomiska resurserna. Arbetet bedrivs i samverkan  
  
 med personalorganisationerna.  
  
 6.4 Tidigare utredningar  
  
 6.4.1 Inledning  
  
 Nedan följer en kort presentation av tre externa utredningar som  
  
 helt eller delvis har tagit upp personalfrågor inom Kriminalvården,  
  
 samt en myndighetsintern utredning som har tagit upp frågan om  
  
 en eventuell högskoleutbildning för den klientnära utbildningen -  
  
 det s.k. högskoleprojektet. Utredningarna har med delvis skilda  
  
 fokus gjort bedömningar och gett förslag rörande personalutnyttjandet.  
  
 13 SOU 2008:71, s. 24 ff.  
  
 122 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 6.4.2 Riksrevisionsverket, år 2002  
  
 Dåvarande Riksrevisionsverket (RRV) granskade år 2002, på  
  
 regeringens uppdrag, effektiviteten i användningen av personalresurser  
  
 inom kriminalvården.14 Uppdraget var en uppföljning av  
  
 den granskning RRV genomförde åren 1998–1999.15 Inriktningen  
  
 år 2002 låg bl.a. på personalstruktur, personalens kompetens,  
  
 arbetsledning och arbetstidens förläggning. Utgångspunkten var  
  
 målet att minska återfallen i brott.  
  
 RRV ansåg att åtgärder behövde vidtas för att minska personalomsättningen  
  
 inom Kriminalvården och behålla de högskoleutbildade  
  
 vårdarna. En sådan åtgärd var, enligt RRV, en specialisering  
  
 och uppdelning av vårdarrollen, vilket även skulle göra det  
  
 lättare att rekrytera ny personal. Om en grupp vårdare ägnade  
  
 huvuddelen av sin tid åt motivations-, påverkans- och behandlingsarbete  
  
 skulle detta öka förutsättningarna för en mer omfattande  
  
 programverksamhet. Permanent kategorisering skulle dock undvikas  
  
 genom gemensamma uppgifter. RRV föreslog en specialisering i två  
  
 vårdarroller, en med inriktning mot programverksamhet och en  
  
 med inriktning mot säkerhet och omvårdnad.  
  
 RRV uppmärksammade även det faktum att det, särskilt i  
  
 storstäderna, fanns en stor andel vikarier, vilket påverkade programverksamhet  
  
 och kontaktmannaskapet negativt. Rekom-mendationen  
  
 innebar att kriminalvårdsmyndigheterna borde analysera vilka åtgärder  
  
 som skulle kunna vidtas för att minska vikariebehovet.  
  
 Vidare var ledningsfunktionerna och ansvarsförhållandena  
  
 oklara, enligt RRV. Bl.a. uppmanades Kriminalvårdsverket att ge  
  
 cheferna för kriminalvårdsmyndigheterna vägledning för hur ledningsfunktionerna  
  
 skulle utformas och säkerställa att kriminal-vårdarna  
  
 ges erforderlig arbetsledning särskilt när det gäller kontaktmannaskapet.  
  
 Andra rekommendationer avsåg tjänstgöringsscheman och  
  
 växeltjänstgöring mellan anstalt och frivård för att få in mer högskolekompetens  
  
 i arbetet vid anstalterna.  
  
 14 Riksrevisionsverket, RRV 2002:26.  
  
 15 Riksrevisionsverket, RRV 1999:27.  
  
 123 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 6.4.3 Framtidens kriminalvård (SOU 2005:54)  
  
 Kriminalvårdskommittén föreslog i sitt betänkande Framtidens  
  
 kriminalvård, SOU 2005:54, att det i anstalterna ska finnas en  
  
 personalkategori som är inriktad på att ge stöd och hjälp till den  
  
 intagne och som den intagne särskilt ska kunna anförtro sig åt. Det  
  
 ska också finnas en personalkategori inriktad på arbete med  
  
 ordning och säkerhet.16 Också Kriminalvårdskommittén bedömde  
  
 att personalens kompetens behövde höjas genom en ökad grad av  
  
 specialisering. Enligt kommittén skulle en föreslagen specialisering  
  
 vara effektiv även ur resurssynpunkt. Specialiseringen skulle  
  
 medföra bättre karriärmöjligheter, vilket skulle kunna leda till att  
  
 kriminalvården som arbetsgivare blev mer attraktiv.  
  
 6.4.4 Vervas utredning om strategisk kompetensförsörjning,  
  
 år 2006  
  
 Verva (Verket för förvaltningsutveckling - myndigheten är numera  
  
 nedlagd) fick år 2006 ett regeringsuppdrag att, i samverkan med  
  
 Kriminalvården, analysera Kriminalvårdens arbete med strategisk  
  
 kompetensförsörjning. Verva skulle även vid behov föreslå  
  
 förändringar för att effektivisera kompetensförsörjningen.  
  
 I rapporten framhölls ett antal punkter där det enligt Verva  
  
 fanns brister i de analyser som Kriminalvården hade gjort avseende  
  
 sitt kompetensbehov. Det handlade bl.a. om otydliga mål för verksamheten,  
  
 prioritering bland målen och otydlig koppling mellan  
  
 mål och kompetensbehov. Andra punkter var brist på normering av  
  
 kompetenskrav, brist på helhetssyn avseende kompetensförsörjningsprocessen  
  
 samt brist på empiri när det gällde sambandet  
  
 mellan verksamhetsresultat och akademikertäthet/högskolemässighet.  
  
 Verva föreslog bl.a. att det i verksamhetsplaneringen borde  
  
 göras ett förtydligande av visionen Bättre ut i mål- och verksamhetstermer  
  
 och en tydligare koppling till kompetens-behoven.  
  
 Vidare menade Verva att Kriminalvården inte hade fast-ställt  
  
 kompetensbehovet genom en grundlig analys av verksam-heten och  
  
 de krav som verksamheten ställer på vilken kompetens som krävs.  
  
 Verva bedömde även att Kriminalvården inte tog till vara  
  
 16 SOU 2005:54, s. 913.  
  
 124 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 samverkansmöjligheter internt och externt vid bedömningen av  
  
 kompetensbehovet.  
  
 Verva sammanfattade synen på kompetensbehovet inom  
  
 Kriminalvården som att myndigheten var allmänt positiv till  
  
 högskoleutbildning med kriminalvårdsinriktning, men utan någon  
  
 systematisk empiri som stödjer behovet utifrån verksamhetens krav  
  
 och som kan användas för att specificera detta ytterligare.  
  
 Åsikterna skiljer sig i övrigt avsevärt internt, även om delrapporten  
  
 från Högskoleprojektet, 2006-04-05, tyder på samförstånd.17  
  
 Verva föreslog bl.a. att Kriminalvården skulle samverka med och  
  
 rekrytera examinerade studenter från de högskolor som bedriver  
  
 utbildning som är relevant för kriminalvårdsverksamheten. Verva  
  
 menade också att Kriminalvården borde kunna ge kriminalvårdsspecifik  
  
 kompetens genom egen utbildningsverksamhet.  
  
 Vervas rapport ledde bl.a. till att Kriminalvården tog ett första  
  
 steg och förändrade utbildningssystemet för medarbetarna i det  
  
 klientnära arbetet. De flesta vårdarna skulle nu få utbildning före  
  
 det att de fick en ordinarie tjänst vid häkten eller anstalter.  
  
 6.4.5 Högskoleprojektet, år 2006  
  
 Kriminalvårdens s.k. högskoleprojekt lämnade en första rapport år  
  
 2004 avseende den dåvarande grundutbildningen.18 I rapporten  
  
 nämndes ett antal faktorer som skäl till varför en yrkeshögskola  
  
 skulle vara ett bra alternativ för att säkra Kriminalvårdens kompetensbehov.  
  
 En yrkeshögskola borde inrättas bl.a. då det kriminalvårdande  
  
 uppdraget hade blivit allt svårare, att konkurrensen om  
  
 den arbetskraft som Kriminalvården är intresserade av hade ökat  
  
 och att unga har andra krav på sin framtida arbetsgivare när det  
  
 gäller t.ex. arbetsuppgifter, ansvar, utvecklingsmöjligheter och  
  
 värderingar. Genom en högskoleutbildning skulle också problemen  
  
 med de många vikarierna minska drastiskt och myndigheten skulle  
  
 då, enligt rapporten, istället kunna satsa på vidare- och fördjupningsutbildningar.  
  
 Som en följd av den första rapporten gav Kriminalvården sin  
  
 utbildningsorganisation, Johnson, i uppdrag att vidare utreda möjligheterna  
  
 att starta en högskoleutbildning. En projektgrupp bildas  
  
 17 Verva, Rapport 2006:04, s. 41. Läs mer om högskoleprojektet nedan.  
  
 18 Kriminalvården, Framtidens kriminalvårdsutbildning – Hur ska kriminalvården säkerställa  
  
 rätt kompetens i framtiden?  
  
 125 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 bestående av representanter från olika delar av kriminalvårdsverksamheten  
  
 samt fackliga representanter. Projektgruppen  
  
 arbetade mellan april-november år 2005 och utredde hur en sådan  
  
 utbildning kunde utformas och finansieras.  
  
 Inom projektgruppen var man enig om att målgruppen för  
  
 utbildningen skulle vara kriminalvårdare och att den skulle bygga  
  
 på en sammanhållen vårdarroll. Vårdarens arbetsuppgifter kunde  
  
 sedan specialiseras genom fortsatt utbildning och till fördjupade  
  
 uppgifter och ett större ansvar. Projektgruppen såg dock en risk i  
  
 att en specialisering kan innebära att säkerhets- och omvårdnadsområdet  
  
 ses som mindre kvalificerat och att personalomsättningen  
  
 därmed blir hög.19  
  
 Den tänkta akademiska ämnesbasen för den tvååriga utbildningen  
  
 var socialt arbete med minst ett halvårs praktik.  
  
 För arbete inom frivården skulle det enligt rapporten krävas en  
  
 kompletterande tvåårig utbildning med inriktning på kriminalvård  
  
 och med möjlighet att läsa vidare till en filosofie kandidatexamen  
  
 inom socialt arbete eller något annat närliggande område.  
  
 Av de högskolor/universitet som Kriminalvården kontaktade i  
  
 samband med projektarbetet anmälde 11 sig som intresserade att  
  
 starta utbildningen. Fyra av dessa föreslogs för en pilotomgång  
  
 som skulle starta under vårterminen år 2007.20  
  
 En utbildningsplats skulle kosta ca 180 000 kr för en komplett  
  
 yrkeshögskoleutbildning. Till detta kom kostnader för studiebidrag  
  
 på 25 000 kr per år.21 Utbildningen skulle dock inte vara möjlig att  
  
 bekosta inom de intresserade högskolornas och universitetens egna  
  
 ekonomiska ramar utan Kriminalvården skulle behöva upphandla  
  
 studieplatser, dvs. själva stå för utbildningskostnaden.  
  
 Projektgruppen föreslog att det skulle vara möjligt för Kriminalvården  
  
 att ge redan anställd personal möjlighet att läsa delar av  
  
 högskoleutbildningen som fortbildning, eftersom det skulle kunna  
  
 minska det kompetensgap och den statusskillnad som annars skulle  
  
 kunna uppstå mellan de medarbetare som har genomgått och de  
  
 som inte har genomgått högskoleutbildningen.  
  
 Några åtgärder med anledning av projektgruppens delrapport,  
  
 som redovisades i april 2006, har inte vidtagits.  
  
 19 Kriminalvården, Delrapport från högskoleprojektet, 2006-04-05, s. 2.  
  
 20 Delrapport från högskoleprojektet, 2006-04-05.  
  
 21 Den enskildes kostnader för studierna föreslogs finansieras genom studiemedel.  
  
 126 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 6.4.6 Sammanfattning  
  
 Sammanfattningsvis kan konstateras att samtliga ovan redovisade  
  
 utredningar och projekt särskilt har haft kriminalvårdarna och  
  
 kriminalvårdarrollen i fokus. Samtliga utredningar och projekt har  
  
 konstaterat att det finns ett behov av mer kompetens hos  
  
 kriminalvårdarna. De flesta har föreslagit en högskoleutbildning för  
  
 att förstärka denna kompetens.  
  
 6.5 Rekrytering och grundutbildning i de nordiska  
  
 länderna  
  
 6.5.1 Inledning  
  
 I samband med utredningens studiebesök vid kriminalvårdsmyndigheterna  
  
 i Danmark respektive Norge diskuterades vissa  
  
 personalfrågor, t.ex. avseende kompetensförsörjning och kompetensutveckling  
  
 samt specialisering av vårdarrollen i respektive land.  
  
 Uppgifter om kriminalvården i Finland har inhämtats genom  
  
 skriftliga källor.  
  
 6.5.2 Danmark  
  
 Grundutbildningen för de danska kriminalvårdarna är en gymnasial  
  
 treårig utbildning. Det första året består av teoretiska studier som  
  
 följs av två års praktik. Grundkraven för att bli fængselbetjent,  
  
 motsvarigheten till den svenska kriminalvårdaren, är att man är  
  
 minst 21 år gammal och har en nio- eller tioårig folkskoleutbildning 
  
 . All kriminalvårdsundervisning sker internt inom den  
  
 danska kriminalvårdsmyndigheten, Kriminalforsorgen. I stort sett  
  
 har ingen som söker en befattning som fængselbetjent högskolebakgrund 
  
 . Det är en medveten strategi i Danmark att inte rekrytera  
  
 akademiker som fængselbetjenter. Utveckling pågår av grundutbildningen,  
  
 bl.a. ska handledningen ökas under praktiktiden och  
  
 kunskapen om programverksamheten ska öka.  
  
 Personalen inom frivården deltar inte i den grundläggande  
  
 utbildningen.  
  
 En fængselbetjent har vissa begränsade karriärmöjligheter, Hon  
  
 eller han kan t.ex. bli avdelningsledare. Det finns även interna  
  
 chefsprogram. Den årliga omsättningen av personal bedöms vara  
  
 127 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 stor, särskilt bland de yngre medarbetarna. Under grundutbildningen  
  
 är personalomsättningen ca 30 procent. Bland färdiga  
  
 fængselbetjenter är den årliga omsättningen ca 7-8 procent  
  
 6.5.3 Finland  
  
 Motsvarigheten till kriminalvårdare kallas i Finland för fångvakt.  
  
 Utbildningen, som leder till en grundexamen i fångvård, omfattar  
  
 53 studieveckor och är på eftergymnasial nivå. Undervisningen sker  
  
 på Brottspåföljdssektorns utbildningscentral. Antagningskraven är  
  
 bl.a. att man ska vara minst 18 år gammal och ha en studentexamen  
  
 eller motsvarande. I antagningen till yrkesutbildningen ingår ett  
  
 skriftligt inträdesprov, fysiskt konditionstest och personlig  
  
 intervju.  
  
 I utbildningen ingår viss praktik på anstalterna. Det utgår lön  
  
 under den största delen av studietiden, i övrigt kan studenten  
  
 ansöka om statligt studiestöd.  
  
 Brottsföljdssektorns utbildningscentral ansvarar även för  
  
 fortbildning, och det finns även möjlighet att efter ett antal år  
  
 studera vidare och ta en yrkeshögskoleexamen motsvarande  
  
 socionom. Efter examen är det möjligt att få arbete som föreståndare  
  
 eller expert av olika slag inom fång- och kriminalvårdssektorerna.  
  
 6.5.4 Norge  
  
 Den norska kriminalvårdsutbildningen är i dag en tvåårig  
  
 eftergymnasial utbildning. Efter utbildningen följer en praktiktid  
  
 om ett år. De grundläggande kraven för att bli fengselbetjent är  
  
 högskolebehörighet samt vissa fysiska krav. Man ska också vara  
  
 minst 21 år gammal och ha minst ett års arbetslivserfarenhet. Det  
  
 är få med akademisk bakgrund som söker till utbildningen. Efter  
  
 utbildningen erbjuds en vidareutbildning avseende säkerhet och för  
  
 de som ska bli programansvariga.  
  
 Omsättningen bedöms i dag vara för stor och Kriminalomsorgen  
  
 skulle gärna se att äldre medarbetare rekryterades. I Norge  
  
 diskuteras möjligheten att införa en treårig utbildning, man har  
  
 dock valt att behålla den tvååriga utbildningen men med möjlighet  
  
 att läsa vidare till motsvarande en filosofie kandidatexamen (det  
  
 128 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 pågår f.n. ett arbete med att få utbildningen godkänd som examen  
  
 inom högskolesystemet).  
  
 Fengselbetjenternas karriärvägar är förhållandevis få även om  
  
 man kan avancera till förstebetjent.  
  
 Chefer rekryteras huvudsakligen internt, men myndigheten  
  
 önskar få in fler utifrån.  
  
 Det är få anställda inom Kriminalomsorgen som utnyttjar  
  
 möjligheten till kompetensutveckling.  
  
 Enligt företrädare för Kriminalomsorgen råder en bred politisk  
  
 enighet i Norge om vikten av väl utbildade fengselbetjenter, trots  
  
 att kostnaderna för utbildningen är höga. Utbildningen lyfts också  
  
 fram som en viktig orsak till att det är få incidenter ute i  
  
 verksamheten.  
  
 6.5.5 Sammanfattning  
  
 I de redovisade nordiska länderna har kriminalvårdsmyndigheterna  
  
 valt att ha en gemensam, obligatorisk utbildningsgrund för blivande  
  
 kriminalvårdare. I Norge och Finland är utbildningen eftergymnasial,  
  
 i Danmark är den på gymnasial nivå. Utbildningen sker,  
  
 i likhet med den gällande ordning i Sverige, direkt vid anställningen  
  
 och den anställde uppbär lön under utbildningstiden. Både i  
  
 Danmark och Norge erbjuds sammanlagt tre års grundutbildning,  
  
 inklusive praktik. I Finland omfattar grundutbildningen ett års  
  
 studier.  
  
 Utredningens drar slutsatsen att den svenska Kriminalvården  
  
 erbjuder mer kompetensutveckling och vidareutbildning än i de  
  
 övriga nordiska länderna. Möjligheterna till karriärutveckling för de  
  
 norska och danska kriminalvårdarna är mer begränsad än i Sverige.  
  
 6.6 Personalorganisationer inom Kriminalvården  
  
 6.6.1 Inledning  
  
 Utredningen har varit i kontakt med de stora personalorganisationerna  
  
 inom Kriminalvården och diskuterat specialiseringen  
  
 av vårdaryrket samt akademiseringsfrågan och övrig  
  
 personalpolitik inom myndigheten. Utredningen har träffat företrädare  
  
 för Facket för Service och kommunikation, SEKO och  
  
 Fackförbundet ST som har många medlemmar bland kriminal129 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 vårdarna. SEKO har bl.a. varit representerat i högskole-projektet  
  
 vars resultat refereras ovan. Utredningen har även varit i kontakt  
  
 med Sveriges akademikers centralorganisation SACO-S.  
  
 SEKO hade den 31 januari 2009 3 586 medlemmar inom Kriminalvården,  
  
 varav en majoritet är kriminalvårdare. ST hade 1 741 medlemmar  
  
 varav ca 1 000 är kriminalvårdare. SACO har 1 398 medlemmar  
  
 med anställning inom Kriminalvården.22  
  
 6.6.2 SEKO  
  
 I sin dialog med utredningen framhöll SEKO bl.a. att de anser att  
  
 baspersonalen på anstalter och häkten ska ha samma grundutbildning  
  
 och att arbetet därefter kan uppdelas till att avse t.ex.  
  
 vårdande respektive säkerhetsrelaterade frågor när man arbetar i  
  
 sitt arbetslag. Det är dock viktigt att uppgifterna ska kunna variera  
  
 för att motverka inlåsningseffekter. En fördel med ett sådant  
  
 förfarande är att man på så sätt bättre kan hålla ihop arbetslaget.  
  
 SEKO menar att den uppdelning som tidigare gjordes inom  
  
 kriminalvården mellan socialassistenter och säkerhetspersonal  
  
 skapade en dålig arbetsmiljö.  
  
 Vidare anser SEKO att den nuvarande kriminalvårdsutbildningen  
  
 på 28 veckor är för kort för tillgodose de högt ställda  
  
 krav som det svåra arbetet som kriminalvårdare medför. SEKO  
  
 skulle gärna se ett ökat inslag av högskolemoment i utbildningen.  
  
 SEKO ställer sig dock tveksam till att bara anställa akademiker som  
  
 kriminalvårdare, eftersom mycket i yrket också handlar om  
  
 fallenhet och intresse. Däremot är SEKO generellt sett positiva till  
  
 att fler akademiker anställs som kriminalvårdare och anser att det  
  
 bästa är en mix av olika bakgrunder.  
  
 6.6.3 ST  
  
 ST har framfört till utredningen att organisationen är positiv till att  
  
 öka antalet kriminalvårdare med akademisk bakgrund trots att  
  
 utförandet av de kriminalvårdande uppgifterna inte alltid kräver  
  
 det. ST vill helst se en gemensam utbildningsgrund som sedan kan  
  
 byggas vidare mot säkerhet respektive behandlingsarbete. ST menar  
  
 att det inte går att begära att alla vårdare ska ha expertkompetens  
  
 22 Kriminalvården, siffrorna är från den 31 januari år 2009.  
  
 130 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 på alla områden, utan en specialisering kan alltså vara önskvärd. ST  
  
 understryker också vikten av praktik i utbildningen. ST anser att  
  
 karriärvägarna inom myndigheten är för begränsad idag.  
  
 ST ser en effektiviseringspotential bl.a. i att ha en viss överkapacitet  
  
 av personal för att minska den dyra övertidkostnaden.  
  
 Dessutom bör samarbetet mellan Kriminalvården och Domstolsverket  
  
 utvecklas med syfte att skapa bättre förutsättningar för  
  
 planering av den gemensamma verksamheten vilket skulle leda till  
  
 ökad effektivitet. ST fokuserar också mycket på de problem som är  
  
 relaterade till klienter med neuropsykiatriska funktionshinder.  
  
 Dessa grupper ställer allt större krav på arbetet inom Kriminalvården.  
  
 6.6.4 SACO-S  
  
 SACO-S har uppgett till utredningen att man driver frågan om en  
  
 ökad akademisk kompetens inom den slutna kriminalvården och  
  
 ser sålunda positivt på en utveckling mot fler kriminalvårdare med  
  
 akademisk beteendevetenskaplig bakgrund. Ett annat problem är  
  
 att kriminalvårdaryrket blir ett genomgångsyrke för akademikerna,  
  
 eftersom deras kompetens inte tas tillvara och inte heller uppskattas  
  
 inom Kriminalvården. Det finns, enligt SACO-S, t.o.m. ett  
  
 visst akademikerförakt inom vissa delar av Kriminalvården.  
  
 Problemet bottnar enligt SACO-S i att Kriminalvården inte använder  
  
 akademikernas kompetens utan dessa får samma uppgifter som de  
  
 kriminalvårdare som har en utbildningsbakgrund med folkskola  
  
 eller gymnasium. Det innebär att många akademiker t.ex. på  
  
 anstalterna söker sig till andra och kanske mer utmanande arbeten.  
  
 Ett annat problem som SACO-S pekar på är att det vid  
  
 rekrytering av kriminalvårdsinspektörer inte finns något krav på  
  
 akademisk grundkompetens. Långtifrån alla kriminalvårdsinspektörer  
  
 har akademisk bakgrund. SACO-S anser att akademisk  
  
 grundutbildning ska vara ett grundkrav för samtliga chefstjänster.  
  
 SACO-S vill se en ökad specialisering av vårdarrollen, dels då  
  
 möjligheten att rekrytera akademiker som baspersonal till häktena  
  
 och anstalterna ökar, dels för att verksamhetsmålen i högre grad  
  
 kan uppnås om kompetensen ökar.  
  
 131 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 6.6.5 Sammanfattning  
  
 Personalorganisationerna inom Kriminalvården är överens om att  
  
 det är positivt med fler akademiker bland kriminalvårdarna, men  
  
 både SEKO och ST framför att alla vårdartjänster inte kräver  
  
 högskoleutbildning. SEKO understryker även behovet av vidareutbildning  
  
 för dem som redan arbetar inom Kriminalvården.  
  
 SACO-S framhåller att akademikernas kompetens i dag inte tas  
  
 tillvara, och att vårdaryrket därför blir ett genomgångsyrke för de  
  
 som har sådan kompetens. SEKO och ST anser att det bör finnas  
  
 en gemensam grundutbildning. En specialisering av uppgifterna  
  
 mot vårdande/behandlingsarbete respektive säkerhet kan ske  
  
 genom fort- och vidareutbildning. SEKO betonar dock att uppgifterna  
  
 bör rotera för att minska inlåsningseffekter, medan ST  
  
 anser att en mer permanent specialisering kan behövas. Så anser  
  
 också SACO-S, dels då möjligheten att behålla rekryterade  
  
 akademiker ökar och dels då det underlättar arbetet att uppnå  
  
 verksamhetsmålen.  
  
 6.7 Forskning  
  
 Utredningen har i kapitel 2 i detta slutbetänkande konstaterat att  
  
 forskning om kriminalvård i Sverige och även i våra nordiska  
  
 grannländer är ett på flera sätt eftersatt forskningsområde.  
  
 Kriminalvården och dess motsvarigheter i t.ex. Danmark och  
  
 Norge har därför själva en aktiv roll i att bl.a. utveckla evidensbaserade  
  
 behandlingsprogram, göra vetenskapliga utvärderingar och  
  
 initiera ny kunskap inom behandlingsområdet. Den forskning som  
  
 Kriminalvården stöder med ekonomiska medel handlar i huvudsak  
  
 om att förbättra kvaliteten i behandlingsarbetet.  
  
 Det finns vidare en begränsad och aktuell forskning kring den  
  
 svenska kriminalvårdens personal och deras roll i kriminalvårdsverksamheten.  
  
 I mitten av 1980-talet genomfördes den s.k.  
  
 Härenstamska utredningen som var ett större forskningsprojekt  
  
 och omfattade en tredjedel av personalen vid häkten och anstalter.  
  
 Syftet var bl.a. att kartlägga arbetsförhållandena. Utredningen  
  
 riktade bl.a. kritik mot organisationens oförmåga till förändring  
  
 och många gånger ett otillräckligt ledarskap. Slutrapporten presenterades  
  
 år 1989.23  
  
 23 Härenstam, A., 1989.  
  
 132 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 Pågående forskning kring vårdarrollen  
  
 Vid Örebro universitet, akademin för juridik, psykologi och socialt  
  
 arbete, pågår för närvarande ett forskningsprojekt avseende vårdarrollen  
  
 och dess utveckling. Projektet ska slutrapporteras under år  
  
 2010. Forskargruppen har ännu i huvudsak använt kvalitativa data,  
  
 men ska framöver foga samman kvalitativa och kvantitativa studier  
  
 till en gemensam analys.24 Projektets övergripande syfte är att, med  
  
 utgångspunkt från interaktionen mellan kriminalvårdare och  
  
 intagna, undersöka kriminalvårdsarbetets praktik – dess karaktär,  
  
 förlopp, villkor och förutsättningar.  
  
 En slutsats som hittills har gjorts är att förändringar inom  
  
 Kriminalvården på senare år har inneburit en ökad arbetsdelning  
  
 och specialisering mellan olika typer av avdelningar och vårdaruppgifter.  
  
 I studien urskiljer forskarna tydliga subkulturella  
  
 skillnader mellan kriminalvårdare på behandlingsavdelningar,  
  
 normalavdelningar och säkerhetsavdelningar/grupper. Kriminalvårdens  
  
 komplexa uppgift att både tjäna som samhällsskydd mot  
  
 kriminalitet och bedriva rehabilitering, innebär enligt forskarna  
  
 uppenbara dilemman och ofta svåra överväganden mellan olika  
  
 handlingsalternativ i det dagliga arbetet. Frågan är hur dessa  
  
 komplexa målsättningar omsätts i daglig praxis och i interaktionen  
  
 mellan vårdare och intagna. Kriminalvårdarna möter i mer eller  
  
 mindre grad svårigheter och motstånd i arbetet beroende på de  
  
 intagnas informella regler och gruppkulturer på olika avdelningar.  
  
 Forskarna har vidare konstaterat att det förekommer intressekonflikter  
  
 mellan kriminalvårdare på olika avdelningar. Interaktionen  
  
 mellan kriminalvårdare och intagna kan alltså inte enbart  
  
 beskrivas som något som pågår mellan två grupper, personal och  
  
 intagna. Ett problem som definierats i studien är att det pågår ett  
  
 ständigt förhandlingsspel kring intressekonflikter och maktutövningen  
  
 såväl mellan kriminalvårdare på olika avdelningar inom  
  
 en anstalt, som mellan olika grupper av intagna och kriminalvårdare.  
  
 Det saknas enligt forskarna kunskap om hur dessa, delvis  
  
 motverkande krafter, intressen och maktrelationer omsätts i den  
  
 dagliga interaktionen mellan intagna och kriminalvårdare.25  
  
 24 Bl.a. har en artikel publicerats i Arbetsmarknad  Arbetsliv, årg. 14, nr 3: Lam, Arias  
  
 Kelley, Alvarado, Scott, Atkinson, Säkerhet eller rehabilitering? Om subkulturell  
  
 differentiering bland kriminalvårdare..  
  
 25 E-post från Mitchell, Atkinson. Kriminalvårdare i anstalt. Sänt den 30 mars 2009.  
  
 133 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 6.8 Arbetsbelastning och tidsanvändning  
  
 Utredningen har i intervju- och enkätundersökningen frågat hur  
  
 de anställda använder sin arbetstid och hur de upplever sin  
  
 arbetsbelastning. De har också tillfrågats hur de bedömer hur  
  
 arbetstiden används utifrån möjligheten att nå målen för verksamheten.  
  
 Av djupintervjuerna framgår bl.a. att kriminalvårdsinspektörer  
  
 och kriminalvårdschefer uppfattar att en ökande administration,  
  
 t.ex. e-postbevakning, möten m.m., inkräktar i alltför hög grad från  
  
 mer angelägna arbetsuppgifter som verksamhetsutveckling och  
  
 handledning av medarbetare. Cheferna vill att mer tid ska kunna  
  
 användas för själva innehållet i verksamheten, så som programverksamhet  
  
 och sysselsättning.  
  
 Av enkätundersökningen framgår vidare att kriminalvårdsinspektörerna  
  
 upplever en alltför hög arbetsbelastning. Övriga upplever  
  
 inte arbetsbelastningen som anmärkningsvärt hög i jämförelse  
  
 med utfallet i motsvarande undersökningar inom andra organisationer.26  
  
 Figur 6.1 Utredningens enkätundersökning: Arbetsbelastning.  
  
 39% 
  
 25% 
  
 60% 
  
 29% 66% 
  
 69% 
  
 5% 
  
 1% 
  
 5% 
  
 0% 10% 20% 30% 40% 50% 60% 70% 80% 90% 100% 
  
 Kriminalvårdare 
  
 (n=1336) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 (n=174) 
  
 Total (n=1510) 
  
 Jag har alltid för mycket att göra, det är aldrig lugnare perioder 
  
 Periodvis har jag för mycket att göra, men däremellan är det lugnare perioder 
  
 Bas: Samtliga Jag har sällan för mycket att göra 
  
 39% 
  
 25% 
  
 60% 
  
 29% 66% 
  
 69% 
  
 5% 
  
 1% 
  
 5% 
  
 0% 10% 20% 30% 40% 50% 60% 70% 80% 90% 100% 
  
 Kriminalvårdare 
  
 (n=1336) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 (n=174) 
  
 Total (n=1510) 
  
 Jag har alltid för mycket att göra, det är aldrig lugnare perioder 
  
 Periodvis har jag för mycket att göra, men däremellan är det lugnare perioder 
  
 Bas: Samtliga Jag har sällan för mycket att göra 
  
 I undersökningen fick kriminalvårdare respektive kriminalvårdsinspektörer  
  
 uppskatta hur arbetstiden förläggs.  
  
 26 Jfr. Synovates riksundersökning som beskrivs i avsnitt 1.4.  
  
 134 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 Tabell 6.4 Utredningens enkätundersökning: Kriminalvårdares uppskattning  
  
 av arbetstidens fördelning, medelvärde.  
  
 Arbetsuppgift kriminalvårdare Andel av arbetstiden  
  
 Säkerhetsarbete 27 %  
  
 Omvårdande arbete 25 %  
  
 Klientadministration 15 %  
  
 Påverkansarbete 10 %  
  
 Övrig administration 7 %  
  
 Övrig tid 7 %  
  
 Interna möten 6 %  
  
 Fotnot: Andelarna är avrundade genomsnitt av grova skattningar och summerar därför inte till 100.  
  
 Tabell 6.5 Utredningens enkätundersökning: Kriminalvårdsinspektörers  
  
 uppskattning av arbetstidens fördelning, medelvärde.  
  
 Arbetsuppgift kriminalvårdsinspektörer Andel av arbetstiden  
  
 Möten inom ramen för personalansvar 22 %  
  
 Arbetsledning 20 %  
  
 Personaladministration 17 %  
  
 Klientadministration 9 %  
  
 Övrig administration 9 %  
  
 Interna möten 8 %  
  
 Säkerhetsarbete 7 %  
  
 Övrig tid 3 %  
  
 Omvårdande arbete 2 %  
  
 Påverkansarbete 2 %  
  
 Fotnot: Andelarna är avrundade genomsnitt av grova skattningar och summerar därför inte till 100.  
  
 Utredningen har alltså inte gjort någon tidsmätning utan har låtit  
  
 medarbetarna själva skatta hur arbetstiden används. För att kunna  
  
 dra någon slutsats av denna skattning krävs det att den uppskattade  
  
 tidsanvändningen jämförs t.ex. med riktlinjer från arbetsgivaren  
  
 eller med medarbetarnas skattningar av hur en balanserad användning  
  
 av arbetstiden borde vara.  
  
 Kriminalvården saknar närmare riktlinjer för kriminalvårdarnas  
  
 arbetstid, även om det pågår visst arbete kring den verksamhetsplanerade  
  
 arbetstiden. Utredningen har därför bett respondenterna  
  
 att själva redovisa hur de anser att deras arbetstid borde användas  
  
 för att nå målen med verksamheten. Kriminalvårdarna vill ägna mer  
  
 135 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 tid åt påverkansarbete och omvårdande arbete och mindre tid på  
  
 klientadministration. Kriminalvårdsinspektörerna vill däremot i  
  
 första hand ägna mer tid åt bl.a. arbetsledning och mindre tid på  
  
 personal- och övrig administration och möten inom ramen för sitt  
  
 personalansvar (t.ex. utvecklingssamtal och arbetsplatsträffar).  
  
 Ett område där personalgrupperna synes ha olika uppfattningar  
  
 avser de interna mötena. En fjärdedel av kriminalvårdarna tycker  
  
 att för lite tid avsätts för interna möten, medan en fjärdedel av  
  
 kriminalvårdsinspektörerna tycker att det är för mycket mötestid.  
  
 Det är dock inte säkert att yrkesgrupperna verkligen avser samma  
  
 sak. Kriminalvårdsinspektörerna deltar förmodligen i många möten  
  
 till vilka kriminalvårdarna inte har kallats.27  
  
 Tabell 6.6 Utredningens enkätundersökning: Kriminalvårdarnas bedömning  
  
 av användning av arbetstiden utifrån möjligheten att nå målen  
  
 för verksamheten.  
  
 Arbetsuppgift För lite Lagom För mycket  
  
 Påverkansarbete 51 % 40 % 1 %  
  
 Omvårdande arbete 34 % 55 % 6 %  
  
 Interna möten 25 % 55 % 7 %  
  
 Övrig tid 22 % 56 % 5 %  
  
 Säkerhetsarbete 21 % 64 % 10 %  
  
 Klientadministration 12 % 56 % 22 %  
  
 Övrig administration 12 % 60 % 13 %  
  
 27 Internrevisionens rapport om baspersonalens informationsmiljö (Kriminalvården,  
  
 Internrevisionen, Rapport 2008:1) pekar på bristen av återkommande och tidsmässigt  
  
 omfattande möten. Detta påverkar enligt rapporten implementeringsarbetet och möjlighet  
  
 för baspersonalen att få nödvändig vidareutbildning. Internrevisionen rekommenderar att  
  
 det vid verksamhetsställena bör finnas schemalagda möten med tid för diskussion och  
  
 reflektion och att dessa ska vara obligatoriska.  
  
 136 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 Tabell 6.7 Utredningens enkätundersökning: Kriminalvårdsinspektörernas  
  
 bedömning av användning av arbetstiden utifrån möjligheten att  
  
 nå målen för verksamheten.  
  
 Arbetsuppgift För lite Lagom För mycket  
  
 Arbetsledning 46 % 45 % 7 %  
  
 Övrig tid 24 % 39 % 3 %  
  
 Påverkansarbete 16 % 49 % 1 %  
  
 Omvårdande arbete 15 % 50 % 1 %  
  
 Säkerhetsarbete 14 % 57 % 6 %  
  
 Interna möten 9 % 51 % 24 %  
  
 Möten inom ramen för personalansvar 9 % 58 % 29 %  
  
 Personaladministration 7 % 56 % 33 %  
  
 Klientadministration 6 % 50 % 21 %  
  
 Övrig administration 3 % 50 % 29 %  
  
 En arbetsgrupp inom Kriminalvården har i en promemoria som  
  
 skrevs hösten 2008 behandlat frågan om specialiserade yrkesroller  
  
 och pekat ut två s.k. bristområden. Ett avsåg anstalternas  
  
 avdelningsarbete. I promemorian framförs att arbetsgruppen observerat  
  
 att personalen inte var fysisk närvarande hos de intagna och  
  
 att det inte fanns några naturliga kommunikationsytor på  
  
 häktena och i anstalterna. En orsak härtill angavs vara att  
  
 arbetsuppgifterna inom kriminalvårdens absoluta kärnverksamhet  
  
 är för otydligt definierade och att arbetet i stor utsträckning  
  
 bedrivs utifrån mätbara uppgifter, som att hämta matvagnen eller  
  
 tömma pottan. Det förstärker, enligt promemorian, uppfattningen  
  
 att arbetet är okvalificerat och repetitivt. Det påpekades också att  
  
 det är lättare att utföra sådant som syns och är mätbart och lättare  
  
 kan följas upp.28 Av utredningens enkätundersökning framgår att  
  
 personalen anser att de vill ägna mer tid åt motivation, påverkansarbete,  
  
 vägledning och omvårdnad.  
  
 28 Kriminalvården: Specialiserade yrkesroller i klientnära arbete, 2008-11-18. Enligt uppgift  
  
 till utredningen har arbetet med den framtida vårdarrollen pågått en tid utan att det än så  
  
 länge finns några tydliga ställningstaganden gjorda eller fattade beslut. Utredningsarbetet  
  
 fortsätter under år 2009.  
  
 137 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 6.9 Analys och slutsatser  
  
 6.9.1 Inledning  
  
 Förutsättningarna för att personalfrågorna ska kunna drivas  
  
 effektivt inom Kriminalvården är att de är en del av ett strategiskt  
  
 ramverk vid myndigheten, som utgår från de övergripande målen  
  
 för verksamheten. Medarbetarna ska känna till målen för verksamheten,  
  
 ha rätt kompetens och vara motiverade. En förutsättning för  
  
 detta är bl.a. att det finns ett kompetent arbetsledarskap.  
  
 6.9.2 Strategier  
  
 Bedömning: Kriminalvårdens styrning av personalfrågorna kan  
  
 utvecklas.  
  
 Kriminalvårdarrollen är inte definierad vilket medför att det  
  
 är svårt att lägga fast vad denna bör innehålla och hur den bör  
  
 utvecklas. Först när vårdarrollen har definierats kan behovet av  
  
 rekrytering och kompetensutveckling fastställas. Kriminalvårdens  
  
 arbete med att utveckla en övergripande kompetensförsörjningsstrategi  
  
 bör prioriteras. Strategin bör knytas till  
  
 verksamhetens mål.  
  
 Arbetet med individuella kompetensutvecklingsplaner bör  
  
 förbättras.  
  
 I kapitel 5 fann utredningen att Kriminalvården bör fastställa långsiktiga  
  
 strategier inom en rad områden. Detta gäller även på  
  
 personalområdet.  
  
 I Kriminalvårdens vision Bättre ut slås bl.a. fast att de  
  
 anställda ska ha rätt utbildning och erforderlig kompetens. Det  
  
 saknas dock i dag en ingående beskrivning av vad som ska ingå i en  
  
 kriminalvårdares uppdrag eller vilken kompetens som erfordras för  
  
 de olika arbetsuppgifter som kan komma i fråga.  
  
 Kriminalvården har i budgetunderlaget för år 2010 beskrivit  
  
 myndighetens pågående satsning på att öka andelen kriminalvårdare  
  
 med eftergymnasial kompetens. En majoritet av vårdarna är  
  
 gymnasieutbildade. Någon redovisning av behovet av eftergymnasial  
  
 utbildning har Kriminalvården dock inte lämnat. Inte  
  
 heller har Kriminalvården kunnat redovisa någon konsekvensanalys  
  
 för att rekrytera personal med eftergymnasial utbildning, t.ex.  
  
 138 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 avseende lönekostnadsutvecklingen eller hur personalomsättningen  
  
 kan förändras. Kriminalvården har inte heller redovisat om det  
  
 bedrivs något arbete för att öka den efterfrågade kompetensen hos  
  
 den befintliga personalen, dvs. genom högskoleutbildning.  
  
 Utredningen kan konstatera att personalomsättningen inom  
  
 Kriminalvården är stor och att kostnaderna för nyrekrytering är  
  
 höga. Om det är möjligt att kompetensutveckla den befintliga  
  
 personalen istället för att rekrytera akademiker bör det leda till  
  
 kostnadsbesparingar. En förutsättning för att kunna göra sådana  
  
 avvägningar är dock att det är fastställt vilken kompetens Kriminalvården  
  
 behöver på kort och lång sikt.  
  
 Utredningen kan konstatera att flera av de interna projekt som  
  
 Kriminalvården har bedrivit inom personalområdet inte har  
  
 fullföljts. Det gäller t.ex. det s.k. högskoleprojektet och arbetet  
  
 med specialisering av kriminalvårdarnas yrkesroll. Det är, inte  
  
 minst inom personalområdet, självklart viktigt att angelägna  
  
 förändringar genomförs så att utvecklingsarbetet kan fortskrida.  
  
 Den medarbetarundersökning som Kriminalvården genomförde år  
  
 2008 visade att ca en fjärdedel av medarbetarna inte har haft ett  
  
 utvecklingssamtal de senaste 12 månaderna. De kompetensutvecklingsåtgärder  
  
 som diskuteras under samtalet ska utmynna i  
  
 individuella utvecklingsplaner. Medarbetarundersökningen visade  
  
 också att en individuell kompetensutvecklingsplan endast hade tagits  
  
 fram för tre av tio medarbetare. Nya riktlinjer för utvecklingssamtal  
  
 ska enligt Kriminalvården implementeras under år 2009, vilka ska  
  
 resultera i att en ökad kunskap avseende medarbetarnas kompetens  
  
 erhålls och att individuella utvecklings-planer tas fram. Utredningen  
  
 anser att Kriminalvården bör införa ett system för att följa upp om  
  
 utvecklingssamtal sker och vad dessa ska leda till.  
  
 Utredningen konstaterar alltså att Kriminalvården inte har  
  
 definierat vilken kompetens som kriminalvårdarna ska ha. Kriminalvården  
  
 bör prioritera att en inventering görs av den befintliga  
  
 kompetensen och slå fast kompetenskraven på kort och lång sikt.  
  
 Enligt verksamhetsplanen för år 2009 ska en strategi utvecklas  
  
 för Kriminalvårdens långsiktiga personal- och kompetensförsörjning.  
  
 Kriminalvårdens personal ska kartläggas, analyser ska  
  
 ske och det framtida behovet av kompetens ska ses över. I  
  
 uppdraget ingår också att utreda hur kontaktmannarollen ska  
  
 definieras. Uppdraget är övergripande och öppet och frågorna är  
  
 inte nya. Arbetet har enligt uppgift ännu inte startat.  
  
 139 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 6.9.3 Arbetsledning och chefsförsörjning  
  
 Bedömning: Kriminalvården har ett fungerande system för  
  
 chefsförsörjningen.  
  
 Förutsättningarna för chefer i organisationen att utöva ett  
  
 gott ledarskap kan utvecklas. Chefernas i den operativa verksamheten  
  
 bör ges större möjligheter att påverka verksamheten.  
  
 Deras tid för arbetsledning bör öka.  
  
 En effektiv arbetsledning präglas enligt utredningens uppfattning  
  
 av ett ledarskap som ger medarbetarna ansvar och möjlighet att  
  
 påverka det egna arbetet. Det skapar engagemang hos medarbetarna  
  
 och förutsätter att deras kompetens tas tillvara.  
  
 Kriminalvården har under flera år prioriterat chefsförsörjningen.  
  
 Utredningen konstaterar att det finns flera chefsprogram, chefsutbildningar  
  
 och en chefsbank för att internt säkra chefsförsörjningen.  
  
 Detta synes fungera på ett bra sätt.  
  
 Närmaste chef  
  
 Som framgår av kapitel 5 kritiseras myndighetens ledning i  
  
 utredningens intervju- och enkätundersökning för detalj- och  
  
 toppstyrning. Cheferna och medarbetarna upplever inte att ledningen  
  
 har tilltro till deras kompetens. Samtidigt är målstyrningen  
  
 svag. Även de närmaste cheferna, dvs. kriminalinspektörerna och  
  
 kriminalvårdscheferna, får låga omdömen i enkätundersökningen.  
  
 Det finns, enligt utredningens mening, ett samband mellan personalens  
  
 uppfattning om den närmaste chefen och hur det uppfattas  
  
 att den högsta ledningen utövar sin styrning. Förmågan till  
  
 styrning från den högsta ledningen spiller ned på den närmaste  
  
 chefen som ska verkställa ledningens uppdrag och som ska  
  
 motivera och förklara verksamhetsmålen.  
  
 Kriminalvårdarnas uppfattning om sin närmaste chef, dvs.  
  
 kriminalvårdsinspektörerna, präglas främst av att cheferna inte  
  
 upplevs som närvarande. Cheferna skapar inte ordning och  
  
 strukturer som gör att arbetet kan bedrivas effektivt. De prioriterar  
  
 inte mellan viktiga arbetsuppgifter. Cheferna följer inte heller upp  
  
 att det som beslutas genomförs. I djupintervjuerna framkommer  
  
 vidare kritiska synpunkter på att chefernas tid istället går åt till  
  
 möten och olika typer av administration. Kriminalvårds140 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 inspektörerna bekräftar också i sina svar att de inte anser att de har  
  
 tillräckligt med tid för arbetsledning av kriminalvårdarna.  
  
 Kriminalvårdsinspektörerna är inte heller positiva till det stöd  
  
 de får av sina chefer, dvs. kriminalvårdscheferna. Endast knappt  
  
 hälften av kriminalvårdsinspektörerna uppfattar att deras närmaste  
  
 chef bidrar till att göra verksamheten mer effektiv genom ordning  
  
 och struktur.  
  
 Figur 6.2 Utredningens enkätundersökning: Hur väl stämmer  
  
 påståendena?  
  
 100 
  
 % 
  
 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100 
  
 % 
  
 Följer upp att det vi beslutar genomförs (n=1492) 
  
 Ger oss stöd i prioriteringar mellan viktiga arbetsuppgifter (n=1489) 
  
 Skapar ordning och strukturer som gör att vi kan arbeta effektivt 
  
 (n=1491) 
  
 Planerar verksamheten med god framförhållning (n=1489) 
  
 Tar aktiv del i att utveckla verksamheten (n=1492) 
  
 Utvecklar samarbetet i min arbetsgrupp/mitt arbetslag (n=1487) 
  
 Ger stöd till medarbetare som vill förbättra verksamheten (n=1493) 
  
 Ger mig återkoppling på ett sätt som gör att jag kan ut vecklas 
  
 (n=1492) 
  
 Diskuterar och förklarar bakgrund till beslut som kan beröra oss 
  
 (n=1493) 
  
 Andel negativa (1-2) And el po sitiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 42 % 
  
 34 % 
  
 38 % 
  
 41 % 
  
 32 % 
  
 33 % 
  
 34 % 
  
 32 % 
  
 38 % 
  
 32 % 
  
 31 % 
  
 39 % 
  
 38 % 
  
 36 % 
  
 44 % 
  
 27 % 
  
 40 % 30 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 Diskuterar och förklarar bakgrund till  
  
 beslut som kan beröra oss (n=1493) 
  
 Ger mig återkoppling på ett sätt som  
  
 gör att jag kan utvecklas (n=1492) 
  
 Ger stöd till medarbetare som vill  
  
 förbättra verksamheten (n=1493) 
  
 Utvecklar samarbetet i min arbetsgrupp/mitt  
  
 arbetslag (n=1487) 
  
 Tar aktiv del i att utveckla  
  
 verksamheten (n=1492) 
  
 Planerar verksamheten med god  
  
 framförhållning (n=1489) 
  
 Skapar ordning och strukturer som gör  
  
 att vi kan arbeta effektivt (n=1491) 
  
 Ger oss stöd i prioriteringar mellan  
  
 viktiga arbetsuppgifter (n=1489) 
  
 Följer upp att det vi beslutar  
  
 genomförs (n=1492) 
  
 Kriminalvårdens chefer kritiseras framförallt för den bristande  
  
 förmågan att planera verksamheten med god framförhållning och  
  
 att utveckla samarbetet i arbetslagen. Även om cheferna får bättre  
  
 omdömen vad avser förmågan att diskutera och förklara bakgrunden  
  
 till olika beslut och att ta aktiv del i att utveckla  
  
 verksamheten, så är andelen som är positiva härtill ändå på en låg  
  
 nivå. Resultatet är lågt i jämförelse med motsvarande undersökningar  
  
 i andra organisationer.29  
  
 Medarbetarna inom Kriminalvården anser att ledarskapet inom  
  
 organisationen saknas, vilket inte minst gäller kriminalvårdarnas  
  
 syn på den närmaste chefen. Kriminalvårdsinspektörerna är mer  
  
 positiva till sin närmaste chefs ledaregenskaper, men utfallet av  
  
 utredningens undersökningar måste ändå även för dem ses som  
  
 29 Jfr.  
  
 Synovates riksundersökning som beskrivs i avsnitt 1.4.  
  
 141 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 låga. Resultatet skiljer sig dock en del mellan regionerna.  
  
 Regionerna Stockholm och Mitt visar ett bättre resultat.  
  
 Figur 6.3 Utredningens enkätundersökning: Min närmaste chef skapar  
  
 ordning och strukturer som gör att vi kan arbeta effektivt.  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 32 % 
  
 24 % 
  
 32 % 
  
 30 % 
  
 37 % 
  
 38 % 
  
 19 % 
  
 33 % 
  
 30 % 
  
 48 % 
  
 30 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 39 % 
  
 45 % 
  
 39 % 
  
 45 % 
  
 40 % 
  
 27 % 
  
 49 % 
  
 38 % 
  
 42 % 
  
 22 % 
  
 42 % 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1320) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=535) 
  
 Anstalt (n=957) 
  
 Nord (n=148) 
  
 Mitt (n=334) 
  
 Stockholm (n=347) 
  
 Syd (n=222) 
  
 Väst (n=262) 
  
 Öst (n=178) 
  
 Total (n=1491) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=171) 
  
 Utredningen finner att det finns en stor effektivitetspotential i att  
  
 göra ledarskapet mer synligt ute i verksamheten. Ett ledarskap bör  
  
 skapas som tydliggör målen, återkopplar och förankrar samt skapar  
  
 förutsättningar för det engagemang hos medarbetarna som krävs  
  
 för att verksamheten ska kunna bedrivas effektivt och för att nå  
  
 verksamhetsmålen. Möjligheten för cheferna att leda sin personal  
  
 bör därför öka. Utredningens enkätundersökning visade dock att  
  
 inte minst kriminalvårdsinspektörerna har en hög arbetsbelastning.  
  
 Genom att frigöra tid för dem skapas bättre förutsättningar att  
  
 utöva ett effektivt ledarskap. Kriminalvården bör pröva om ett  
  
 förstärkt verksamhetsstöd kan ge cheferna bättre förutsättningar  
  
 att delta i verksamheten tillsammans med personalen.  
  
 En tydligare och mer konkret långsiktig målstyrning, mindre  
  
 detalj- och toppstyrning och ett förstärkt verksamhetsstöd skapar  
  
 bättre förutsättningar för cheferna inom Kriminalvården att utöva  
  
 ett gott ledarskap.  
  
 142 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 6.9.4 Rekrytering och utbildning  
  
 Bedömning: Det är inte nödvändigt att specialisera vårdarrollen  
  
 om specialister med hög kompetens rekryteras för de mest  
  
 kompetenskrävande vårdar- och säkerhetsuppgifterna.  
  
 Dagens grundutbildning behöver fördjupas för att ge de kunskaper  
  
 och färdigheter som vårdaryrket kräver. Grundutbildningen  
  
 bör därför förlängas. Behovet av en gemensam kunskapsbas  
  
 är så stort att grundutbildningen inte bör delas upp om  
  
 vårdarrollen skulle specialiseras.  
  
 Kontaktmannaskap är av strategisk betydelse för att  
  
 Kriminalvården ska uppnå verksamhetens mål.  
  
 Förslag: Med utgångspunkt i en ny kompetensförsörjningsstrategi  
  
 bör Kriminalvården utreda förutsättningarna för en ny  
  
 utbildningsstruktur.  
  
 Kriminalvårdarrollen  
  
 Kriminalvårdens inriktning gällande rekryterings- och utbildningsfrågorna  
  
 har uttryckts i myndighetens beslut om Kriminalvårdens  
  
 utbildning som meddelades våren 2009. Enligt beslutet ska  
  
 utbildningen säkerställa kompetensen hos medarbetarna och leda  
  
 mot visionen Bättre ut.30 Som har framgått ovan har dock inte  
  
 kriminalvårdarrollen definierats. Kriminalvården saknar också en  
  
 kompetensförsörjningsstrategi där behovet av kompetens har  
  
 identifierats.  
  
 Det finns sammanlagt ca 5 600 kriminalvårdare inom Kriminalvården.  
  
 Deras arbetsuppgifter spänner över ett brett fält.  
  
 Kriminalvårdarnas grundläggande uppdrag är att ansvara för att den  
  
 dagliga verksamheten vid häktena och anstalterna fungerar på ett  
  
 bra sätt. I arbetet ingår vardagliga uppgifter som post- och  
  
 tvätthantering, inlåsning och visitation. I kriminalvårdarens arbete  
  
 ingår också att övervaka ordning och säkerhet samt att genom  
  
 samtal och rådgivning försöka få de intagna att reflektera över sin  
  
 situation. Kriminalvårdaren ska bl.a. motivera de intagna som missbrukar  
  
 alkohol eller narkotika att genomgå vård eller behandling.  
  
 30 Kriminalvården, Kriminalvårdens utbildning, 2009.  
  
 143 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 Varje intagen ska ha en kontaktman som tillsammans med den  
  
 intagne ska planera vistelsen i häktet eller anstalten, t.ex. den vård  
  
 eller behandling som den intagne bör genomgå och den framtida  
  
 utslussningen. Kontaktmannauppgiften är obligatorisk för  
  
 kriminalvårdarna sedan drygt tio år tillbaka.  
  
 Kompetens och yrkesroll  
  
 Frågan om en specialisering av kriminalvårdsrollen har diskuterats i  
  
 olika sammanhang, både inom och utanför Kriminalvården.31 Olika  
  
 alternativ till specialisering har övervägts, förslag har t.ex. lämnats  
  
 att vårdarna ska specialiseras mot en omvårdnads- och en  
  
 säkerhetsinriktning. Om vårdarrollen specialiseras kan det också  
  
 övervägas om utbildningen ska delas upp på motsvarande sätt. Det  
  
 är möjligt att en specialiserad grundutbildning inte behöver vara så  
  
 lång som en bredare och mer sammanhållen grundutbildning och  
  
 att utbildningskostnaderna därmed kan begränsas.  
  
 Så länge som kriminalvårdarrollen inte har slagits fast är det  
  
 svårt att närmare ange vilken kompetens som kriminalvårdarna bör  
  
 ha. Utredningen ställer sig dock skeptisk till om det verkligen  
  
 föreligger ett behov av att specialisera kriminalvårdarna.  
  
 Som redan har framgått anser utredningen att kriminalvårdsfrågorna  
  
 bör ses i sin helhet och utgå från verksamhetens  
  
 övergripande mål. De vardagliga arbetsuppgifterna, inklusive den  
  
 dagliga vård och övervakning som ska ges, kräver engagemang,  
  
 kompetens och yrkesskicklighet, men inte någon högre eller  
  
 specialiserad kompetens. Det finns dock arbetsmoment inom både  
  
 omvårdnadsarbetet och säkerhetsarbetet som kräver sådan kompetens.  
  
 Genomförandet av en mer avancerad vård och behandling kan  
  
 kräva akademikerkompetens. Högre kompetens kan också behövas  
  
 för att bedöma behovet av och implementera samt förvalta  
  
 säkerhetssystemen. Det senare är dock en uppgift som torde ligga  
  
 utanför vårdarrollen. Den expertkunskap som krävs bör, enligt  
  
 utredningens uppfattning, tillgodoses genom ett mindre antal  
  
 kriminalvårdsspecialister. Akademiker eller andra med högre  
  
 utbildning bör alltså rekryteras endast för de uppgifter som kräver  
  
 högre kompetens.  
  
 Kontaktmannaskapet har en strategisk betydelse för Kriminalvårdens  
  
 brottsförebyggande arbete. Utredningen har pekat på  
  
 31 Se avsnitt 6.4.  
  
 144 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 betydelsen av att detta fungerar på ett bra sätt. Kontaktmannauppgiften  
  
 är obligatorisk för kriminalvårdarna. Då kontaktmannafunktionen  
  
 är så viktig måste kriminalvårdarna ha tillräcklig  
  
 kompetens härför. Kriminalvården bör överväga hur denna  
  
 kompetens kan stärkas ytterligare. Kriminalvården bör överväga  
  
 hur kontaktmannaskapet bör utformas i samband med att en ny  
  
 kompetensförsörjningsstrategi tas fram. Utredningen har dock  
  
 uppfattningen att kontaktmannauppgifterna inte bör göras svårare  
  
 än att de även i framtiden kan utföras av kriminalvårdarna.  
  
 Utbildning  
  
 Kriminalvården har vid flera tillfällen, senast i budgetunderlaget för  
  
 år 2010, angett att grundutbildningen för kriminalvårdare bör  
  
 fördjupas och förlängas. Dagens grundutbildning, som omfattar 28  
  
 veckor, är betydligt kortare än de nordiska ländernas motsvarande  
  
 utbildning som är mellan ett till tre år. Utredningens enkätundersökning  
  
 visar också att dagens utbildning inte är tillräckligt  
  
 omfattande. En av tre medarbetare svarar t.ex. att de har ett stort  
  
 behov av utbildning eller fortbildning både avseende kriminalvårds och  
  
 säkerhetsarbete. Även utredningen har uppfattningen att  
  
 grundutbildningen bör förlängas till minst ett år för att vårdarna  
  
 ska ges den breda och sammanhållna kunskapsbas som yrket  
  
 kräver. En längre och mer gedigen utbildning skulle också höja  
  
 statusen för yrket. Utredningen bedömer att det finns ett behov av  
  
 en längre för alla obligatorisk grundutbildning oavsett om  
  
 Kriminalvården genomför en specialisering av vårdarrollen eller  
  
 inte, då behovet av en gemensam och utvecklad kunskapsbas är  
  
 stort. Även om utbildningen delas upp i olika specialiteter behöver  
  
 de gemensamma momenten bli omfattande för att vårdarna ska ges  
  
 möjlighet att se helheten och sambandet mellan de olika arbetsuppgifterna.  
  
 En kortare grundutbildning kan kanske kompenseras med  
  
 vidareutbildning. Enligt utredningens uppfattning överväger dock  
  
 fördelarna med en längre sammanhållen grundutbildning då en  
  
 sådan ger bättre förutsättningar att i ett sammanhang skapa  
  
 förståelse för hela verksamheten och förmedla goda attityder och  
  
 förhållningssätt.  
  
 Utredningen föreslår att Kriminalvården utreder förutsättningarna  
  
 för en ny utbildningsstruktur. I utredningen bör formerna  
  
 145 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 för en ny grundutbildning prövas och vilka konsekvenser denna  
  
 kan få för bl.a. behovet av fortbildning. Om kriminalvårdsspecialister  
  
 anställs vid myndigheten bör det övervägas om det  
  
 finns delar av grundutbildningen som dessa behöver genomgå.  
  
 6.9.5 Utvecklingsmöjligheter och arbetsmiljö  
  
 Bedömning: Den höga personalomsättningen inom Kriminalvården  
  
 bland framför allt unga anställda kommer att medföra att  
  
 myndigheten kommer att stå inför ett omfattande rekryteringsbehov.  
  
 Kriminalvården bör mer aktivt verka för en bättre arbetsmiljö,  
  
 bl.a. på så sätt lokalerna moderniseras.  
  
 Förslag: Kriminalvården bör lägga vikt vid utvecklings-möjligheter  
  
 inom kriminalvårdarrollen och tydligare och bättre karriärvägar i  
  
 myndigheten för framförallt kriminalvårdare.  
  
 I analysen av utredningens intervju- och enkätundersökning  
  
 framträder två personalrelaterade områden med särskilt stark  
  
 effektiviseringspotential. Medarbetarnas inflytande i arbetet behöver  
  
 bli större och deras kompetens behöver både utvecklas och  
  
 användas på ett bättre sätt. Resultatet av utredningens undersökning  
  
 bekräftar vad som framkom vid den medarbetarundersökning  
  
 som Kriminalvården genomförde under år 2008. I  
  
 denna fick kompetensutvecklingsområdet ett av de lägsta betygen.  
  
 I Kriminalvårdens medarbetarenkät riktades kritik främst mot de  
  
 bristande interna karriärvägarna och mot de begränsade möjligheterna  
  
 till kompetensutveckling som Kriminalvården erbjuder sina  
  
 anställda.32  
  
 Kriminalvården har en hög personalomsättning vilket leder till  
  
 höga rekryterings- och utbildningskostnader varje år. Drygt hälften  
  
 av de som säger upp sig har fått anställning utanför myndigheten.  
  
 Kriminalvårdarna står för antalsmässigt flest avgångar.  
  
 Kriminalvården har även länge haft problem med en hög  
  
 sjukfrånvaro.  
  
 32 Analysrapport: SCB:s analysmodell med Nöjd-Medarbetar-Index, Medarbetare om  
  
 arbetsförhållandena Kriminalvården 2008. (Undersökningen genomfördes mars-april år  
  
 2008.)  
  
 146 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 Tidigare utredningar har konstaterat att rekrytering av  
  
 högskoleutbildade till Kriminalvården, och möjligheten att få behålla  
  
 dessa, har hämmats av bl.a. löneläget och bristen på karriärmöjligheter.  
  
 En annan farhåga som uttrycktes är att alltfler  
  
 kriminalvårdare med gymnasiekompetens kommer att söka sig bort  
  
 från Kriminalvården när myndigheten, utan någon inventering av  
  
 sitt kompetensbehov, återkommande anger att det finns ett behov  
  
 av fler akademiker.33  
  
 I utredningens djupintervjuer framkom att internutbildningen  
  
 på senare år har förbättrats och att chefsutvecklingen nu uppmuntras.  
  
 Däremot är karriärvägarna inte lika tydliga för den som  
  
 inte vill bli chef. Kriminalvårdarnas karriärmöjligheter anses för  
  
 dåliga. Det är i någon mån möjligt att fördjupa sig inom ett visst  
  
 område, men det uppfattas inte att kompetensutvecklingen i sig  
  
 leder till någon positiv löneutveckling.34  
  
 Av enkätundersökningen framgår vidare att medarbetarna till  
  
 stor del upplever att deras yrkeskompetens inte används fullt ut.  
  
 Endast 39 procent av de anställda är positiva och anser att deras  
  
 kompetens används fullt ut. De uppfattade utvecklingsmöjligheterna  
  
 får ett ännu sämre resultat, liksom möjligheterna att göra  
  
 karriär.  
  
 33 Se avsnitt 6.4.4  
  
 34 Utredningen valde att inte ta upp frågan om lön och löneutveckling i enkätformuläret.  
  
 Medarbetarundersökningen tog upp frågan och faktorn Ersättning fick analysmodellens  
  
 lägsta betygsindex, 27. Andelen missnöjda var störst för frågan din lön i förhållande till  
  
 lönen för yrken med liknande arbetsuppgifter utanför Kriminalvården.  
  
 147 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 Figur 6.4 Utredningens enkätundersökning: Hur väl stämmer  
  
 påståendena?  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Inom Kriminalvården finns tydliga karriärvägar (n=1486) 
  
 Inom mitt häkte/min anstalt finns goda möjligheter att 
  
 utvecklas vidare i arbetet genom att få svårare och mer 
  
 utmanande arbetsuppgifter (n=1493) 
  
 Jag får den utbildning jag behöver för att utföra mina 
  
 nuvarande arbetsuppgifter på bästa möjliga sätt (n=1489) 
  
 I mitt arbete används min yrkeskompetens fullt ut 
  
 (n=1492) 
  
 And el negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 33 % 39 % 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 44 % 
  
 44 % 
  
 28 % 
  
 24 % 
  
 27 % 
  
 49 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 I mitt arbete används min  
  
 yrkeskompetens fullt ut (n=1492) 
  
 Jag får den utbildning jag behöver  
  
 för att utföra mina nuvarande arbetsuppgifter  
  
 på bästa möjliga sätt  
  
 (n=1489) 
  
 Inom mitt häkte/min anstalt finns  
  
 goda möjligheter att utvecklas vidare  
  
 i arbetet genom att få svårare och  
  
 mer utmanande arbetsuppgifter  
  
 (n=1493) 
  
 Inom Kriminalvården finns tydliga  
  
 karriärvägar (n=1486) 
  
 Kriminalvårdarna är mer negativt inställda till möjligheten att  
  
 utvecklas vidare i arbetet genom att få svårare och mer utmanande  
  
 arbetsuppgifter än kriminalvårdsinspektörerna. Hela 47 procent av  
  
 kriminalvårdarna är negativa och 26 procent är positiva. Bland  
  
 kriminalvårdsinspektörerna är det tvärtom. 21 procent av dessa är  
  
 negativa och 49 procent är positiva till sina utvecklingsmöjligheter.  
  
 148 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 Figur 6.5 Utredningens enkätunderökning: Inom mitt häkte/min anstalt  
  
 finns goda möjligheter att utvecklas vidare i arbetet genom att få  
  
 svårare och mer utmanande arbetsuppgifter.  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 28 % 
  
 30 % 
  
 24 % 
  
 28 % 
  
 28 % 
  
 36 % 
  
 19 % 
  
 31 % 
  
 23 % 
  
 49 % 
  
 26 % 
  
 44 % 
  
 43 % 
  
 44 % 
  
 43 % 
  
 48 % 
  
 40 % 
  
 47 % 
  
 40 % 
  
 51 % 
  
 21 % 
  
 47 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1 321) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=535) 
  
 Anstalt (nr=958) 
  
 Nord (n=148) 
  
 Mitt (n=335) 
  
 Stockholm (n=346) 
  
 Syd (n=223) 
  
 Väst (n=264) 
  
 Öst (n=177) 
  
 Total (n=1 493) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=172) 
  
 Kriminalvårdsinspektörerna är också mer positiva till hur deras  
  
 kompetens tas till vara än kriminalvårdarna. Andelen som inte  
  
 anser att yrkeskompetensen används fullt ut är högre bland de  
  
 yngre och högskoleutbildade. Dock anser även en stor andel av  
  
 dem som inte har högskoleutbildning att deras kompetens inte tas  
  
 tillvara.  
  
 149 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 Figur 6.6 Utredningens enkätundersökning: I mitt arbete används min  
  
 kompetens fullt ut.  
  
 22 % 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 39 % 
  
 34 % 
  
 41 % 
  
 56 % 
  
 33 % 
  
 38 % 
  
 38 % 
  
 47 % 
  
 70 % 
  
 35 % 
  
 33 % 
  
 40 % 
  
 30 % 
  
 41 % 
  
 35 % 
  
 33 % 
  
 26 % 
  
 9 % 
  
 37 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare(n=1320) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer  
  
 55+ år (n=301) 
  
 45-54 år (n=413) 
  
 30-44 år (n=632) 
  
 -29 år (n=143)  
  
 Grundskola/folkskola/ 
  
 motsvarande (n=107) 
  
 Gymnasium/motsvarande  
  
 Högskola/universitet 
  
 motsvarande (n=605) 
  
 Total (n=1492) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=172) 
  
 (n=771) 
  
 De högskoleutbildade är mer negativa än andra till möjligheten att  
  
 utvecklas genom att få svårare och mer utmanande arbetsuppgifter.  
  
 De gymnasieutbildade är däremot mest negativa till möjligheten  
  
 att göra karriär. Känslan av att karriärvägarna är stängda är inte  
  
 särskilt förvånande, eftersom alternativa karriärvägar än chefkarriären  
  
 är begränsad. Det är möjligt att, rent formellt, bli  
  
 kriminalvårdsinspektör utan högskolekompetens. Men med tanke  
  
 på det begränsade antal, under 50 personer per år, som får gå  
  
 chefsprogrammet för första linjens chefer torde möjligheten att bli  
  
 chef i praktiken vara mycket begränsad för icke-akademikerna.  
  
 150 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 Figur 6.7 Utredningens enkätundersökning: Inom Kriminalvården finns  
  
 tydliga karriärvägar.  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 in te 
  
 24 % 
  
 28 % 
  
 21 % 
  
 30 % 
  
 49 % 
  
 46 % 
  
 53 % 
  
 38 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Grundskola/folkskola/ 
  
 motsvarande (n=108) 
  
 Gymnasium/motsvarande 
  
 Högskola/universitet/ 
  
 motsvarande (n=601) 
  
 Total (n=1486) 
  
 Andel negativa (1-2) An del po sitiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=768) 
  
 Samtidigt som framför allt kriminalvårdarna inte anser att den egna  
  
 kompetensen tas tillvara svarade en av tre av medarbetare att de har  
  
 ett stort behov av ut- eller fortbildning inom både säkerhets- och  
  
 det kriminalvårdande arbetet.  
  
 Figur 6.8 Utredningens enkätundersökning: Hur bedömer du ditt behov av  
  
 utbildning/fortbildning inom följande områden  
  
 Stort  
  
 behov 
  
 Litet  
  
 behov 
  
 24 % 
  
 38 % 
  
 29 % 
  
 32 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 kriminalvårdande 
  
 arbete (n=1440) 
  
 säkerhetsarbete 
  
 (n=1460) 
  
 Litet behov (1-2) Stort behov (4-5) Varken litet eller sto rt behov (3) 
  
 151 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 intagna måste erbjudas en acceptabel arbets respektive  
  
 Slutsats  
  
 Som tidigare har nämnts planerar myndigheten att rekrytera över  
  
 600 nya medarbetare, de flesta för anstaltsverksamheten, de  
  
 närmaste åren. Kriminalvården vill rekrytera fler välutbildade  
  
 akademiker som kriminalvårdare.  
  
 Kriminalvården kan säkert rekrytera akademiker. Den väsentliga  
  
 frågan som utredningen har pekat på tidigare är dock vilket  
  
 kompetensbehov Kriminalvården har.  
  
 Enbart grundutbildningen kostar 240 000–336 000 kronor per  
  
 person.35 Till detta tillkommer övriga kostnader för rekryteringsprocessen.  
  
 Inte minst av kostnadsskäl är det alltså angeläget att  
  
 Kriminalvården lyckas behålla den rekryterade personalen.  
  
 En majoritet av kriminalvårdarna har inte någon högskoleutbildning  
  
 och många har dessutom arbetat inom myndigheten  
  
 under lång tid. Att kompetensutveckla dessa till rätt nivå och ta  
  
 tillvara deras färdigheter och erfarenheter är en annan viktig utmaning  
  
 för Kriminalvården.36  
  
 Det är viktigt att personalen ges individuella utvecklingsplaner.  
  
 Arbetsmiljö  
  
 Goda och ändamålsenliga arbetslokaler är en viktig arbetsmiljöfråga.  
  
 I Kriminalvårdens medarbetarundersökning från år 2008 fick  
  
 den fysiska arbetsmiljön vid myndigheten låga betyg. Sämst  
  
 omdömen gavs beträffande arbetslokalerna. Utredningen har granskat  
  
 effektiviteten i Kriminalvårdens lokalförsörjning i sitt andra  
  
 delbetänkande. I detta ingick en översyn av anstalternas skick.  
  
 Utredningen konstaterade bl.a. att många av lokalerna har ett stort  
  
 renoverings- och underhållsbehov och att både de anställda och de  
  
 35 Slutrapport – utvärdering av ny utbildningsstruktur (2009-04-08), dnr 2009-004496.  
  
 36 I tidigare nämnd promemorian specialiserade yrkesroller, framhölls det att det i dag till  
  
 stora delar är en organisk och icke-strukturell utveckling av yrkesroller inom myndigheten.  
  
 Utvecklingen fyller ett kortsiktigt behov men ser inte till det längre perspektivet.  
  
 Otydligheten och avsaknaden av en helhetssyn gör organisationen både svår att beskriva  
  
 (dvs. innehållet i vårdarrollen) och även svår att leda och styra. Promemorian lyfte fram att  
  
 den största risken med ett sådant synsätt är att myndigheten riskerar att enbart fokusera på  
  
 vissa områden när man ser över specialiseringen av yrkesrollen. Myndigheten kan missa nya  
  
 sakområden eller fokusera på områden i verksamheten som är aktuella för stunden. Slutligen  
  
 konstaterades att det finns en samsyn vad gäller upplevda verksamhetsbehov inom  
  
 Kriminalvården, men däremot inte när det gäller lämpliga organisatoriska lösningar. Specialiserade  
  
 yrkesroller har en stark värdeladdning inom kriminalvården och en förändring kräver  
  
 en uttalad strategisk inriktning, enligt promemorian.  
  
 152 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens personal  
  
 Figur 6.9 Utredningens enkätundersökning: Lokalerna jag arbetar i är  
  
 vistelsemiljö.37 Utredningens intervju- och enkätundersökning  
  
 visar också att samtliga tillfrågade personalgrupper önskar bättre  
  
 lokaler. I djupintervjuerna framhölls att lokalernas utformning gör  
  
 arbetet ineffektivt t.ex. då verksamheten ofta måste bedrivas på  
  
 flera våningsplan och i flera byggnader. Flera regionchefer kritiserade  
  
 byggprocessen, där de upplever sig ha för litet inflytande.  
  
 Nära hälften av medarbetarna anser att lokalerna de arbetar i inte är  
  
 ändamålsenliga. Kritiken är särskilt tydlig hos kriminalvårdarna och  
  
 hos de anställda vid häktena.  
  
 ändamålsenliga.  
  
 33 %  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 18 %  
  
 32 %  
  
 20 %  
  
 32 %  
  
 24 %  
  
 36 %  
  
 32 %  
  
 29 %  
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 44 %  
  
 61 %  
  
 43 %  
  
 60 %  
  
 43 %  
  
 50 %  
  
 34 %  
  
 40 %  
  
 46 %  
  
 32 %  
  
 47 %  
  
 48 %  
  
 27 %  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1320) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=531) 
  
 Anstalt (n=961) 
  
 Nord (n=149) 
  
 Mitt (n=330) 
  
 Stockholm (n=347) 
  
 Syd (n=223) 
  
 Väst (n=261) 
  
 Öst (n=182) 
  
 Total (n=1492) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=172) 
  
 6.10 Sammanfattning  
  
 Kriminalvården bör utveckla strategierna på personalområdet för  
  
 identifieras.  
  
 att de ska stämma överens med verksamhetens mål och behov. I  
  
 synnerhet gäller det behovet av kompetens, kompetensutvecklingen  
  
 och utvecklingsmöjligheter. Kriminalvårdarrollen är i  
  
 dag inte definierad, vilket innebär att den önskvärda och långsiktiga  
  
 utvecklingen av innehållet och målet i vårdarrollen inte är klar. Om  
  
 vårdarrollen preciseras kan dels behovet av kompetensutveckling av  
  
 befintlig personal bestämmas, dels framtida rekryteringsbehov  
  
 37 SOU 2009:13.  
  
 153 
  
 Kriminalvårdens personal SOU 2009:80  
  
 154  
  
 ör ledarskapet i organisationen bör dock  
  
 för 
  
 tbildningsstr 
  
 ställs inför ett  
  
 om 
  
 Kriminalvården har ett fungerande system för chefsförsörjning.  
  
 Förutsättningarna f 
  
 bättras. Topp- och detaljstyrningen bör minska. Samtidigt bör  
  
 verksamhetsstödet utvecklas för att öka förutsättningarna för  
  
 cheferna att aktivt delta i verksamheten tillsammans med medarbetarna  
  
 och bl.a. arbeta mer med handledning av dessa.  
  
 Utredningen föreslår att Kriminalvården, mot bakgrund av en  
  
 ny kompetensförsörjningsstrategi, utvecklar en ny u 
  
 uktur. Grundutbildningen bör förlängas och fördjupas för att  
  
 kunna ge bättre förutsättningar för att skapa förståelse för och  
  
 delaktighet i Kriminalvårdens övergripande mål. Utredningen anser  
  
 att det finns vissa områden, t.ex. inom behandlingsverksamheten,  
  
 som kräver särskilt hög kompetens. Specialisering inom andra  
  
 områden bedömer utredningen inte som nödvändig.  
  
 Personalomsättningen är för hög och kommer enligt utredningens  
  
 bedömning att leda till att Kriminalvården  
  
 fattande rekryteringsbehov om myndigheten inte utvecklar och  
  
 gör vårdarrollen mer attraktiv, bl.a. genom att erbjuda kompetensutveckling  
  
 och goda karriärmöjligheter. 
  
 7 Kriminalvårdens IT-verksamhet  
  
 7.1 Inledning  
  
 IT-verksamheten är ett verksamhetsstöd till kärnverksamheten, i  
  
 Kriminalvårdens fall den klientnära verksamheten. Olika typer av  
  
 verksamheter kan ha olika behov av IT-stöd. Det kan finnas verksamheter  
  
 där IT-stöd inte alls är nödvändigt, på samma sätt som  
  
 det kan finns annan verksamhet som inte fungerar effektivt utan  
  
 IT-stöd. Lagkraven på IT-verksamheten skiljer sig också åt mellan  
  
 olika myndigheter och organisationer. Det kan därför vara svårt att  
  
 jämföra deras IT-verksamhet eller kostnaderna för denna.  
  
 I utredningens första delbetänkande Uppföljning av Kriminalvårdens  
  
 effektiviseringsarbete (SOU 2008:71) konstaterades att  
  
 under perioden 2001–2003 hade de årliga kostnaderna för IT sänkts  
  
 från 130 mnkr till 80–100 mnkr. Under perioden hade bl.a. driften av  
  
 IT-verksamheten centraliserats och utvecklingsarbetet koncentrerats  
  
 till att avse förbättringar av det äldre klientsystemet, istället för en  
  
 omfattande utveckling av ett nytt system. Genom att centralisera 130  
  
 servrar till huvudkontoret från lokala driftställen friställdes 30–50  
  
 personer. Utredningen konstaterade i delbetänkandet att någon  
  
 ytterligare kostnadseffektivisering av IT-verksamheten därefter inte  
  
 hade skett.  
  
 I detta kapitel granskas Kriminalvårdens ledning och styrning av  
  
 den befintliga IT-verksamheten. Det undersöks om IT används på  
  
 ett effektivt sätt och om det finns eventuella hinder för ett effektivt  
  
 resursutnyttjande inom IT-området. Granskningen har genomförts  
  
 med stöd av en konsult. Dennes rapport återfinns i bilaga 4.  
  
 155 
  
 Kriminalvårdens IT-verksamhet SOU 2009:80  
  
 7.2 Kriminalvården och IT  
  
 Kriminalvårdens verksamhet är komplex. Den omfattar ett mycket  
  
 stort antal klienter, ca 20 000 per år. De ska genomgå ett antal olika  
  
 påföljder och ofta beredas behandling, vård eller utbildning. Under  
  
 den s.k. klientresan kommer många att komma i kontakt med flera  
  
 av Kriminalvårdens verksamhetsgrenar, dvs. häkte, anstalt och frivård.  
  
 I dag finns det 31 häkten, 55 anstalter och 35 frivårdskontor. Sammanlagt  
  
 finns det i Kriminalvården ca 9 600 anställda.  
  
 Kriminalvårdens verksamhet kringgärdas av ett omfattande  
  
 regelverk för att garantera att de enskilda personer som kommer i  
  
 kontakt med myndigheten bemöts på ett rättstryggt och rättssäkert  
  
 sätt.  
  
 En förutsättning för att Kriminalvården ska kunna bedriva en  
  
 effektiv kriminalvård och samtidigt kunna garantera rättstrygghet  
  
 och rättsäkerhet i en diversifierad verksamhet är att det finns ett  
  
 effektivt IT-stöd.  
  
 7.3 Historisk utveckling  
  
 7.3.1 Klientnära system  
  
 Ett första steg mot ett centralt kriminalvårdsregister togs år 1938  
  
 när Stora kort infördes för varje klient. År 1954 infördes klientakter.  
  
 Det IT-baserade Kumulativregistret (KUM) infördes år  
  
 1972. KUM var ett sekventiellt register som omfattade klienternas  
  
 verkställigheter. Utskrifter från KUM kallades verkställighetsdata  
  
 (VD-sidor) som bilades klientakterna. År 1975 kompletterades  
  
 KUM med Sökregistret (SÖK). Man kunde nu se en begränsad  
  
 mängd information i KUM utan att göra utskrifter.  
  
 I början av 1990-talet infördes det klientadministrativa IT-systemet  
  
 (KLAS), som fortfarande utgör grunden för dagens IT-system. KLAS  
  
 Häkte och KLAS Anstalt skapades i två olika projekt och fick därför  
  
 olika utformning. KLAS-systemen är fristående programinstallationer  
  
 på häktena och anstalterna.  
  
 Frivårdens klientadministrativa IT-system (FRAS) infördes i  
  
 mitten av 1990-talet.  
  
 Under 1990-talet påbörjades ett omfattande IT-projekt som skulle  
  
 leda fram till ett helt nytt system, KLIS, som skulle täcka i stort sett  
  
 Kriminalvårdens alla behov. År 1999 uttalade Riksrevisionsverket  
  
 156 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens IT-verksamhet  
  
 efter en granskning att KLIS inte kunde levereras i tid, att systemet  
  
 inte skulle hålla tillräcklig kvalitet och att det skulle bli dyrare än  
  
 beräknat. Dagen efter Riksrevisionsverkets uttalande lades projektet  
  
 ned. Istället omstartades KLAS-systemen.  
  
 En ny version av KLAS sattes i drift i början av år 2001. Senare  
  
 samma år driftsattes KLAS Frivård.  
  
 KUM/SÖK ersattes år 2003 med Kriminalvårdsregistret (KVR).  
  
 Det centraliserade systemet gjorde det möjlighet att ta delar av  
  
 information avseende samtliga klienters verkställigheter och om  
  
 händelser kopplade till varje verkställighet.  
  
 Samma år infördes en bokningsfunktion i KLAS Anstalt som  
  
 ersatte ett äldre platsplaneringssystem.  
  
 En funktion för strafftidsberäkning infördes i KVR år 2004.  
  
 Löpande underhåll och förvaltning, samt viss nyutveckling av  
  
 systemen pågår kontinuerligt. För närvarande pågår en avveckling  
  
 av FRAS. Denna ska vara klar i oktober 2009.  
  
 Kriminalvården deltar aktivt i RIF-samarbetet med övriga myndigheter  
  
 inom rättsväsendet för ökad automatisering och digitalisering av  
  
 all klientdokumentation.  
  
 7.3.2 Ekonomiadministrativa och personaladministrativa  
  
 system  
  
 Som ekonomiadministrativt stöd använder Kriminalvården det inom  
  
 staten mycket vanliga systemet från Agresso.  
  
 För personaladministration hade Kriminalvården tidigare stordatorsystemet,  
  
 PIR/SLÖR. I syfte att modernisera och effektivisera  
  
 verksamheten avropades år 2002 PA-systemet Palett genom  
  
 ett ramavtal som hade upphandlats av Ekonomistyrningsverket.  
  
 Palett-systemet, som i dag saluförs under namnet Heroma, infördes  
  
 i Kriminalvården år 2005. Systemet har visat sig ha ett antal fel  
  
 som ännu inte har rättats till. Dessutom har viktiga leveranser uteblivit.  
  
 Exempelvis är funktionerna för reseräkningar och statistikbearbetning  
  
 ännu inte användbara. Den effektiviseringspotential som  
  
 motiverade investeringen i systemet är därför inte fullt ut realiserad.  
  
 157 
  
 Kriminalvårdens IT-verksamhet SOU 2009:80  
  
 7.4 Ledning och styrning av Kriminalvårdens ITverksamhet  
  
 Vision, strategier och planer  
  
 Det finns i dag inte någon vision eller strategi för IT-verksamheten  
  
 inom Kriminalvården. Den senaste strategin, som formulerades för  
  
 åren 1999–2002, innehöll en målsättning för arbetet med att  
  
 centralisera IT-stödet. Det arbetet är sedan länge avslutat. Strategin  
  
 ger således inte något stöd för den IT-verksamhet som i dag  
  
 bedrivs inom Kriminalvården.  
  
 Tilldelning av resurser till IT-verksamheten sker, precis som för  
  
 verksamheten i övrigt, per budgetår. Planeringshorisonten är ca ett  
  
 år och följer budgetprocessen.  
  
 Det finns inte i dag någon verksamhetsplanering för IT-verksamheten.  
  
 I myndighetens verksamhetsplan för år 2009 omnämns  
  
 inte IT-organisationen. Däremot finns det skäl att tro att flera av  
  
 uppdragen i verksamhetsplanen kräver IT-organisationens delaktighet,  
  
 t.ex. i uppdrag att utveckla statistikunderlag och införa en rutin för att  
  
 registrera omhändertaget gods i KLAS Häkte.  
  
 För särskilda förvaltningsobjekt inom IT-området, t.ex. programvaror  
  
 eller tjänster, finns i vissa fall utvecklingsplaner. Dessa planer  
  
 är inte formellt beslutade och kan inte verkställas utan att de har  
  
 resurssatts. Utvecklingsplanerna kan därför snarast beskrivas som  
  
 utkast.  
  
 Kriminalvårdens mål och IT-verksamheten  
  
 Kriminalvårdens verksamhetsmål har inte brutits ned i specifika  
  
 mål för IT-verksamheten. IT-verksamheten koncentreras i dag i  
  
 stort sett till förvaltning och uppgradering av befintliga system.  
  
 Informationen i Kriminalvårdens system är, med undantag för  
  
 inom underrättelseverksamheten, inte informationsklassificerad.  
  
 Organisatoriska förutsättningar  
  
 Kriminalvårdens IT-organisation har under flera år inte haft en  
  
 fungerande ledning. Under våren 2009 anställdes en ny IT-chef  
  
 som självfallet ännu inte har hunnit utveckla IT-stödet inom  
  
 myndigheten. Under våren 2009 har Kriminalvården också påbörjat  
  
 158 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens IT-verksamhet  
  
 rekryteringen av en ansvarig för myndighetens informationssäkerhet.  
  
 Systemledning  
  
 Systemförvaltningen av samtliga IT-system ska ske i en styrgrupp  
  
 bestående av IT-chefen, en representant för utvecklingsenheten, en  
  
 kriminalvårdschef och stabschefen för region Väst.  
  
 Styrgrupperna för de olika IT-systemen får riktlinjer och krav  
  
 från respektive sakenhet. En övergripande, operativ förvaltningssamordning  
  
 fördelar resurser och beslutar om prioriteringar, t.ex.  
  
 med avseende på releaser och förvaltningsobjekt.  
  
 Arbetssätt  
  
 Kriminalvården har genom anpassningar av den vanligt förekommande  
  
 IT-systemutvecklingsmodellen Rational Unified Process  
  
 (RUP) skapat en egen arbetsmetod och förvaltningsmodell för ITverksamheten  
  
 vid myndigheten (Kriminalvårdens Rational Unified  
  
 Process, KRUP). KRUP används inte i alla delar av systemförvaltningen.  
  
 7.5 Kompetens inom Kriminalvårdens IT-verksamhet  
  
 Kriminalvården har som utgångspunkt valt att IT-personalen  
  
 främst ska rekryteras från de egna leden, dvs. från den klientnära  
  
 verksamheten. Verksamhetskunskapen är därför relativt hög,  
  
 medan den formella IT-kompetensen är lägre.  
  
 Utredningens intervjuer ger inte något entydigt svar på resursläget  
  
 inom Kriminalvårdens IT-verksamhet. En del av de intervjuade  
  
 uppger att IT-organisationen är underbemannad och därför  
  
 beroende av vissa nyckelpersoner. Andra intervjuade säger att det  
  
 inte finns någon resursbrist.  
  
 Kriminalvården använder i viss utsträckning konsulter inom ITverksamheten.  
  
 Förhållandet mellan antalet egen personal och  
  
 antalet konsulter varierar mellan verksamhetsställena vilket, enligt  
  
 vad utredningen erfar, inte beror på strategiska ställningstaganden  
  
 utan mer på vilka traditioner som råder vid respektive enhet och  
  
 hur den ekonomiska situationen där ser ut. Kriminalvården har  
  
 159 
  
 Kriminalvårdens IT-verksamhet SOU 2009:80  
  
 uppgett att myndigheten nu strävar mot att minska antalet konsulter  
  
 p.g.a. ekonomiska skäl.  
  
 Den tekniska förvaltningen av KLAS-systemen har sedan 10 år  
  
 lagts ut till ett externt IT-företag.  
  
 7.6 Medarbetarnas uppfattning om IT-verksamheten  
  
 Av utredningens intervju- och enkätundersökning kan konstateras  
  
 att medarbetarna inom Kriminalvården anser att IT-systemen inom  
  
 Kriminalvården är ineffektiva. Systemen är inte synkroniserade och  
  
 medarbetarna påtalar att de tvingas lägga in uppgifter flera gånger i  
  
 olika system.  
  
 Figur 7.1 Utredningens enkätundersökning: Förekommer det att du  
  
 behöver fylla i samma uppgift flera gånger i de IT-system du  
  
 använder?  
  
 28% 
  
 48% 
  
 17% 
  
 6% 
  
 0% 10% 20% 30% 40% 50% 60% 70% 80% 90% 100% 
  
 Ingen uppfattning/Minns ej 
  
 Nej, det händer sällan 
  
 eller aldrig 
  
 Ja, det händer ibland 
  
 Ja, det förekommer ofta 
  
 Bas: Använder IT i arbetet (n=1454)  
  
 Arbetet med statistik och uppföljning stöds inte fullt ut av ITsystemen.  
  
 Av intervjuerna framgår också att Kriminalvården är en  
  
 relativt IT-omogen organisation, där IT fortfarande betraktas  
  
 som något nytt. Kraven på fungerande IT-system är lägre än vad  
  
 som kan förväntas i förhållande till hur systemen uppges fungera.  
  
 En slutsats är att många medarbetare har vant sig vid icke fungerande  
  
 system.  
  
 En mycket stor andel av Kriminalvårdens personal i den klientnära  
  
 verksamheten uppger att de använder IT-system regelbundet.  
  
 87 procent anger att de arbetar i olika IT-system varje dag. Hälften  
  
 160 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens IT-verksamhet  
  
 av de anställda anser att de har det stöd som de behöver för att  
  
 kunna utföra arbetet effektivt. Detta resultat är lågt i jämförelse  
  
 med motsvarande undersökningar.1  
  
 Figur 7.2 Utredningens enkätundersökning: Hur väl stämmer  
  
 påståendena?  
  
 15 % 54 % 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 33 % 
  
 35 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 De som ansvarar för IT 
  
 på Kriminalvårdens 
  
 huvudkontor lyssnar på 
  
 användarna ute i 
  
 organisationen när ny 
  
 funktionalitet tas fram 
  
 (n=935) 
  
 Jag har det stöd från ITsystem  
  
 som jag behöver 
  
 för att kunna utföra mitt 
  
 arbete effektivt (n=1400) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Endast hälften av dem som använder IT-systemen bedömer att ITstödet  
  
 är väl anpassat till de egna arbetsuppgifterna. Ännu färre  
  
 anser att IT-systemen är användarvänliga.  
  
 1 Jfr. Synovates riksundersökning som beskrivs i avsnitt 1.4.  
  
 161 
  
 Kriminalvårdens IT-verksamhet SOU 2009:80  
  
 Figur 7.3 Utredningens enkätundersökning: Hur väl stämmer  
  
 påståendena?  
  
 Instämmer Instämmer 
  
 inte 
  
 18 % 
  
 26 % 
  
 7 % 
  
 22 % 
  
 51 % 
  
 42 % 
  
 80 % 
  
 54 % 
  
 Bas: Använder IT i arbetet 
  
 100% 80% 60% 40% 20%100% 80% 0%60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Jag har tillräcklig 
  
 utbildning i de IT-system 
  
 jag använder. 
  
 Om jag får problem med 
  
 IT-systemen i mitt arbete 
  
 vet jag till vem jag ska 
  
 vända mig med frågor. 
  
 Det är enkelt att arbeta i 
  
 de IT-system vi har idag. 
  
 IT-stödet är väl anpassat 
  
 till mina arbetsuppgifter. 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=1454) 
  
 (n=1454) 
  
 (n=1454) 
  
 (n=1454) 
  
 Mest positiva till IT-systemen är kriminalvårdare i anstaltsverksamheten.  
  
 Kriminalvårdsinspektörerna anser i mindre utsträckning än  
  
 kriminalvårdarna att IT-systemen är anpassade för de egna arbetsuppgifterna.  
  
 Anställda vid häktena är mer kritiska till IT-systemen än  
  
 medarbetare vid anstalterna.  
  
 162 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens IT-verksamhet  
  
 Figur 7.4 Utredningens enkätundersökning: IT-stödet är väl anpassat till  
  
 mina arbetsuppgifter?  
  
 18 % 
  
 16 % 
  
 17 % 
  
 24 % 
  
 16 % 
  
 20 % 
  
 29 % 
  
 16 % 
  
 51 % 
  
 53 % 
  
 51 % 
  
 45 % 
  
 47 % 
  
 45 % 
  
 45 % 
  
 52 % 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 55 % 
  
 55 % 
  
 19 % 
  
 14 % 
  
 57 % 
  
 16 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1283) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=515) 
  
 Anstalt (n=939) 
  
 Nord (n=148) 
  
 Mitt (n=324) 
  
 Stockholm (n=335) 
  
 Syd (n=215) 
  
 Väst (n=257) 
  
 Öst (n=176) 
  
 Total (n=1454) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=172) 
  
 De som använder IT-systemen ofta är mer positiva till dem än de som  
  
 använder IT mer sällan. I jämförelse med andra liknande undersökningar  
  
 är dock resultatet lågt, oavsett nyttjandegrad.2  
  
 Figur 7.5 Utredningens enkätundersökning: Det är enkelt att arbeta i de  
  
 IT-system vi har i dag?  
  
 26 % 
  
 27 % 
  
 19 % 
  
 27 % 
  
 42 % 
  
 44 % 
  
 29 % 
  
 19 % 
  
 Använder IT i arbetet 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 Bas: Använder IT i arbetet 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Mer sällan (n=28) 
  
 Varje vecka (n=119) 
  
 Varje dag (n=1307) 
  
 Total (n=1454) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 2 Jfr. Synovates riksunderöskning som beskrivs i avsnitt 1.4.  
  
 163 
  
 Kriminalvårdens IT-verksamhet SOU 2009:80  
  
 Internrevisionen inom Kriminalvården gjorde under år 2008 en  
  
 riskanalys av baspersonalens informationsmiljö. Internrevisionen  
  
 kom i rapporten angående datormognad fram till att övervägande  
  
 delen av personalen utan större problem kan hantera datorn och att  
  
 den är ett väsentligt arbetsverktyg. Stöd hade inte hittats för att t.ex.  
  
 ålder eller erfarenhet skulle ha någon större betydelse för datormognaden 
  
 , men äldre medarbetare hade visat något mindre intresse  
  
 för att använda datorn.3  
  
 I utredningens enkätundersökning uppger drygt hälften av  
  
 medarbetarna att de anser att de har tillräcklig utbildning i de ITsystem  
  
 som används. Fler positiva finns bland de yngre medarbetarna  
  
 och bland dem med högre utbildning.  
  
 Figur 7.6 Utredningens enkätundersökning: Jag har tillräcklig utbildning i  
  
 de IT-system jag använder  
  
 Instämmer 
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 22 % 
  
 32 % 
  
 21 % 
  
 18 % 
  
 16 % 
  
 34 % 
  
 22 % 
  
 19 % 
  
 54 % 
  
 42 % 
  
 51 % 
  
 59 % 
  
 65 % 
  
 40 % 
  
 52 % 
  
 60 % 
  
 Bas: Använder IT i arbetet 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0%100% 80% 60% 40% 20% 20% 40% 60% 80%0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Högskola/universitet/ 
  
 motsvarande (n=598) 
  
 Gymnasium/motsvarande 
  
 Grundskola/folkskola/ 
  
 motsvarande (n=104) 
  
 -29 år (n=136) 
  
 30-44 år (n=406) 
  
 45-54 år (n=292) 
  
 55+ år (n=292) 
  
 Total (n=1454) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=743) 
  
 7.7 Kostnader för IT-verksamheten  
  
 Kriminalvårdens årliga kostnad för IT-verksamhet är i dag 123 mnkr.  
  
 Enligt Kriminalvårdens egen jämförelse med andra myndigheter  
  
 kostar myndighetens IT-verksamhet relativt lite.  
  
 Planeringen följer budgetprocessen, dvs. sker på årsbasis.  
  
 3 Baspersonalens informationsmiljö, Kriminalvårdens internrevision – rapport 2008:1.  
  
 164 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens IT-verksamhet  
  
 7.8 Analys och slutsatser  
  
 7.8.1 IT och Kriminalvårdens kärnverksamhet  
  
 Bedömning: Medvetenheten om den verksamhetsnytta som ett  
  
 effektivt IT-stöd kan erbjuda är för låg inom Kriminalvården.  
  
 IT-verksamheten måste i högre grad integreras i kärnverksamheten  
  
 och knytas till verksamhetens mål. Med rätt IT-stöd kan  
  
 Kriminalvårdens verksamhet effektiviseras.  
  
 Det IT-stöd som finns är i hög grad skapat för en tillämpning  
  
 inom Kriminalvården, men brister ofta i användarvänlighet.  
  
 Det saknas i dag en tydlig relation mellan Kriminalvårdens mål och  
  
 IT-verksamheten. IT-verksamheten följs således inte heller upp i  
  
 förhållande till verksamhetsmålen. Genom de intervjuer som  
  
 utredningen har låtit genomföra med bl.a. de IT-verksamhetsansvariga  
  
 framkommer att de inte vet hur styrningen av IT-verksamheten  
  
 sker eller om det över huvud taget finns någon styrning.  
  
 Kriminalvårdens IT-verksamhet har under lång tid bedrivits  
  
 utan en formell, ordinarie IT-chef. Det har dock ändå funnits en  
  
 förväntan hos Kriminalvårdens ledning att IT-funktionen ska  
  
 inventera nya möjligheter och sälja in funktionalitet och projekt i  
  
 organisationen. Samtidigt som IT-verksamheten har stått utan  
  
 ledning har det också saknats sådan kompetens i den övriga organisationen  
  
 som har gjort det möjligt att se hur IT-stödet kan utvecklas  
  
 i den klientnära verksamheten och därmed formulera krav eller  
  
 beställningar på en sådan utveckling.  
  
 De IT-system som finns i den klientnära verksamheten har  
  
 nästan helt utvecklats för Kriminalvårdens räkning. I utredningens  
  
 intervju- och enkätundersökning har det dock framkommit att ITsystemen  
  
 inte upplevs som tillräckligt utvecklade och därmed inte  
  
 heller utgör ett stöd för att kunna bedriva en effektiv verksamhet.  
  
 Samma uppgifter måste läggas in i olika system flera gånger. I  
  
 vissa system saknas det uppgifter om när en viss anteckning har  
  
 gjorts eller av vem och det går därför inte att lita på att uppgifterna  
  
 är aktuella, vilket är en stor brist då många användare arbetar med  
  
 systemen. Det leder till merarbete, t.ex. då riskbedömningar ska  
  
 göras av de intagna.  
  
 En förutsättning för att IT-verksamheten ska kunna utgöra ett  
  
 effektivt stöd är att verksamhetsprocesserna i sig är väldokumenterade,  
  
 effektiva och väl implementerade i verksamheten. Om så inte  
  
 165 
  
 Kriminalvårdens IT-verksamhet SOU 2009:80  
  
 är fallet är det inte möjligt att utforma ett IT-stöd som är avpassat  
  
 för att kunna hantera olika handlingsalternativ i en viss situation.  
  
 Lika svårt blir det att beräkna den ekonomiska nyttan av en ITinvestering.  
  
 Arbetssätten är inte kartlagda och definierade och, som  
  
 har påpekats i kapitel 5, skiljer de sig dessutom mellan regionerna  
  
 och mellan verksamhetsställena. För att kunna bedöma potentialen  
  
 med ett modernt IT-stöd är det nödvändigt att Kriminalvården  
  
 genomför en processöversyn, där realistiska tekniska möjligheter  
  
 utgör en viktig beståndsdel när nya effektivare verksamhetsprocesser  
  
 ska beslutas.  
  
 Utredningen konstaterar således att det finns en stor effektiviseringspotential  
  
 i Kriminalvårdens IT-verksamhet. Utvecklingen av  
  
 IT-verksamheten måste ske inom ramen för Kriminalvårdens övergripande  
  
 mål för verksamheten. IT-stödets relevans för kärnverksamheten  
  
 bör också tydliggöras.  
  
 Kriminalvårdens övergripande mål för verksamheten bör, på  
  
 samma sätt som för all operativ verksamhet, brytas ned i mål för  
  
 IT-verksamheten. Behovet av IT-stöd i kärnverksamheten behöver  
  
 identifieras. Det är utmärkt att Kriminalvården nu har sörjt för  
  
 kontinuitet i ledarskapet för IT-verksamheten genom att utse en  
  
 formell IT-chef. Denne bör verka för att skapa en medvetenhet  
  
 inom hela myndigheten av vilka krav som måste ställas för att ITstödet  
  
 ska kunna utvecklas och vilka utvecklingsprocesser detta  
  
 kräver.  
  
 Kriminalvården deltar tillsamman med andra myndigheter inom  
  
 rättsväsendet aktivt i det s.k. RIF-samarbetet. På sikt kan detta  
  
 samarbete medföra effektiviseringsvinster. Det är dock svårt att se  
  
 när effektiviseringsvinsterna kan nås. Det interna IT-utvecklingsarbetet  
  
 inom Kriminalvården bör därför inte bromsas upp med  
  
 anledning av RIF-samarbetet men ändå i så stor utsträckning som  
  
 möjligt anpassas till detta.  
  
 166 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens IT-verksamhet  
  
 7.8.2 Strategisk planering  
  
 Förslag: Kriminalvården bör besluta om en strategi för IT-verksamheten.  
  
 Kriminalvården saknar i dag en vision för IT-verksamheten. Det  
  
 finns inte heller någon aktuell IT-strategi. IT-organisationen har  
  
 under de senaste åren i första hand har koncentrerats till att uppgradera  
  
 de befintliga systemen. Någon egentlig utveckling av nya  
  
 system i det klientnära arbetet har inte skett. Ett hinder för att  
  
 kunna utveckla nya system är att planeringsperspektivet måste vara  
  
 längre än den ettåriga planeringsprocess som gäller för Kriminalvårdens  
  
 verksamhet i övrigt. I kombination med ett svagt eller  
  
 obefintligt ledarskap för IT-organisationen har nyutveckling  
  
 försvårats.  
  
 Även enbart uppgradering av befintliga system är svår att  
  
 genomföra utan en strategisk plattform för verksamheten. IT-området  
  
 utvecklas ständigt och ny teknologi utmanar gamla föreställningar.  
  
 Samarbetet inom Kriminalvårdens IT-organisation förefaller  
  
 fungera väl. Avsaknaden av gemensamma mål resulterar dock i att  
  
 verksamhetens prioriteringar mer anpassas efter enskilda medarbetares  
  
 önskemål och förmåga än efter myndighetens behov.  
  
 De som arbetar med IT-frågor inom Kriminalvården har dock  
  
 gemensamma idéer om hur IT-stödet borde fungera. Ökad automatisering,  
  
 mindre dubbelarbete i IT-systemen, papperslösa klientakter,  
  
 effektivare administration och mer tid för klienterna är  
  
 uttalade önskemål. Genom att fånga upp dessa tankar kan Kriminalvården  
  
 ta ett första steg mot att formulera en vision och en strategi för  
  
 myndighetens IT-verksamhet.  
  
 7.8.3 Strategiska vägval  
  
 Bedömning: Det finns ett antal områden inom IT-verksamheten  
  
 där Kriminalvården snarast behöver fatta beslut av strategisk  
  
 betydelse.  
  
 Frånvaron av ledarskap i Kriminalvårdens IT-verksamhet har hittills  
  
 lett till att det finns ett antal obesvarade frågor av stor betydelse för  
  
 hur verksamheten ska utvecklas. Vid utredningens intervjuer med  
  
 167 
  
 Kriminalvårdens IT-verksamhet SOU 2009:80  
  
 medarbetare inom IT-organisationen har dessa pekat på ett antal  
  
 områden där verksamheten i dag saknar strategisk inriktning och  
  
 därför står och stampar. Förutsättningarna för att kunna komma  
  
 vidare är nu dock bättre sedan en ordinarie IT-chef har anställts.  
  
 Exempel på områden där strategiska ställningstaganden avseende  
  
 IT-verksamheten krävs är följande:  
  
  Operativsystemsval – Ska Kriminalvården fortsätta med Microsoftprogram  
  
 eller byta till programvaror med öppen källkod och därför  
  
 ett lägre pris eller någon annan lösning?  
  
  Internet – Vilken grad av tillgänglighet ska erbjudas de anställda  
  
 och de intagna?  
  
  Mobilitet – Hur hög mobilitet krävs och hur ska t.ex. transporttjänsten  
  
 stödjas med IT?  
  
  Vilka metoder och standarder ska användas?  
  
  Drift – Ska Kriminalvården bygga ut sina egna datorhallar eller ska  
  
 myndigheten lägga ut (outsourca) driften av ytterligare system?  
  
  Vilka tekniska plattformar ska användas?  
  
  Ska myndigheten införa ett nytt personaladministrativt system  
  
 eftersom leverantören inte har förmått att korrigera de brister  
  
 som finns i systemet Palett/Heroma? I dag sker en väsentlig del  
  
 av det personaladministrativa arbetet helt utan IT-stöd.  
  
 När dessa frågor om den långsiktiga inriktningen för verksamheten  
  
 har besvarats följer fler frågor av mer operativ karaktär, t.ex.:  
  
  Vilka säkerhetslösningar (t.ex. elektroniska signaturer) är lämpliga?  
  
  Ska fler IT-tekniker anställas?  
  
  Hur ska kriminalvårdare erbjudas tillgång till IT-stödet?  
  
 Frågorna kan inte besvaras utan att konsekvensutredningar har  
  
 genomförts. Svaren på frågorna kommer att ha en långsiktig betydelse  
  
 för Kriminalvårdens hela verksamhet och myndighetens förmåga  
  
 att använda sina resurser på ett effektivt sätt.  
  
 168 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens IT-verksamhet  
  
 7.8.4 Särskilt om informationssäkerhet  
  
 Bedömning: Informationssäkerhetsområdet bör ges särskild  
  
 uppmärksamhet eftersom det kommer att öka förutsättningarna  
  
 för Kriminalvården att följa de gällande författningskraven och  
  
 förbättra möjligheterna för en effektiv hantering av relevant  
  
 information.  
  
 Förslag: Kriminalvården bör genomföra en informationsklassificering.  
  
 Informationssäkerhetsområdet är en viktig del av Kriminalvårdens  
  
 verksamhet. Utredningens granskning visar att det i dag finns  
  
 brister i hur informationen hanteras hos Kriminalvården. Myndigheten  
  
 har dock beslutat att under våren 2009 anställa medarbetare  
  
 med särskild kompetens på området.  
  
 För att sekretesskyddet ska kunna upprätthållas bör känslig  
  
 information inte vara tillgänglig för fler medarbetare än för dem  
  
 som behöver informationen i sitt arbete. Säkerhetsklassningen av  
  
 information ska också borga för att den är korrekt, tillgänglig och  
  
 spårbar.  
  
 I dag är endast informationen i underrättelseverksamheten  
  
 säkerhetsklassificerad. För denna information finns särskilda  
  
 interna domäner i säkerhetsregistret. I övrigt finns inte någon  
  
 informationsklassificering, trots att en sådan är nödvändig för att  
  
 sekretesskyddet ska kunna upprätthållas och för att möjliggöra  
  
 kraven på funktionalitet i programvaror och teknik. Informationen  
  
 är inte heller särskilt tekniskt svåråtkomlig.  
  
 Ett annat problem är att information kan läggas in och ändras av  
  
 olika användare, utan att det går att spåra i efterhand av vem och  
  
 när detta har gjorts. Medarbetare inom myndigheten har uppgett  
  
 att de inte alltid kan lita på att informationen i systemen är tillförlitlig.  
  
 Det leder till osäkerhet och dubbelarbete. Om inaktuell eller  
  
 oriktig information används kan det dessutom leda till att fel begås  
  
 i myndighetsutövningen.  
  
 Kriminalvården har ett omfattande arbete framför sig för att  
  
 komma till rätta med informationssäkerhetsfrågorna i myndigheten.  
  
 Förutsättningar för detta bör finnas nu när Kriminalvården har  
  
 identifierat detta behov. Utredningen föreslår att en informationsklassificering  
  
 snarast påbörjas, eftersom det kommer att ge bättre  
  
 169 
  
 Kriminalvårdens IT-verksamhet SOU 2009:80  
  
 förutsättningar för Kriminalvården att efterkomma gällande lagkrav.  
  
 En informationsklassificering bör även kunna leda till högre  
  
 kostnadseffektivitet genom att aktuell och relevant information för  
  
 givna situationer kan samordnas. Merarbete för att söka information  
  
 bör då i högre grad kunna undvikas.  
  
 7.8.5 Organisation och kompetens  
  
 Bedömning: Det är nödvändigt att Kriminalvården förstärker  
  
 ledarskapet i IT-verksamheten.  
  
 Det finns behov av att tillföra myndigheten ytterligare ITkompetens.  
  
 Utredningen har tidigare konstaterat att det under lång tid har  
  
 saknats en fungerande, ordinarie chef för IT-organisationen, men  
  
 att en sådan nu har anställts. Att det finns en ordinarie chef är en  
  
 förutsättning för ett uthålligt ledarskap. Utredningen har också  
  
 tidigare framhållit vikten av att en strategisk inriktning av ITverksamheten  
  
 fastställs inom Kriminalvården. IT-systemen är  
  
 viktiga redskap för att myndighetens ledning ska kunna driva  
  
 verksamheten på ett kostnadseffektivt sätt och med hög kvalitet.  
  
 Förutsättningar för detta måste alltså utvecklas.  
  
 Kriminalvårdens IT-organisation består i dag i hög utsträckning  
  
 av personer som har rekryterats från den klientnära verksamheten.  
  
 Kompetenssammansättningen kan vara avpassad för den verksamhet  
  
 som bedrivs i dag. Om IT-verksamheten ska kunna utvecklas  
  
 till ett fullgott stöd för kärnverksamheten och bidra till en högre  
  
 effektivitet inom Kriminalvården krävs dock personer med hög ITkompetens.  
  
 Det är väsentligt att myndighetens beställarkompetens  
  
 och förmåga att utforma moderna arkitekturlösningar stärks.  
  
 Kriminalvården är därför i behov av fler medarbetare med högre  
  
 formell IT-kompetens eller fler IT-konsulter. Med en högre ITkompetens  
  
 finns förutsättningar att förbättra myndighetens  
  
 kostnadseffektivitet och frigöra tid till den klientnära verksamheten.  
  
 Det är enligt utredningens uppfattning inte en långsiktigt hållbar  
  
 lösning att i hög grad förlita sig på att personal med enbart  
  
 verksamhetskunskap kan ansvara för IT-utvecklingen. Med en för  
  
 låg IT-kompetens finns det risk att utvecklingen styrs efter egna  
  
 personliga upplevelser snarare än av myndighetens strategiska behov  
  
 170 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens IT-verksamhet  
  
 och av vad som behövs i verksamheten eller av vad som långsiktigt är  
  
 de bästa lösningarna i tekniskt hänseende.  
  
 7.8.6 Sammanfattande slutsatser  
  
 Bedömning: Kriminalvården kan öka kostnadseffektiviteten  
  
 genom en förbättrad IT-verksamhet.  
  
 Kriminalvårdens verksamhet kräver omfattande administration,  
  
 dokument- och ärendehantering och stöd i den klientnära verksamheten.  
  
 Inom dessa områden behövs olika former av IT-stöd.  
  
 Vid rätt grad av automatisering kan en högre kostnadseffektivitet  
  
 uppnås.  
  
 Kriminalvårdens IT-verksamhet har under flera år hållits på en  
  
 mycket sparsam nivå. I början av 2000-talet genomfördes ett  
  
 besparingsprogram som medförde en väsentlig minskning av bl.a.  
  
 IT-verksamhetens resurser. Därefter har styrningen av verksamheten  
  
 varit svag. Denna har framför allt inriktats på att uppgradera  
  
 befintliga system och genomföra utbyten av maskinvara, dvs. att  
  
 förvalta och upprätthålla en viss nivå snarare än att utveckla den.  
  
 Eftersom Kriminalvårdens verksamhet i övrigt har utvecklats, bl.a.  
  
 genom den samordning som har skett sedan enmyndighetsreformen,  
  
 bör nu satsningar göras på att förbättra IT-stödet. Det  
  
 leder enligt utredningens bedömning till en ökad kostnadseffektivitet  
  
 och frigjorda resurser för övrig kriminalvårdsverksamhet.  
  
 För att kunna realisera de verksamhetsnyttor som bör finnas i  
  
 Kriminalvårdens IT-stöd är det nödvändigt att, vilket utredningen  
  
 tidigare har påpekat, förbättra den långsiktiga strategiska styrningen  
  
 av IT-verksamheten. För det krävs att kartläggningar och  
  
 förstudier först genomförs för att säkerställa att insatser sätts in  
  
 där de får bäst effekt.  
  
 Utredningen konstaterar vidare att den ekonomiska planeringen  
  
 för IT-verksamheten är för kort för att undvika supoptimeringar  
  
 och kortsiktiga eller tillfälliga lösningar.  
  
 Om Kriminalvården ska genomföra större utvecklingsprogram  
  
 bör myndigheten överväga att införa en konteringsstruktur som är  
  
 anpassad för IT-projekt.  
  
 171 
  
 Kriminalvårdens IT-verksamhet SOU 2009:80  
  
 172  
  
 7.9 Sammanfattning  
  
 IT-verksamheten inom Kriminalvården har under flera år bedrivits  
  
 kortsiktigt, utan strategisk planering och med ett svagt ledarskap.  
  
 Nu har en ny ordinarie IT-chef utsetts vilket ger goda förutsättningar  
  
 för att verksamheten ska kunna utvecklas till att bli ett  
  
 effektivt IT-stöd, inte minst för Kriminalvårdens kärnverksamhet.  
  
 Ett väl fungerade IT-stöd leder till en effektivare kriminalvårdsverksamhet  
  
 och långsiktigt till högre kostnadseffektivitet.  
  
 Genom att bryta ned verksamhetens mål på en nivå där det tydliggörs  
  
 vilket stöd som krävs i olika hänseenden kan behovet av ITstöd  
  
 fastställas. Kriminalvården bör besluta om en strategisk plan  
  
 för IT-verksamheten.  
  
 Redan nu befinner sig Kriminalvården i en situation där ett antal  
  
 strategiska val måste göras för att verksamheten ska kunna utvecklas.  
  
 För att den strategiska inriktningen ska kunna fastställas måste  
  
 denna föregås av omfattande kartläggningar och konsekvensanalyser.  
  
 Kriminalvården bör särskilt förstärka informationssäkerhetsarbetet.  
  
 Utredningen föreslår att myndigheten genomför en informationsklassificering.  
  
 Utredningen bedömer att Kriminalvården har bäst förutsättningar  
  
 att förbättra IT-stödet med ett förstärkt ledarskap och med  
  
 ytterligare IT-kompetens. 
  
 8 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 8.1 Inledning  
  
 Kriminalvården har genomfört en uppgradering av säkerhetsarbetet  
  
 under de senaste åren. I första hand har detta skett mot bakgrund  
  
 av de uppmärksammade rymningarna från slutna anstalter år 2004.  
  
 Enligt direktiven ska utredningen analysera och utvärdera  
  
 Kriminalvårdens genomförda och planerade investeringar på säkerhetsområdet.  
  
 En jämförelse ska göras med andra länder, i första  
  
 hand de nordiska länderna.  
  
 I utredningens första delbetänkande Uppföljning av Kriminalvårdens  
  
 effektiviseringsarbete (SOU 2008:71) redovisades de kostnader  
  
 Kriminalvården har haft för den höjda säkerhetsnivån. Den  
  
 redovisningen utgör en av grunderna för analysen i detta slutbetänkande.  
  
 8.2 Bakgrund  
  
 8.2.1 Allmänt  
  
 Kriminalvården ska verka för att påföljder verkställs på ett säkert,  
  
 humant och effektivt sätt.  
  
 Påföljdssystemet omfattar böter och fängelse samt villkorlig  
  
 dom, skyddstillsyn och överlämnande till särskild vård.  
  
 Lagens strängaste straff, livstids fängelse, får omvandlas av en domstol  
  
 till ett tidsbestämt straff efter en ansökan härom. Sedan nya  
  
 bestämmelser trädde i kraft år 2006 får det omvandlade straffets  
  
 längd inte understiga det längsta tidsbestämda straff som kan dömas  
  
 ut, dvs. för närvarande 18 år. När straffet har omvandlats till  
  
 fängelse på viss tid friges den intagne normalt villkorligt efter det  
  
 att två tredjedelar av det tidsbestämda straffet har verkställts. Det  
  
 förekommer således i praktiken inte att någon sätts i fängelse för  
  
 173 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 resten av livet. Även intagna som döms till livstids fängelse genomgår  
  
 behandlingsprogram och har möjlighet att t.ex. få permissioner,  
  
 för att ha förutsättningar att fungera i samhället efter frigivningen.  
  
 Samtidigt torde det förmodligen finnas större incitament för den  
  
 som är dömd till ett långt frihetsberövande straff att försöka undkomma  
  
 detta, t.ex. genom att avvika. Det finns således en spänning  
  
 mellan säkerhetsperspektivet och det vårdande perspektivet, vilket  
  
 Kriminalvården tvingas förhålla sig till.  
  
 8.2.2 Säkerhetsfrågornas omfattning  
  
 Säkerhetsarbetet inom Kriminalvården omfattar ett flertal aspekter.  
  
 När straffet ska verkställas i anstalt är det Kriminalvårdens ansvar  
  
 att förhindra att den intagne avviker. Avvikelser kan ske t.ex. genom  
  
 fritagning med hjälp av bistånd från medhjälpare utanför anstalten,  
  
 genom att den intagne rymmer från anstalten eller genom att den  
  
 intagne avviker när hon eller han är utanför anstalten vid transport  
  
 eller permission.  
  
 Som en del av säkerhetsarbetet ingår även att hindra att de intagna  
  
 hotar eller skadar Kriminalvårdens personal, andra intagna eller  
  
 att den intagne utgör en fara för sig själv.  
  
 Den intagne ska hindras från att begå brott på och utanför  
  
 anstalten. I säkerhetsarbetet ingår även att förhindra narkotikamissbruk  
  
 i anstalter och häkten.  
  
 Avslutningsvis ska kriminalvårdsanläggningarna, så långt möjligt,  
  
 vara säkra från att drabbas negativt av bl.a. elavbrott, IT-störningar,  
  
 brand och konsekvenserna av olyckor i samhället.  
  
 8.2.3 Säkerhetsarbete fram till år 2004  
  
 Under 1990-talet genomfördes ett antal säkerhetshöjande åtgärdsprogram  
  
 i första hand på initiativ av dåvarande Kriminalvårdsstyrelsen 
  
 . Dessa var framför allt föranledda av rymningar från anstalter  
  
 eller i samband med transporter samt till våldsamma händelser vid  
  
 anstalterna.  
  
 Antalet rymningar var relativt stort, i genomsnitt 374 rymningar  
  
 per år under 1990-talet. Mellan åren 1991 och 2004 rymde dock  
  
 endast en intagen från en anstalt med den högsta säkerhetsklassen.  
  
 174 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 I juli 1994 inträffade ett allvarligt upplopp vid anstalten Tidaholm.  
  
 Fler än hundra intagna vägrade återvända till sina bostadspaviljonger  
  
 efter en promenad på anstaltsområdet. Händelsen utvecklades till  
  
 ett upplopp. Byggnader sattes i brand och totalförstördes. Inledda  
  
 förhandlingar med de intagna bröt samman när de meddelade att  
  
 förtroenderådet hade upplösts, de hade inte längre någon talesman.  
  
 Intagna som befann sig på låsta avdelningar evakuerades p.g.a. bränderna 
  
 . På morgonen den följande dagen lyckades personalen, med  
  
 hjälp av polis, återta kontroll över anstalten.1 Enligt en utvärdering  
  
 av upploppet berodde detta i första hand på sysslolösheten bland de  
  
 intagna, att för många intagna befann sig på promenadgården samtidigt,  
  
 att dialogen mellan anstaltspersonalen och de intagna hade  
  
 brutits och på att anstaltsledningen inte på ett tidigt stadium ingripit  
  
 med större fasthet. Vidare framkom att samverkan med Polisen och  
  
 Räddningsverket behövde stärkas, bl.a. vad gällde beredskapsrutiner  
  
 och incidenthantering samt att beläggningsnivån på anstalter med  
  
 högst säkerhet inte borde vara högre än 85 procent. Möjligheterna  
  
 till differentiering, dvs. förutsättningarna för att dela upp de  
  
 intagna i olika mindre grupper och kategorier, borde också  
  
 förbättras enligt utvärderingen.2  
  
 Året därpå presenterade Kriminalvårdsstyrelsen rapporten Oro  
  
 och upplopp på fängelser – ett förslag till motverkan. Ett av  
  
 förslagen i rapporten var att minska storleken på den grupp intagna  
  
 som vistas tillsammans. Med anledning av detta byggdes kriminalvårdsanstalterna  
  
 i de högsta säkerhetsklasserna om. Kriminalvårdsstyrelsen  
  
 ändrade också säkerhetsanstalternas organisation och  
  
 utvecklade verkställighetens innehåll, allt i syfte att öka säkerheten.  
  
 I rapporten redovisades åtgärder för att förbättra för de långtidsdömda.  
  
 Verkställigheten skulle planeras så att innehållet i de intagnas  
  
 sysselsättning och fritid varierades. Besöksmöjligheterna förbättrades  
  
 vid flera anstalter. En riksmottagning inrättades vid Kumlaanstalten.  
  
 Män som har dömts till fängelse i fyra år eller mer ska först  
  
 överföras från häktet till riksmottagningen vid Kumlaanstalten för  
  
 utredning. Riksmottagningen genomför i dag ca 500 utredningar  
  
 varje år för att kunna avgöra vilken anstaltsplacering som är den  
  
 mest lämpliga.  
  
 År 1998 lade en arbetsgrupp inom kriminalvården fram den s.k.  
  
 RSS-rapporten, med en beskrivning av risk-, skydds- och säkerhetsarbetet  
  
 vid anstalterna med den högsta säkerhetsklassen. Arbets1  
  
 Kriminalvårdens forskningskommitté, Bärsärkarna, s. 16.  
  
 2 Ds 1994:140.  
  
 175 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 gruppen hade tillkommit efter tre allvarliga händelser under åren  
  
 1996–1997 då tre intagna hade dödats av medintagna. I rapporten  
  
 föreslogs åtgärder för att minska förekomsten av hot och våld såväl  
  
 mellan de intagna som mot personalen. De viktigaste orsakarna till  
  
 förekomsten av våld och hot på anstalterna bedömdes vara ouppklarade  
  
 narkotikaaffärer och gängbildningar inom och utom  
  
 anstalterna, bl.a. inom s.k. MC- eller fängelsegäng.  
  
 RSS-rapporten redovisade ett antal förslag för att komma till rätta  
  
 med hoten och våldet inom anstalterna, bl.a. förbättrad informationsinsamling 
  
 , förbättrad differentiering, ökad närvaro av personal och  
  
 bättre rapportering om hot och våld. Dessutom föreslogs lagförändringar  
  
 med avseende på kontroll av intagnas telefonsamtal  
  
 och utökad brevgranskning.  
  
 Inom Kriminalvårdsstyrelsen togs en handbok fram – Handbok  
  
 om säkerhet och ordningsfrågor – som skulle utgöra ett underlag  
  
 för säkerhetsarbetet vid de lokala myndigheterna. I föreskrifter och  
  
 allmänna råd fastställdes rutiner för de lokala myndigheterna  
  
 angående beredskapsplaneringen för åtgärder i händelse av våld, hot  
  
 om våld eller andra allvarliga incidenter, KVVAF 2000:7.  
  
 Den 28 maj 1999 inträffade de s.k. Malexandermorden, där en av  
  
 gärningsmännen var på permission när morden ägde rum. Kriminalvårdsstyrelsens  
  
 generaldirektör beordrade den 18 juni 1999 att  
  
 samtliga myndighetschefer inom kriminalvården omedelbart skulle  
  
 förvissa sig om att man hade erforderlig kontroll över de långtidsdömdas  
  
 utevistelser. En arbetsgrupp inom kriminalvården tillsattes  
  
 för att se över den praktiska tillämpningen av gällande regler för  
  
 utevistelser. Arbetsgruppen redovisade i januari 2000 sitt uppdrag i  
  
 rapporten Långtidsdömdas utevistelser. Enligt rapporten krävdes  
  
 vissa förändringar av Kriminalvårdsstyrelsens föreskrifter och omfattande  
  
 förbättringar av den praktiska tillämpningen av regelverket  
  
 samt av den interna kontrollen och uppföljningen. Nya föreskrifter  
  
 trädde kraft under år 2000, vilket ledde till att antalet permissioner  
  
 för långtidsdömda sjönk.3  
  
 Genom ny lagstiftning fick kriminalvården den 1 oktober 2001  
  
 möjlighet att registrera intagna som utgör särskilda säkerhetsrisker  
  
 i ett centralt register. Säkerhetsregistret förbättrade förutsättningarna  
  
 för informationsutbytet inom kriminalvården och underlättade  
  
 arbetet med att differentiera de intagna för att förhindra olämpliga  
  
 klientkonstellationer. Från februari 2004 gavs kriminalvården  
  
 3 Bet. 2001/02:JuU6, s. 8 f.  
  
 176 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 författningsstöd för att besluta om allmän inpasseringskontroll på  
  
 anstalter och häkten. Formella möjligheter att störa mobiltelefontrafik  
  
 inom anstalterna infördes också.  
  
 Den 25 april 2002 gav regeringen i uppdrag till Kriminalvårdsstyrelsen  
  
 att genomföra en flerårig särskild satsning för att bekämpa  
  
 narkotikamissbruket bland kriminalvårdens klienter.  
  
 I januari 2003 gav Kriminalvårdsstyrelsen ledningen vid anstalten  
  
 Perez i uppdrag att göra en översyn av verksamheten vid anstalten.  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen anförde bl.a. att det vid anstalten hade skett  
  
 ett antal uppmärksammade incidenter, bl.a. fritagningar av intagna  
  
 vid permissioner och skadegörelser. I anstaltsledningens rapport  
  
 Uppdrag KVM Hall 2004 redogjordes för ett antal åtgärder som  
  
 hade vidtagits eller påbörjats vid tiden för rapporten.4  
  
 Enligt Rymningsutredningens uppfattning var arbetet med  
  
 säkerhetsfrågor inom kriminalvården nedprioriterat från mitten av  
  
 1990-talet till år 2004. Styrningen från den centrala ledningen var  
  
 svag, vilket lett till brister i samsynen avseende säkerhetsfrågorna  
  
 inom organisationen. Rymningsutredningen uppgav att utredningen i  
  
 flera fall hade iakttagit att kriminalvården hade svårt att gå från  
  
 beslut till genomförande.5  
  
 8.2.4 En ny situation  
  
 Under år 2004 inträffade flera händelser som regeringen i efterhand  
  
 beskrev som ett uttryck för att svensk kriminalvård befann sig i en  
  
 ny situation.6  
  
 På kvällen den 18 januari 2004 Mendoza ett brandlarm vid anstalten  
  
 Kumla. Samtidigt körde en flyktbil fram till anstalten. Efter att ha  
  
 gått över fälten intill anstaltsområdet tog två fritagare hål först i det  
  
 yttre och sedan det därpå följande staketet. Därefter tog fritagarna  
  
 sig med hjälp av stegar över muren och tog hål på det inre staketet.  
  
 Efter att ha sågat hål i staketet kring promenadburen kunde tre  
  
 intagna följa med fritagarna till flyktbilen. Fritagarna var beväpnade.  
  
 Under fritagningen hade flera larm kvitterats utan att personalen  
  
 kontrollerade varför de hade utlösts. Fritagarna uppmärksammades  
  
 inte heller omedelbart i monitorerna i centralvakten, trots att de var  
  
 synliga i flera minuter.  
  
 4 SOU 2005:6, s. 64.  
  
 5 SOU 2005:6, s. 109 ff.  
  
 6 Ju2004/7296/KRIM.  
  
 177 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 Den 27 juli 2004 strax före midnatt kallades två vårdare till  
  
 anstalten Halls observationsavdelning. Trots att alla intagna vid den  
  
 tiden borde vara inlåsta för natten möttes de på avdelningen av en  
  
 beväpnad intagen. En av vårdarna låstes in och den andre togs med  
  
 som gisslan. Under vapenhot och med visst våld tvingade sig fyra  
  
 intagna ut genom grinden till en väntande bil.  
  
 Den 4 augusti 2004 strax efter klockan 17.00 backade en personbil  
  
 med hög fart genom porten till Norrtäljeanstalten. De intagna  
  
 hade vid tillfället s.k. kiosktid och befann sig utomhus. Efter att  
  
 fritagarna hade klippt sönder det inre stängslet kunde tre intagna  
  
 rymma. Vårdarna kunde inte hindra dem, eftersom fritagarna hade  
  
 vapen.  
  
 På kvällen den 23 september 2004 tog en av de intagna vid  
  
 anstalten Mariefred en vårdare som gisslan med hjälp av en kniv. Tillsammans  
  
 med en annan intagen lyckades han tvinga sig ut ur  
  
 anstalten. En bil som stod inne i slussen till anstalten användes vid  
  
 rymningen. Den gisslantagne vårdaren lyckades fly efter ett dygn.  
  
 Rymningarna fick stor uppmärksamhet i media. Samtliga rymlingar  
  
 kunde omhändertas efter en kort tid. Ett antal personer, bl.a. anställda  
  
 inom kriminalvården, ställdes till ansvar för delaktighet i dessa.  
  
 Polisen har beräknat merkostnaderna för rymningen från Perez  
  
 till 2,1 mnkr, rymningen från Norrtälje till 2,1 mnkr och rymningen  
  
 från Mariefred till 2,9 mnkr (någon kostnad för händelsen vid Kumla  
  
 finns inte tillgänglig).7  
  
 Dessutom inträffade upplopp vid tre anstalter under andra halvåret  
  
 2004. Den 4 juni 2004 uppstod ett av två upplopp vid anstalten  
  
 Hällby. Sju intagna barrikaderade sig, slog sönder avdelningen och  
  
 tog sig ut på promenadgården. Där kunde de omhändertas. Enligt  
  
 kriminalvården berodde upploppet på att anstalten under en tid  
  
 hade riktat särskilda åtgärder mot de intagna för att hitta narkotika  
  
 och mobiltelefoner. Dessutom tillämpade Hällbyanstalten lagen  
  
 (1974:203) om kriminalvård i anstalt, KvaL, hårdare än andra  
  
 anstalter i samma säkerhetsklass.8  
  
 Den 21 augusti 2004 inträffade ett andra upplopp på anstalten  
  
 Hällby. Efter att ha druckit mäsk började sju intagna att vandalisera  
  
 avdelningen där de bodde. De barrikaderade sig på avdelningen.  
  
 Efter andra försöket kunde anstaltens insatsstyrka bryta sig in och  
  
 omhänderta de intagna.9  
  
 7 SOU 2005:6, s. 177 f.  
  
 8 Kriminalvårdens forskningskommitté, Bärsärkarna, , s. 18 f.  
  
 9 Kriminalvårdens forskningskommitté, Bärsärkarna, s. 19 f.  
  
 178 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Den 1 september 2004 vägrade de intagna i en paviljong vid  
  
 anstalten Mariefred att gå till jobbet efter lunchrasten. De hade  
  
 påbörjat ett förtroenderådsmöte för att välja en ny ordförande,  
  
 eftersom den tidigare ordföranden dagen innan hade blivit placerad  
  
 på isoleringen. När personalen meddelade att de skulle låsas in  
  
 p.g.a. arbetsvägran började de intagna att kasta möbler. Efter några  
  
 timmar kunde de åtta intagna odramatiskt omhändertas av insatsstyrkor  
  
 som hade kommit från anstalterna Perez och Kumla. Enligt  
  
 kriminalvårdens uppföljning berodde upploppet bl.a. på otillräckliga  
  
 möjligheter vid denna tid att differentiera de intagna på anstalten.10  
  
 Den 14 oktober 2004 inträffade på nytt en upploppsliknande  
  
 situation vid anstalten Mariefred. Efter att ha isolerat de intagna vid  
  
 en paviljong efter en misshandel beslutade anstaltsledningen att häva  
  
 avskildheten och att flytta två av de intagna till andra avdelningar.  
  
 När isoleringen bröts misshandlades en vårdare av en intagen, som  
  
 kom över vårdarens nycklar. De intagna började därefter barrikadera  
  
 dörren till avdelningen och att kasta stolar och bord mot  
  
 vaktkuren. Några intagna kunde låsas in, men sex av dem lyckades  
  
 ta sig ut på anstaltsområdet och springa till en annan paviljong. När  
  
 de inte lyckades få de intagna vid denna paviljong att ansluta sig till  
  
 upploppet återvände de till sin egen paviljong, där de omhändertogs.  
  
 Kriminalvården konstaterade i sin rapport efter upploppet att  
  
 allt fler intagna med destruktivt beteende hade placerats vid anstalten,  
  
 vilket varit svårt att hantera. P.g.a. hög personalomsättning var det  
  
 dessutom svårt att bygga upp ett gemensamt förhållningssätt mot  
  
 de intagna vid anstalten.11  
  
 Den 22 oktober 2004 gick överfallslarmet på en avdelning vid  
  
 anstalten Kristianstad. Två intagna hade kastat in två muggar i vårdarexpeditionen.  
  
 De intagna som låstes in på avdelningen började  
  
 där vandalisera avdelningens dagrum. De försökte också slå sönder  
  
 ett fönster till promenadgården. Två av de intagna gav upp och  
  
 omhändertogs, medan de övriga tog sig ut på promenadgården.  
  
 Anstaltens personal och polis lyckades få de intagna att ta sig  
  
 tillbaka till avdelningen där en förhandling påbörjades. Efter att  
  
 förhandlingen avbrutits genomförde polisens piketgrupp en inbrytning.  
  
 Med hjälp av OC-spray (s.k. pepparspray) kunde de intagna  
  
 omhändertas och placeras på observationsavdelningen.12  
  
 10 Kriminalvårdens forskningskommitté, Bärsärkarna, s. 21 ff.  
  
 11 Kriminalvårdens forskningskommitté, Bärsärkarna, s. 23 ff.  
  
 12 Kriminalvårdens forskningskommitté, Bärsärkarna, s. 25 f.  
  
 179 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 Två dagar senare, den 24 oktober 2004, fick personalen på anstalten  
  
 Kristianstad indikationer på att något var på gång vid en annan av  
  
 avdelningarna inom anstalten. Vissa i personalen omplacerades för  
  
 att undvika en gisslansituation. Samtidigt påbörjade insatsstyrkan och  
  
 polis förberedelser för en insats. När de intagna vid den aktuella  
  
 avdelningen utlöste ett brandlarm genomförde polisen en s.k.  
  
 distraktion utanför avdelningen, vilket fick de intagna att samlas  
  
 vid fönstren i ena änden av korridoren. Insatsstyrkan kunde då gå  
  
 in och tvinga de intagna att återvända till sina celler. I upploppet  
  
 deltog 14 intagna. I efterhand visade det sig att det fanns ett stort  
  
 missnöje inom anstalten, bl.a. med maten. De intagna hade planerat  
  
 en massrymning, men planerna misslyckades.13  
  
 Den 23 september 2004 avgick den dåvarande generaldirektören.  
  
 Den 26 september ersattes hon av dåvarande chefen för Rikskriminalpolisen  
  
 Gross, som fortfarande är chef för Kriminalvården.  
  
 Regeringen konstaterade att situationen på anstalterna och att  
  
 sammansättningen av de intagna hade förändrats. Andelen intagna  
  
 med långa strafftider hade ökat markant och de livstidsdömda hade  
  
 under en tioårstid mer än fördubblats. Andelen narkotikamissbrukare  
  
 hade också ökat, liksom andelen intagna med psykiska  
  
 problem och störningar. Dessa förhållanden i förening med uppkomsten  
  
 av kriminella gängbildningar och förekomsten av avancerad,  
  
 organiserad och internationell brottslighet hade förändrat förutsättningarna  
  
 för kriminalvården.14  
  
 Den 5 augusti 2004 beslutade den dåvarande generaldirektören  
  
 att med omedelbar verkan genomföra ett antal säkerhetshöjande åtgärder  
  
 vid de åtta slutna anstalterna med högst säkerhet; Perez, Hällby,  
  
 Kirseberg, Kumla, Mariefred, Norrtälje, Tidaholm och Österåker.  
  
 Som exempel på detta kan nämnas att de yttre inpasseringshindren  
  
 förbättrades, inpasseringskontroller installerades, eftersök av mobiltelefoner  
  
 intensifierades och högriskfångarna kartlades. Generaldirektören  
  
 beordrade också en omvärlds- och säkerhetsanalys. Denna  
  
 skulle redovisas i oktober 2004. Någon redovisning kom inte att  
  
 ske, eftersom generaldirektören hade avgått dessförinnan.15  
  
 Regeringen gav den 19 augusti 2004 Kriminalvårdsstyrelsen i  
  
 uppdrag att ta fram ett förslag till utformningen av en säkerhetsanstalt.  
  
 Vid anstalten skulle de fängelsedömda kunna placeras för  
  
 vilka risken för fortsatt brottslig verksamhet eller avvikelse bedöms  
  
 13 Kriminalvårdens forskningskommitté, Bärsärkarna, s. 25 ff.  
  
 14 Ju2004/7296/KRIM.  
  
 15 SOU 2005:6, s. 87 f.  
  
 180 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 vara särskilt hög och som under verkställigheten kräver särskilda  
  
 arrangemang vad gäller säkerhet eller omhändertagande i övrigt.16  
  
 8.2.5 Säkert inlåst? (SOU 2005:6)  
  
 Den 9 augusti 2004 beslutade regeringen att ge en särskild utredare  
  
 i uppdrag att granska rymningarna under år 2004 från kriminalvårdsanstalterna  
  
 Kumla, Hall och Norrtälje, samt enligt ett tilläggsuppdrag  
  
 rymningen från anstalten Mariefred. Uppdraget redovisades  
  
 av den s.k. Rymningsutredningen i februari 2005 genom  
  
 betänkandet Säkert inlåst? – En granskning av rymningarna från  
  
 Kumla, Hall, Norrtälje och Mariefred 2004 (SOU 2005:6).  
  
 Rymningsutredningen hade i uppdrag att kartlägga och analysera  
  
 de fyra händelserna vi de nämnda anstalterna föreslå förändringar  
  
 som ökade möjligheten att förutse, förebygga och ingripa vid rymningar  
  
 eller fritagningar, särskilt från anstalter med förhöjd säkerhet.  
  
 I uppdraget ingick att föreslå de säkerhetsrelaterade förändringar  
  
 som behövdes i administrationen, organisationen, regelverket eller  
  
 inom andra relevanta områden samt att beakta internationella  
  
 förhållanden.  
  
 Rymningsutredningen riktade kritik både mot kriminalvårdens  
  
 centrala och lokala ledning. De hade brustit i förmågan att tänka i  
  
 termer av nya typer av hot och i bedömningen av vad en ny typ av  
  
 brottslighet, framför allt den organiserade brottsligheten, kunde  
  
 medföra. Personalpolitiken hade försummats. Bristerna hade varit  
  
 påtagliga vad gäller insatserna mot korruption och de svagheterna i  
  
 ledarskapet. Den interna kulturen uppvisade särdrag som återverkat  
  
 negativt på säkerheten. Säkerhetsarbetet inom kriminalvården hade  
  
 under en följd av år haft en alltför låg prioritet både vad gäller  
  
 innehåll och bemanning. Meddelade beslut om säkerhetshöjande  
  
 åtgärder hade heller inte genomförts med tillräcklig kraft.17  
  
 År 2003 bedömde kriminalvården att åtta personer var i behov  
  
 av förhöjd säkerhet. Rymningsutredningen konstaterade att behovet  
  
 var mycket större än så. Det krävdes en utökning av antalet platser  
  
 med särskilda säkerhetsarrangemang, från dåvarande 30 platser till  
  
 150. Ett sätt att åstadkomma detta var att bygga ett särskilt säkerhetsfängelse 
  
 . Rymningsutredningen bedömde även att det fanns ett behov  
  
 att samordna riskbedömningen av de intagna och att förbättra  
  
 16 Ju2004/7296/KRIM.  
  
 17 SOU 2005:6, s. 9.  
  
 181 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 underrättelseverksamheten. Rymningsutredningen anförde också  
  
 skäl för att differentiera vårdarrollen och för att förbättra den  
  
 dagliga ledningen av arbetet vid anstaltsavdelningarna. Flykten till  
  
 administrativa uppgifter behövde stävjas. Rymningsutredningen uppfattade  
  
 dessutom att personalen undvek direkt kontakt med de  
  
 intagna och istället skötte avdelningen via monitorer i kontrollrummen.  
  
 Det fanns också ett behov att förbättra rutinerna kring  
  
 rekrytering och personalkontroll, bl.a. genom att ta fram utdrag ur  
  
 belastnings- och misstankeregister samt genom psykologtester.18  
  
 Utredaren föreslog vidare att en säkerhetsenhet skulle bildas för  
  
 att förtydliga styrningen och ledningen av säkerhetsarbetet. Det  
  
 föreslogs också att regeringen i regleringsbrev borde ge tydligare  
  
 anvisningar kring säkerhetsarbetet med krav på uppföljning och att  
  
 säkerhetsarbetet borde bli föremål för granskning av exempelvis  
  
 Riksrevisionen eller Statskontoret.19  
  
 Eftersom kriminalvården har långtgående befogenheter att ingripa i  
  
 människors liv och att inkräkta på den personliga integriteten ansåg  
  
 Rymningsutredningen att det borde övervägas att skapas en  
  
 oberoende organisation för tillsyn över kriminalvårdens verksamhet.20  
  
 De aktuella fritagningarna och upploppen visade att det fanns  
  
 brister i det s.k. skalskyddet, både vad gällde den fysiska säkerheten  
  
 och personalens förmåga att hantera utrustning och visitationssituationer.  
  
 Säkerhetsskyddet behövde uppgraderas. En strategi för  
  
 gisslansituationer behövde utformas i samråd med Rikspolisstyrelsen.21  
  
 Rymningsutredningen ansåg att kriminalvårdens personal inte  
  
 borde beväpnas, eftersom det kunde leda till en upptrappning av  
  
 våldet och skapa nya säkerhetsproblem. Rymningsutredningen ansåg  
  
 inte heller att det var meningsfullt att kriminalisera rymningen som  
  
 sådan. De flesta av de intagna som är placerade i en hög säkerhetsklass  
  
 avtjänar långa fängelsestraff. Mot den bakgrunden menade  
  
 Rymningsutredningen att hotet om ytterligare straff knappast  
  
 avhåller dem från att rymma.22  
  
 Utredningen föreslog också att Kriminalvårdsstyrelsens styrelse  
  
 skulle tillföras expertkompetens på säkerhetsområdet, att kriminalvården  
  
 inte skulle tillhandahålla träningsutrustning på samma sätt  
  
 18 SOU 2005:6, s. 12 ff.  
  
 19 SOU 2005:6, s. 17 f.  
  
 20 SOU 2005:6, s. 131 ff.  
  
 21 SOU 2005:6, s. 160 ff.  
  
 22 SOU 2005:6, s. 121 f.  
  
 182 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 som tidigare och att unga intagna med tung kriminell belastning  
  
 inte skulle placeras i större grupper.23  
  
 8.2.6 Framtidens kriminalvård (SOU 2005:54)  
  
 Regeringen beslutade den 10 oktober 2002 att tillkalla en parlamentariskt  
  
 sammansatt utredning med uppdrag att utarbeta förslag  
  
 till en ny kriminalvårdslag. Kommittén redovisade sitt betänkande  
  
 Framtidens kriminalvård (SOU 2005:54) i maj 2005.  
  
 Kommittén hade bl.a. till uppgift att särskilt uppmärksamma  
  
 frågor om hur verkställigheten kan anpassas så att den förebygger  
  
 återfall i brott samtidigt som kraven på säkerhet och samhällsskydd  
  
 iakttas.  
  
 Kriminalvårdskommitténs utgångspunkt för anstaltsplaceringen  
  
 var att den som tas in i anstalt ska placeras under så fria förhållanden  
  
 som möjligt med hänsyn till ordning och säkerhet. I vissa  
  
 fall ska dock den intagne bedömas som en s.k. högriskfånge och  
  
 därmed hållas under särskilt hög kontroll och kunna avskiljas från  
  
 andra intagna. Enligt kommitténs definition är en högriskfånge en  
  
 intagen för vilket det föreligger en påtaglig risk för rymning eller  
  
 fritagning eller en påtaglig risk för att hon eller han fortsätter med  
  
 brottslig verksamhet av allvarligt slag under verkställigheten. De  
  
 föreslagna reglerna om avskiljande från gemensamhet med andra  
  
 intagna förväntades göra det lättare att besluta om avskiljande.  
  
 Kommittén föreslog att det skulle införas kraftiga begränsningar  
  
 i de intagnas rätt att inneha betalningsmedel och personliga tillhörigheter  
  
 i anstalten och att utföra ekonomiska transaktioner med  
  
 andra intagna. Kommittén föreslog även att kriminalvården skulle  
  
 ges utökade möjligheter att t.ex. fotografera och kameraövervaka  
  
 de intagna, förverka otillåten egendom samt kontrollera besökare.  
  
 Vidare förslogs att ett förmånssystem inom kriminalvården  
  
 skulle införas. Misskötsel från den intagne skulle enligt förslaget  
  
 kunna leda till att denne flyttades ner i förmånssystemet eller inte  
  
 beviljades villkorlig frigivning. Vissa av förslagen i betänkandet  
  
 behandlades i prop. 2005/06:123, En modernare kriminalvårdslag.  
  
 Lagändringarna trädde i kraft den 1 januari 2007. Genom de nya  
  
 bestämmelserna förändrades förutsättningarna för villkorlig frigivning.  
  
 Den villkorliga frigivning efter det att två tredjedelar av ett  
  
 tidsbestämt straff har avtjänats kan nu skjutas upp om det finns  
  
 23 SOU 2005:6, s. 173 ff.  
  
 183 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 synnerliga skäl för det. Vid bedömningen om det finns synnerliga  
  
 skäl ska det särskilt beaktas om den intagne har uppträtt hotfullt  
  
 eller våldsamt mot personal eller andra intagna eller på annat sätt  
  
 har stört ordningen eller säkerheten i anstalten, rymt eller avvikit i  
  
 samband med permission eller vägrat att genomgå behandling.24  
  
 Ett andra steg i kriminalvårdsreformen behandlades i prop.  
  
 2006/07:127, Några ändringar i kriminalvårdslagstiftningen. Lagändringarna  
  
 trädde i kraft den 1 april 2008 och innebar bl.a. förenklade  
  
 och mer enhetliga bestämmelser när det gällde intagnas rätt  
  
 att inneha personlig egendom, brevgranskning och placering i  
  
 avskildhet.  
  
 Ytterligare förslag förväntas lämnas i en proposition av regeringen  
  
 till riksdagen under hösten 2009.  
  
 8.2.7 En nulägesbild av de intagna i anstalt  
  
 Inom Kriminalvården finns det 5 014 anstaltsplatser. Huvuddelen  
  
 av dessa platser finns i de lägre säkerhetsklasserna. Platserna är  
  
 fördelade på 55 anstalter.  
  
 Tabell 8.1 Antal platser per säkerhetsklass, februari 2009  
  
 Säkerhetsnivå Antal platser  
  
 A 439  
  
 B 371  
  
 C 657  
  
 D 649  
  
 E 1 602  
  
 F (Öppna) 1 297  
  
 Källa: Kriminalvården  
  
 Kriminalvården uppger att den genomsnittliga beläggningen är 95  
  
 procent.  
  
 Av de intagna är ca 95 procent män och drygt 5 procent är kvinnor.  
  
 Kvinnorna är placerade vid någon av sex särskilda anstalter.  
  
 24 Prop. 2005/06:123, s. 57.  
  
 184 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Figur 8.1 Åldersfördelning, Intagna i anstalt (oktober 2008)  
  
 0,0% 
  
 5,0% 
  
 10,0% 
  
 15,0% 
  
 20,0% 
  
 25,0% 
  
 30,0% 
  
 15-17 18-20 21-24 25-29 30-34 35-44 45-54 55-64 65Källa 
  
 : Kriminalvården  
  
 Ett stort antal av de intagna är yngre än 30 år (ca 35 procent). En  
  
 inte obetydlig andel är dock äldre än 55 år och i oktober 2008 fanns  
  
 det ca 70 folkpensionärer bland de intagna.  
  
 Kriminalvården uppger att knappt 30 procent av de intagna är  
  
 utländska medborgare. Andelen har vuxit sedan början av 1990talet  
  
 då antalet utländska intagna var knappt 20 procent.  
  
 Ca 25 procent av de intagna har dömts till fängelse för våldsbrott  
  
 (dvs. ett våldsbrott utgjorde huvudbrottet).  
  
 185 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 Figur 8.2 Kort- och långtidsdömda intagna, åren 1990–2007  
  
 0 
  
 1000 
  
 2000 
  
 3000 
  
 4000 
  
 5000 
  
 6000 
  
 7000 
  
 1990 19  
  
 9  
  
 1  
  
 19  
  
 Mer än ett år 
  
 Ett år eller mindre 
  
 9 2  
  
 1  
  
 9  
  
 93  
  
 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2  
  
 0  
  
 01  
  
 2002 2003 20  
  
 0  
  
 4  
  
 20  
  
 0  
  
 5  
  
 2006 2  
  
 0  
  
 07  
  
 Källa: Kriminalvårdsstatistik 2007 och tidigare årgångar. Åren 1990–1993 är mättidpunkten den 1  
  
 mars, därefter den 1 oktober.  
  
 Den 1 mars 1990 utgjorde de långtidsdömda 43 procent av det  
  
 sammanlagda antalet intagna. Denna andel hade den 1 oktober 2007  
  
 vuxit till 72 procent. De allra flesta som avtjänar straff i fängelse  
  
 hade dömts till kortare straff än ett år. År 2008 hade ca 75 procent  
  
 av dem som togs in i anstalt dömts till mindre än ett års fängelse.  
  
 Ungefär hälften av de 10 000 personer som togs in i anstalt år 2008  
  
 avtjänade ett straff som var kortare än sex månader. En fjärdedel av  
  
 de personer som lagförs för brott återfaller (lagförs för ett nytt  
  
 brott) inom ett år. Inom tre år återfaller ca 40 procent av dem som  
  
 har lagförts för brott. Hälften av dem som avtjänar sitt straff i  
  
 anstalt gör det för första gången.25  
  
 De intagna utgör således en mycket blandad grupp. Tre  
  
 fjärdedelar av alla anstaltsplatser tas upp av intagna som avtjänar  
  
 långa straff. Den återstående fjärdedelen utnyttjas för korttidsdömda.  
  
 Denna grupp är tre gånger så stor som antalet långtidsdömda.  
  
 Många av de korttidsdömda avtjänar så korta straff att det  
  
 är svårt att ge dem meningsfull vård och behandling.  
  
 25 Brottsförebyggande rådet.  
  
 186 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Kriminalvården kompliceras ytterligare av att bland de intagna  
  
 har 60–80 procent någon form av personlighetsstörning. Ca 60  
  
 procent av de intagna har en missbruksproblematik.  
  
 Enligt Kriminalvården tillhörde 255 av de intagna den 5 mars  
  
 2009 grupper som kännetecknas av grov organiserad brottslighet.  
  
 8.3 Ledning och styrning  
  
 8.3.1 Regeringens styrning av säkerhetsfrågorna  
  
 Enligt Rymningsutredningen26 uppfattade Kriminalvårdsstyrelsens  
  
 dåvarande ledning (år 2004) att Regeringskansliets verksamhetsuppdrag  
  
 var att Kriminalvårdsstyrelsen skulle få budgeten i balans  
  
 och att de skulle komma tillrätta med överbeläggningen. Därutöver  
  
 arbetade man inom kriminalvården med en effektivare schemaläggning  
  
 av personalens arbetstider och med att skapa en sammanhållen  
  
 kriminalvårdsmyndighet. Säkerhetsfrågorna hade dock inte  
  
 någon framträdande roll i dialogen mellan Kriminalvårdsstyrelsen  
  
 och Regeringskansliet. Enligt Rymningsutredningen borde Kriminalvårdsstyrelsen  
  
 ha insett den avgörande betydelse som säkerhetsfrågorna  
  
 har för kriminalvårdens trovärdighet. Säkerhetsfrågorna  
  
 borde därför ha tagits upp i dialogen med Regeringskansliet.  
  
 Rymningsutredningen poängterade också att det fanns behov att  
  
 strama upp Regeringskansliets styrning genom tydligare anvisningar  
  
 på området i regleringsbreven. Frågor av särskild betydelse borde  
  
 följas av krav på uppföljning. Redovisningen borde avse både tid  
  
 och form för hur uppdraget har genomförts.27  
  
 Vid en pressträff den 5 augusti 2004 meddelade justitieministern  
  
 att han ville ha fortlöpande rapporter från Kriminalvårdsstyrelsen  
  
 om säkerhetssituationen vid landets anstalter. Justitieministern  
  
 informerade också om att en ny rymningssäker specialanstalt skulle  
  
 byggas inom kort. Regeringsuppdraget till Kriminalvårdsstyrelsen  
  
 att ta fram ett förslag avseende utformningen av en säkerhetsanstalt  
  
 formaliserades, som har nämnts tidigare, den 19 augusti 2004.  
  
 Förslaget skulle redovisas senast 1 december samma år.28 Den  
  
 fördjupade myndighetsdialogen kring säkerhetsfrågorna innebar att  
  
 en särskild handläggare vid Regeringskansliet utsågs i augusti 2004  
  
 26 SOU 2005:6, se avsnitt 8.2.4 i detta betänkande.  
  
 27 SOU 2005:6, s. 135 f.  
  
 28 Ju2004/7296/KRIM.  
  
 187 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 med uppdrag att svara för kontakterna mellan Kriminalvårdsstyrelsen  
  
 och Justitiedepartementet så att departementet fortlöpande  
  
 skulle kunna följa hur kriminalvårdens säkerhetsarbete fortskred.  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen avrapporterade inledningsvis veckovis per  
  
 telefon vilka åtgärder som hade vidtagits på säkerhetsområdet.  
  
 Informationen vidarebefordrades till berörda tjänstemän vid  
  
 Justitiedepartementet samt till statssekreteraren som i sin tur informerade  
  
 justitieministern och justitieutskottets ordförande. Från  
  
 mitten av september skedde avrapporteringen månadsvis. Därutöver  
  
 var säkerhetsarbetet en återkommande punkt vid de månatliga  
  
 mötena mellan statssekreteraren och generaldirektören.29  
  
 I regleringsbrevet för budgetåret 2005 avseende kriminalvården  
  
 beslutade regeringen att Kriminalvårdsstyrelsen skulle redovisa vilka  
  
 åtgärder styrelsen hade vidtagit för att säkerställa säkerheten vid  
  
 häkten och anstalter. Av redovisningen skulle framgå vilka åtgärder  
  
 som hade vidtagits med anledning av det åtgärdsprogram som  
  
 generaldirektören hade beslutat om den 5 augusti 2004. Dessutom  
  
 skulle antalet avvikelser, omfattningen av våld eller hot om våld  
  
 från intagna mot personal och omfattningen av våld mellan intagna  
  
 vid anstalterna redovisas.30  
  
 I regleringsbrevet för budgetåret 2006 angav regeringen att Kriminalvården  
  
 därutöver skulle återrapportera en analys av utvecklingen  
  
 och en redovisning av hur underrättelseverksamheten hade  
  
 utvecklats.31  
  
 Från budgetåret 2007 och framåt har Kriminalvården bl.a. haft i  
  
 uppdrag att med utgångspunkt i ett antal s.k. indikatorer32 (sju för  
  
 häkten och tio för anstalter) redovisa vad som har gjorts för att  
  
 möta behovet av säkerhet, omsorg och rehabilitering. Bland indikatorerna  
  
 finns antalet avvikelser av personer intagna i anstalt och  
  
 häkte, antalet s.k. direktavvikelser, dvs. antalet rymningar från  
  
 anstalts- och häktesanläggningar, och antalet allvarliga incidenter.  
  
 Kriminalvården skulle också redovisa antalet avvikelser och allvarliga  
  
 incidenter inom frivård och transporttjänst.33 Under budgetåret  
  
 2008 skulle Kriminalvården särskilt redovisa de åtgärder som  
  
 29 Bet. 2004/05:KU20.  
  
 30 Ju2003/10223/KRIM m.fl., s. 2 ff.  
  
 31 Ju2005/11639/KRIM m.fl., s. 2 f. och 6.  
  
 32 Se detta betänkande i avsnitt 4.3.  
  
 33 Ju2006/10427/KRIM m.fl., s. 2 ff., Ju2007/10795/KRIM m.fl., s. 2 ff., Ju2008/10579/KRIM  
  
 m.fl. s. 1 ff.  
  
 188 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 hade vidtagits för att bekämpa den organiserade brottsligheten,  
  
 samt göra en bedömning av effekterna av vidtagna åtgärder.34  
  
 I budgetpropositionerna för år 2005 och framåt har det avseende  
  
 kriminalvården poängterats att förekomsten av kriminella nätverk  
  
 inom anstalterna och brott under verkställigheten inte är acceptabelt.  
  
 Rymningar och ordningsstörningar i allmänhet ska förhindras.  
  
 För att förhindra planerade och pågående otillåtna aktiviteter  
  
 och hantera intagna som utgör säkerhetsrisker krävs, enligt  
  
 regeringen, ett dynamiskt säkerhetstänkande. Personalen ska genom  
  
 en tydlig, närvarande och professionell relation till de intagna  
  
 påverka dem samt få kunskap om och förhindra planerade och  
  
 pågående otillåtna aktiviteter. I budgetpropositionerna tas också  
  
 upp flera exempel på pågående arbete inom olika områden, bl.a.  
  
 lagstiftning, utbildning av personalen, underrättelsearbete, tekniska  
  
 säkerhetsåtgärder och samverkan.35 Regeringen har i budgetpropositionerna  
  
 för år 2007 och framåt påpekat att en lång tids fokus  
  
 på säkerhet ställer krav på en vidare fokusering även på övrigt  
  
 verksamhetsinnehåll.36  
  
 Enligt Kriminalvården har det efter augusti 2004 inte fattats  
  
 några ytterligare formella regeringsbeslut med uppdrag till myndigheten  
  
 avseende säkerhetsfrågor.  
  
 Den nuvarande generaldirektören har vid flera tillfällen till  
  
 utredningen framhållit att han har uppfattat regeringens beslut att  
  
 ersätta den tidigare generaldirektören med honom själv, dvs. dåvarande  
  
 chefen för Rikskriminalpolisen, som en tydlig signal att  
  
 säkerhetsarbetet inom Kriminalvården skulle prioriteras.  
  
 8.3.2 Kriminalvårdens styrning av säkerhetsfrågorna  
  
 Kriminalvården intensifierade sitt arbete med att förbättra säkerheten  
  
 år 2004 efter det att de ovan beskrivna incidenterna inträffat.  
  
 Åtgärder vidtogs och pågick således parallellt med Rymningsutredningens  
  
 arbete, som redovisades i februari 2005. Rymningsutredningen  
  
 konstaterade att flera av de konstaterade bristerna hade  
  
 undanröjts genom vidtagna eller påbörjade insatser.37 Rymnings34  
  
 Ju2007/10795/KRIM m.fl., s. 6.  
  
 35 prop. 2004/05:1 Utgiftsområde 4, s. 49, prop. 2005/06:1 Utgiftsområde 4, s. 46 f., prop.  
  
 2006/07:1 Utgiftsområde 4, s. 31, prop. 2007/08:1 Utgiftsområde 4, s. 27 och prop.  
  
 2008/09:1 Utgiftsområde 4, s. 23.  
  
 36 prop. 2006/07:1 Utgiftsområde 4, s. 62, prop. 2007/08:1 Utgiftsområde 4, s. 53 och prop.  
  
 2008/09:1 Utgiftsområde 4, s. 41.  
  
 37 SOU 2005:6, s. 21.  
  
 189 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 utredningens fokus var att hindra rymningar och fritagningar, medan  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen har ett vidare ansvar omfattande hela kriminalvårdens  
  
 verksamhet. Styrelsens säkerhetsarbete koncentrerades  
  
 inledningsvis främst på de åtta anstalterna med högst säkerhet och  
  
 de fyra säkerhetshäktena.38  
  
 Rymningsutredningens betänkande ledde till att Kriminalvårdsstyrelsen  
  
 gav ut 14 säkerhetspromemorior. Generaldirektören gav  
  
 också uppdrag till organisationen avseende säkerhetshöjande åtgärder.  
  
 En av åtgärderna var att skapa en säkerhetsorganisation med en  
  
 central säkerhetsgrupp och regionala säkerhetskontaktpersoner.  
  
 Säkerheten är en återkommande fråga i myndighetens verksamhetsplan,  
  
 som är det övergripande strategiska dokumentet för organisationen.  
  
 Det poängterades t.ex. i verksamhetsplanen för budgetåret  
  
 2006 att säkerhet, ordning och reda är en förutsättning för en  
  
 bra kriminalvård.  
  
 Av verksamhetsplanen för år 2006 framgår följande avseende  
  
 säkerhet:  
  
  Arbetet med att utveckla en professionell säkerhetsorganisation  
  
 ska fortsätta.  
  
  En förbättrad krisorganisation ska utvecklas.  
  
  Etableringen av underrättelsetjänsten ska fortsätta.  
  
  Samarbetet med polis regionalt och centralt ska förstärkas.  
  
  Arbetet med tekniska och fysiska åtgärder ska fortsätta.  
  
  Rymningar i samband med transporter ska reduceras.  
  
  Arbetet med att förhindra att narkotika förs in i anstalt ska  
  
 fortsätta, bl.a. genom ett ökat antal narkotikahundar.  
  
 Därutöver poängterades det att alla nyanställda (tillsvidareanställda)  
  
 inom sex månader ska påbörja Kriminalvårdens grundutbildning.  
  
 Samtliga regioner och Transporttjänsten fick ett särskilt uppdrag  
  
 att lämna en lägesrapport avseende det systematiska brandskyddet,  
  
 men några ytterligare särskilda uppdrag gavs inte i  
  
 verksamhetsplanen för det året.  
  
 38 Kriminalvårdsstyrelsen, Säkert inlåst? – betänkande av Rymningsutredningen, Skrivelse till  
  
 Justitiedepartementet.  
  
 190 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Av 2007 års verksamhetsplan framgår bl.a. följande avseende  
  
 säkerhet:  
  
  Implementeringen av det systematiska brandskyddet ska fullföljas.  
  
 Följande uppdrag lämnades till regioncheferna:  
  
  Ansvar för att följa upp och vidta åtgärder med anledning av  
  
 säkerhetshot mot verksamheten samt med anledning av iakttagelser  
  
 vid egna inspektioner och inspektioner gjorda av  
  
 huvudkontoret.  
  
  Ansvar för att upprätthålla en underrättelsekapacitet enligt  
  
 Kriminalvårdens underrättelsemodell.  
  
  Till samtliga verksamhetsgrenar lämnades följande uppdrag: I  
  
 regionerna ska enligt arbetsordningen finnas en beredskaps- och  
  
 incidentorganisation.  
  
  Utvecklingen av underrättelsetjänsten ska fortsätta.  
  
  Resurser ska avsättas för att uppnå och vidmakthålla en god  
  
 säkerhet, bl.a. avseende tekniska åtgärder, underrättelseverksamhet,  
  
 effektiv placering av intagna, god personalrekrytering, god grundutbildning  
  
 av personal, en nära kontakt med intagna och annan  
  
 s.k. dynamisk säkerhet.  
  
  Nollvision ska gälla för rymningar.  
  
  Nollvision ska gälla avseende narkotika i häkten och anstalt.  
  
  Varje verksamhetsställe ska upprätta en övningsplan.  
  
 Inom verksamhetsgrenen Anstalt skulle regionerna genomföra de  
  
 åtgärder som hade beslutats som en följd av rymningsöversynen på  
  
 E- och D-anstalter, den s.k. REDA-rapporten. Klient- och säkerhetsenheten  
  
 vid Kriminalvårdens huvudkontor skulle utarbeta en  
  
 modell för mobilstörning i anstalter med högsta säkerhet. Personalenheten  
  
 gavs i uppdrag att följa upp och lämna förslag i anledning  
  
 av Brottsförebyggande rådets rapport Hot och våld mot kriminalvårdens  
  
 personal, Rapport 2006:5.  
  
 Det poängterades återigen att alla nyanställda inom sex månader  
  
 skulle påbörja Kriminalvårdens grundutbildning.  
  
 191 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 I verksamhetsplanen för år 2008 angavs bl.a. följande avseende  
  
 säkerhet samt ordning och reda:  
  
  Kriminalvårdens brandskyddarbete ska bedrivas i enlighet med  
  
 beslutade riktlinjer.  
  
  Arbetet för säkerhetshot mot verksamheten ska bedrivas enligt  
  
 de föreskrifter, riktlinjer och policy som hade beslutats.  
  
  Samtliga verksamhetsställen ska organisera och bedriva ett gott  
  
 hot- och riskanalysgrundat säkerhetsarbete.  
  
  Inga rymningar från transporter ska tillåtas till följd av dålig  
  
 planering och samordning, icke ändamålsenlig bemanning eller  
  
 underlåtenhet att agera.  
  
  Varje verksamhetsställe ska upprätta en övningsplan för innevarande  
  
 och nästkommande år.  
  
  Regioner och verksamhetsställen ska medverka i underrättelseverksamheten  
  
 i enlighet med de årliga underrättelseplanerna.  
  
  Regionerna ska genomföra åtgärder med anledning av den  
  
 reviderade REDA-rapporten.  
  
  Klient- och säkerhetsenheten ska upphandla teknik för mobilstörning  
  
 i anstalter med högsta säkerhet.  
  
  Telefonsystemet för de intagna, INTIK, ska utvärderas och  
  
 eventuellt utbyte bedömas.  
  
  Hundverksamheten ska utvecklas med utgångspunkt i en rapport  
  
 från controllerenheten.  
  
  En riskanalys ska företas enligt förordningen (1995:1300) om  
  
 statliga myndigheters riskhantering mot bakgrund av enmyndighetsreformen  
  
 den 1 januari 2006.  
  
  Klient- och säkerhetsenheten ska upprätta förslag om hantering  
  
 av särskilt resurskrävande intagna.  
  
  Självmord i Kriminalvården ska motverkas genom ett aktivt  
  
 preventionsarbete.  
  
  Personalenheten ska (återigen) löpande följa upp att bedöma  
  
 behovet av åtgärder för att motverka våldet mot personal.  
  
 192 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 År 2009 gavs bl.a. följande uppdrag i verksamhetsplanen avseende  
  
 säkerhet samt ordning och reda:  
  
  Inom fokusområdet Vidmakthålla säkerheten genom underhåll  
  
 och anskaffning ska en inventering över behov och avtal vad gäller  
  
 säkerhetsutrustning genomföras, driftsäkerheten i elsystemen  
  
 förbättras och brandskyddarbetet redovisas.  
  
  Inom fokusområdet Normering och utveckling av tekniska säkerhetssystemen  
  
 ska en genomförandeplan för normering utarbetas.  
  
  Inom fokusområdet Narkotika och missbruk ska åtgärder enligt  
  
 myndighetens narkotikahandlingsplan redovisas och antalet hundpatruller  
  
 utökas.  
  
  Kontinuerlig fortbildning i akutsjukvård och suicidprevention  
  
 ska ske och en försöksverksamhet med häkteskoordinator, s.k.  
  
 Carter, genomföras vid säkerhetshäktena.  
  
  En redovisning av vilka åtgärder som vidtagits med avseende på  
  
 en plan för platser för särskilt resurskrävande intagna ska lämnas.  
  
  En ny bilförarutbildning ska påbörjas enligt en särskild plan.  
  
  Fortlöpande ska utbildningar genomföras i konflikt- och krishantering  
  
 samt avseende personskydd.  
  
 Uppföljning av säkerhetsarbetet sker i huvudsak genom säkerhetsgruppens  
  
 försorg. I vissa fall ska uppnådda resultat redovisas i  
  
 Kriminalvårdens IT-baserade återrapporteringssystem Ebbemodellen.  
  
 En avrapportering av specifika säkerhetsuppdrag ska fortlöpande  
  
 lämnas till säkerhetsgruppen. Säkerhetsgruppen har i sin tur haft  
  
 löpande uppdrag att genomföra säkerhetsrevisioner och att vidta  
  
 säkerhetshöjande åtgärder. En del av säkerhetsrevisionerna har  
  
 inriktats mot att följa upp Rymningsutredningens förslag.  
  
 Det största säkerhetsintresset har riktats mot sex av de åtta  
  
 anstalterna med högst säkerhetsklass, dvs. Perez, Hällby, Kumla,  
  
 Norrtälje och Tidaholm och samt den nya anstalten Salberga.  
  
 Arbetet har tagit sin utgångspunkt i 15 olika områden, t.ex. underrättelsearbete,  
  
 legala förutsättningar, transporter, inpasseringskontroll,  
  
 insatsberedskap och teknisk säkerhet. Inom de olika  
  
 områdena har olika åtgärder vidtagits beroende på vilket behov som  
  
 har funnits och med utgångspunkt i anstaltens säkerhetsklass.  
  
 Arbetet har i första hand genomförts genom säkerhetsgruppens  
  
 försorg. Åtgärderna har redovisats direkt till generaldirektören.  
  
 193 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 Inledningsvis, dvs. åren 2004–2005, skedde redovisningarna en gång  
  
 per vecka. Enligt generaldirektören har det säkerhetshöjande arbetet  
  
 på de säkraste anstalterna avstannat beträffande den tekniska  
  
 säkerheten.  
  
 Utöver åtgärderna vid de nämnda anstalterna har Kriminalvården  
  
 framför allt genomfört punktinsatser på häkten och andra  
  
 anstalter för att höja säkerheten.  
  
 8.4 Genomförda förändringar  
  
 8.4.1 Ledning och organisation  
  
 Genom regeringens beslut att tillsätta en ny generaldirektör år 2004  
  
 sattes alltså säkerheten i fokus. Den nye generaldirektören hade,  
  
 förutom att vara chef för Rikskriminalpolisen, som bl.a. ska  
  
 samordna särskilda polisiära händelser i landet, arbetat mycket med  
  
 säkerhetsfrågor inom kärnkraftsområdet.  
  
 Generaldirektören har till utredningen uppgett att det är han  
  
 själv som leder säkerhetsarbetet inom Kriminalvården och ansvarar  
  
 för säkerhetsfilosofin. Utgångspunkten för säkerhetsfilosofin är att  
  
 ta hänsyn till helheten genom att se hur de olika detaljerna  
  
 samverkar.  
  
 Under hösten 2004 tillsattes vid klient- och säkerhetsenheten en  
  
 ny säkerhetsfunktion, säkerhetsgruppen. Gruppen leds av säkerhetschefen 
  
 , som lyder under enhetschefen. Säkerhetschefen lyder dock  
  
 direkt under generaldirektören i säkerhetsrelaterade frågor.  
  
 På regional nivå finns det säkerhetsinspektörer. På anläggningarna  
  
 finns det personal med särskilt ansvar för säkerhetsfrågor.  
  
 En uppdaterad säkerhetshandbok fastställdes år 2007. Tillgången  
  
 till säkerhetshandboken inom Kriminalvården är av sekretesskäl  
  
 begränsad.  
  
 8.4.2 Personal, utbildning och attityder  
  
 Vid flera av rymningarna år 2004 visade det sig att de intagna hade  
  
 haft hjälp av personal inne på anstalterna. Enligt den nuvarande  
  
 generaldirektören har det förekommit, och förekommer fortfarande,  
  
 okunskap och omedvetenhet om säkerhetsfrågor, vilket  
  
 leder till risker för säkerheten och till risk för rymningar. Det har  
  
 194 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 också förekommit att personal har bistått intagna genom att föra in  
  
 vapen, narkotika och mobiltelefoner till anläggningarna.  
  
 Kriminalvården har därför förändrat rekryteringsprocessen  
  
 avseende den vårdande personalen. Kriterier för rekrytering har  
  
 förbättrats och rekryteringen sker numera med hjälp av Pliktverket.  
  
 Före det att någon kommer i fråga för anställning kontrolleras personen  
  
 genom registerslagning i misstanke- och belastningsregistren.  
  
 Många som ska arbeta i den klientnära verksamheten genomgår  
  
 också en s.k. personalkontroll som vidtas med hjälp av Säkerhetspolisen.  
  
 Kriminalvården har uppmärksammat behovet av ny utbildning  
  
 för personalen. Myndigheten har utrett frågan om en eventuell  
  
 högskoleutbildning för kriminalvårdare. Någon sådan har dock inte  
  
 kommit till stånd. Kriminalvården beslutade istället år 2006 att  
  
 införa en ny utbildning, den nuvarande grundutbildningen. Denna  
  
 omfattar 20–28 veckor. Alla tillsvidareanställda ska genomgå grundutbildningen.  
  
 Befintlig personal ska genomgå en anpassad utbildning.  
  
 Målet är att alla ska ha genomgått utbildningen senast under år  
  
 2009. Säkerhetsfrågorna utgör en väsentlig del av utbildningen.39  
  
 Generaldirektören har också påpekat vikten av att det i organisationen  
  
 finns rätt attityd och inställning till arbetets svårhet. Förutsättningarna  
  
 för detta ska framför allt skapas vid rekryteringen,  
  
 utbildningen och genom att utveckla ledarskapet i organisationen.  
  
 Rymningsutredningen poängterade ledarskapets betydelse för  
  
 att påverka personalen att utföra ett bra arbete. Bl.a. påpekade  
  
 Rymningsutredningen att det föreföll som om personalen hade  
  
 dragit sig undan från att aktivt finnas ute på avdelningarna.40  
  
 Kriminalvården har uppgett att förutsättningar för ett bättre  
  
 ledarskap har åstadkommits genom enmyndighetsreformen och  
  
 dess tydligare organisationsstruktur.  
  
 8.4.3 Underrättelsearbete  
  
 Under hösten 2004 inrättades Kriminalvårdens underrättelseverksamhet,  
  
 KV-KUT. Underrättelsearbetet hade dock redan påbörjats  
  
 tidigare. KV-KUT är centraliserad till Kriminalvårdens huvudkontor.  
  
 En underrättelsemodell för Kriminalvården fastställdes år 2007.  
  
 39 Se kapitel 6.  
  
 40 SOU 2005:6, s. 147 ff. och 157 ff.  
  
 195 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 8.4.4 Placering av intagna  
  
 År 2005 förändrade Kriminalvården indelningen av anstalterna i  
  
 säkerhetsklasser. De slutna anstalterna delades in i fem grupper  
  
 (A–E) beroende på säkerhetsnivå. De öppna anstalterna/anstaltsavdelningarna  
  
 tillhör grupp F. Förändringen av säkerhetsklasser  
  
 tillkom för att möjliggöra större säkerhetsmässig differentiering av  
  
 de intagna.  
  
 År 2004 inrättades placeringsenheten med ansvar för i princip  
  
 samtliga anstaltsplaceringar. Förutsättningarna för placering av de  
  
 intagna beskrivs i Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd  
  
 om placering av dömda i kriminalvårdsanstalt, KVFS 2006:13.  
  
 Placeringsbeslutet ska föregås av en risk- och behovsbedömning.  
  
 Vid bedömningen ska hänsyn tas till individens behov av behandling  
  
 eller utbildning och till säkerhetsskäl, bl.a. risken för att den  
  
 intagne ska avvika, fortsätta med brottslig verksamhet eller missbruka  
  
 narkotika under verkställigheten. Det häkte eller den anstalt  
  
 där den intagne befinner sig ska ta fram underlag till risk- och  
  
 behovsbedömningen. Frivården ansvarar för att ta fram platsunderlaget  
  
 om personen inte är intagen i häkte eller fängelse.  
  
 Enligt de nämnda föreskrifterna och allmänna råden bör den  
  
 intagne förflyttas till öppnare förhållanden så snart hänsynen till  
  
 säkerheten inte längre lägger hinder för det. Omvänt får en omplacering  
  
 ske till en anstalt eller anstaltsavdelning med högre säkerhet  
  
 av säkerhets- eller av behandlingsskäl.  
  
 Kriminalvården gör en kontinuerlig, månatlig säkerhetsbedömning  
  
 av de intagna vid de åtta högst säkerhetsklassade anstalterna, vilket  
  
 innebär att knappt 30 procent av alla intagna härigenom blir fortlöpande  
  
 säkerhetsbedömda. Bedömningarna sker på anstalterna.  
  
 8.4.5 Säkerhetsanstalt  
  
 Den 19 augusti 2004 gav regeringen i uppdrag till Kriminalvårdsstyrelsen  
  
 att ta fram ett förslag avseende utformningen av en ny  
  
 säkerhetsanstalt. Enligt beslutet ska anstalten användas för intagna  
  
 för vilka risken för fortsatt brottslig verksamhet eller avvikelse bedöms  
  
 särskilt hög och som under verkställigheten kräver särskilda  
  
 arrangemang vad gäller säkerhet och omhändertagande i övrigt.41  
  
 Enligt Rymningsutredningens uppskattning var antalet individer  
  
 41 Ju2004/7296/KRIM.  
  
 196 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 som borde omfattas av den högsta säkerheten inom kriminalvården  
  
 ca 100–150 stycken.42  
  
 Den 7 december 2004 presenterade Kriminalvårdsstyrelsen sitt  
  
 förslag angående en ny säkerhetsanstalt.43 Målgruppen beskrevs  
  
 som långtidsdömda män med särskilda säkerhetsbehov utifrån tre  
  
 huvudkriterier:  
  
  Förhöjd risk för våldsamma rymningar och fritagningar  
  
  Våldsbenägenhet eller andra allvarliga ordningsstörningar  
  
  Hög risk för fortsatt grov brottslighet under verkställigheten där  
  
 det är extra viktigt att kontakten med omgivningen begränsas.  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen bedömde att gruppens storlek kommer att  
  
 variera över tid, men att ett 60-tal intagna kunde komma i fråga för  
  
 placering på en säkerhetsplats.  
  
 Av bl.a. säkerhets- och infrastrukturskäl bedömdes en anstalt i  
  
 anstalten vara det mest lämpliga sättet att ta fram säkerhetsplatserna.  
  
 Anstalten Saltvik i Härnösand bedömdes ha goda förutsättningar  
  
 för en nyetablering av en säkerhetsenhet. Dessutom föreslogs  
  
 säkerhetsplatser vid anstalterna Perez, Kumla och Tidaholm.  
  
 Säkerhetsenheten vid Saltvik föreslogs få 12–18 platser, Perez 18  
  
 säkerhetsplatser, Kumla 18–24 säkerhetsplatser och Tidaholm 6  
  
 säkerhetsplatser.  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen föreslog även ett nytt behandlingsprogram,  
  
 Violence Prevention Program (VPP), som bedömdes  
  
 särskilt lämpligt för personer dömda för grova våldsbrott, högriskklienter  
  
 och psykopater.  
  
 I ett senare beslut fann Kriminalvården att Tidaholm inte bedömdes  
  
 lämpligt för att inrymma säkerhetsplatser. Istället beslutades  
  
 att tre identiska enheter med drygt 20 platser vardera skulle byggas  
  
 vid Saltvik, Hall och Kumla. Vid enheterna ska dubbelt så många  
  
 vårdare arbeta som vid en normalavdelning. Varje säkerhetsavdelning  
  
 inom enheten ska innefatta sex platser. De intagna ska ha daglig  
  
 sysselsättning med arbete, studier eller behandling. Platserna ska  
  
 tas i bruk under åren 2009 och 2010. Sammanlagt får därmed  
  
 Kriminalvården ca 60 säkerhetsplatser.  
  
 42 SOU 2005:6, s. 139 f.  
  
 43 Kriminalvårdsstyrelsen, Säkerhetsanstalt, 2004.  
  
 197 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 8.4.6 Tekniska åtgärder  
  
 Ett stort antal åtgärder för att förbättra den fysiska säkerheten vid  
  
 anstalterna har vidtagits. De säkerhetshöjande åtgärderna har framför  
  
 allt vidtagits vid sex av anstalterna med högst säkerhetsklass.  
  
 Allmän inpasseringskontroll med metalldetektorer, på vissa ställen  
  
 med röntgenutrustning, har införts och kommer att införas vid de  
  
 fem säkerhetshäktena och vid tio av anstalterna. Vid dessa anstalter  
  
 har också ett yttre perimeterskydd (dvs. ett yttre staket) uppförts,  
  
 inpasseringsskydd satts upp och en översyn av nyckelsystemen  
  
 genomförts. Vid andra anläggningar har insatser genomförts när  
  
 det har uppmärksammats särskilda behov härför.  
  
 Kriminalvården kameraövervakar i mycket större utsträckning  
  
 än tidigare anstalternas allmänna utrymmen, t.ex. uppehållsrum,  
  
 kök och arbetsutrymmen. Ett problem har varit att intagna har haft  
  
 möjlighet att kommunicera med personer utanför anstalten med  
  
 mobiltelefoner. Inpasseringskontrollen har, enligt Kriminalvården,  
  
 begränsat möjligheten att få tillgång till en mobiltelefon. Kriminalvården  
  
 har i flera år arbetat i projektform med att finna en lösning  
  
 för mobilstörning. Slutsatsen är att det inte finns något system som  
  
 klarar en total utstörning av kommunikation med mobiltelefon.  
  
 Kriminalvården har även prövat mobildetektorutrustning, dvs.  
  
 instrument som ger utslag om det finns mobiltelefoner i närheten.  
  
 Möjligheten för de intagna att ringa till andra än vissa godkända  
  
 nummer begränsas av Kriminalvårdens interna telefonsystem INTIK.  
  
 Systemet har nyligen uppdaterats. INTIK är ett komplement till  
  
 t.ex. brevgranskning för att begränsa de intagnas otillåtna kontakter  
  
 med personer utanför anstalten, t.ex. för att planera brott eller  
  
 rymningar.44  
  
 Ett särskilt internt IT-system hindrar att de intagna kommer ut  
  
 på Internet, men ger dem möjlighet att komma åt godkänd information,  
  
 t.ex. digitalt studiematerial.  
  
 44 Enligt en artikel i Dagens Nyheter den 26 juni 2009 kan intagna kringgå telefonrestriktionerna  
  
 i INTIK-systemet genom att använda IP-telefoni. I artikeln uppgav Kriminalvårdens  
  
 säkerhetschef systemet ska bytas ut, men eftersom det behöver utvecklas av  
  
 Kriminalvården själva beräknas det ta två-tre år innan det nya systemet kan tas i bruk.  
  
 (Dagens Nyheter, Fångar överlistar spärrade telefoner, 26 juni 2009)  
  
 198 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 8.4.7 Narkotika  
  
 Regeringen har sedan år 2002 gett kriminalvården i uppdrag att förbättra  
  
 situationen avseende narkotika i häkten och vid anstalterna.  
  
 Kriminalvården har beslutat om en nollvision, dvs. ingen narkotika  
  
 ska förekomma vid anläggningarna.  
  
 För att uppnå visionen har Kriminalvården, som har nämnts,  
  
 förbättrat inpasseringskontrollen och begränsat möjligheten att kasta  
  
 något över muren genom uppförandet av ett yttre perimeterskydd  
  
 vid vissa anstalter.  
  
 År 2002 fanns det två narkotikahundar inom kriminalvården. I  
  
 dag finns det 20 hundförare och 22 hundar. Narkotikahundarna  
  
 underlättar och gör visitationerna effektivare.  
  
 För att förhindra den att de intagna kommer över läkemedel som  
  
 de inte har rätt till har myndigheten utökat restriktionerna kring  
  
 läkemedelsförråden, som finns vid häkten och anstalter.  
  
 8.4.8 Insatsorganisationen  
  
 Kriminalvårdens insatsorganisation etablerades efter upploppet på  
  
 Tidaholmsanstalten år 1994.45 Insatsgrupper finns numera vid vissa  
  
 anstalter. Avsikten är att Kriminalvården ska ha en beredskap att  
  
 hantera de flesta uppkomna konflikter utan hjälp av Polisen. Enligt  
  
 Rymningsutredningen bör utgångspunkten vara att en ren ordningsstörning  
  
 utan brott primärt är Kriminalvårdens ansvar, medan incidenter  
  
 som innefattar brott bör handhas utan polis. Då ett brott  
  
 har begåtts bör därför polis tillkallas. Den fortsatta insatsen bör då  
  
 ledas av Polisen med eventuellt biträde av Kriminalvården.46 Ett  
  
 koncept för att hantera gisslantagningar fastställdes under år 2005.  
  
 8.4.9 Våldsanvändning  
  
 Rymningsutredningen avvisade kravet på att Kriminalvårdens personal  
  
 skulle beväpnas med skjutvapen eller OC-spray, bl.a. med beaktande  
  
 av att risken för att graden av våld vid ingripanden skulle öka.47  
  
 I mars 2006 trädde Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna  
  
 råd om användning av OC-spray (pepparspray) i Kriminalvården,  
  
 45 Se Ds 1994:140.  
  
 46 SOU 2005:6, s. 171.  
  
 47 SOU 2005:6, s. 121.  
  
 199 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 KVFS 2006:1, i kraft. Bestämmelserna medger tilldelning av Sellers  
  
 till verksamhetsställen enligt huvudkontorets beslut. Chefen  
  
 för ett verksamhetsställe får i samråd med säkerhetsgruppen besluta  
  
 om vilka befattningshavare som har rätt att använda OC-spray. När  
  
 OC-spray har använts ska en rapport överlämnas till verksamhetsstället,  
  
 regionkontoret och huvudkontoret. Enligt föreskrifterna  
  
 har huvudkontoret ansvaret för den särskilda tillsynen över hur  
  
 OC-spray används.  
  
 Ett nytt IT-baserat tillbuds- och incidentrapporteringssystem,  
  
 ISAP, installerades år 2006.  
  
 Franklin Säkerhet och suicidrisk  
  
 År 2008 infördes ett s.k. screeninginstrument för att följa upp  
  
 risken för självmord hos de häktade. Vid de fyra säkerhetshäktena  
  
 infördes en ny funktion som häkteskoordinator, s.k. Prison Security  
  
 Officer, hösten 2008. Koordinatorn ska ha ett uppsökande ansvar  
  
 och aktivt medverka i planering, ledning och uppföljning av häktets  
  
 arbete med självskadande handlingar.  
  
 Kriminalvården har därutöver genomfört extra utbildningsinsatser  
  
 i akutsjukvård och om suicidprevention, utökat omfattningen  
  
 av psykologer på häktena, beslutat om nya rutiner för suicidprevention  
  
 och genomfört övningar. En omvårdnadsinspektion  
  
 genomfördes och redovisades i april 2009.48  
  
 8.4.11 Övrigt om säkerhet  
  
 Brandskyddsarbetet har haft en framträdande plats i Kriminalvårdens  
  
 säkerhetsarbete. Frågor om utrymning vid en brand eller  
  
 en olycka bereder särskilda problem för myndigheten.  
  
 Vid etablering av nya anläggningar har Kriminalvården särskilt  
  
 kunnat beakta säkerhetsfrågor kring data, el- och telefonredundans.  
  
 Kriminalvården har vidtagit ett antal andra åtgärder bl.a. för att  
  
 förbättra säkerheten samt ordningen och redan vid anstalterna.  
  
 Bland dessa åtgärder finns beslut om vilka personliga ägodelar de  
  
 intagna får ha i sitt bostadsrum. Detaljerade föreskrifter och allmänna  
  
 48 Kriminalvården, Omvårdnadsinspektioner vid landets häkten 2008.  
  
 200 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 råd om detta har beslutats för hela myndigheten.49 Begränsningarna  
  
 har bl.a. inneburit att det är enklare att genomföra visitationer.  
  
 8.4.12 Samverkan  
  
 Kriminalvården har i dag en sambandsperson placerad vid Rikskriminalpolisen.  
  
 Myndigheten samverkar med bl.a. Polisen i den  
  
 för vissa myndigheter gemensamma mobiliseringen mot den grova  
  
 organiserade brottsligheten, det s.k. GOB-arbetet, samt i Polisens  
  
 Operativa råd. Kriminalvården har erbjudits att delta i Polisens  
  
 regionala underrättelsecentrum, de s.k. RUC:arna.  
  
 På den operativa nivån samverkar Kriminalvården med t.ex. polismyndigheterna 
  
 , Åklagarmyndigheten och domstolarna. Samverkan  
  
 omfattar många frågor av praktisk och operativ natur. I övrigt samverkar  
  
 Kriminalvården med aktörer på den ort där de olika anläggningarna  
  
 är lokaliserade, t.ex. med räddningstjänsten och sjukvården.  
  
 8.5 Planerade förändringar  
  
 Kriminalvården arbetar med en ny indelning av anstalternas säkerhetsklassning.  
  
 I övrigt menar myndigheten att principerna för  
  
 säkerhetsfilosofin och för säkerhetsarbetet nu är fastlagda, men att  
  
 det återstår implementering i vissa avseenden.  
  
 Kriminalvården arbetar för närvarande med elsäkerhetsfrågor och  
  
 åskskyddet, samt frågan om reparationsberedskap och serviceavtal.  
  
 Frågorna om informationssäkerhet kräver enligt Kriminalvården  
  
 vidareutveckling.50  
  
 8.6 Resultatet av de genomförda förändringarna  
  
 8.6.1 Kriminalvårdens uppföljning  
  
 Verksamhetsplanen för Kriminalvården bryts ned i regionala verksamhetsplaner,  
  
 som därefter preciseras i handlingsplaner inom respektive  
  
 verksamhetsområde. Såväl kvantitativa som kvalitativa mål  
  
 följs upp i den IT-baserade Ebbemodellen. Verksamhetsplanens mål  
  
 och verksamheten i övrigt följs upp två gånger per år vid general49  
  
 Se Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om verkställighet i anstalt, KVFS 2008:3.  
  
 50 Se kapitel 7  
  
 201 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 direktörens resultatdialoger med regioncheferna. Som regel har  
  
 dessa föregåtts av uppföljningssamtal inom respektive region.  
  
 Därutöver sker uppföljning av säkerhetsfrågor av säkerhetsgruppen,  
  
 som årligen genomför ett antal tillsyner i organisationen.  
  
 År 2008 genomfördes 19 säkerhetstillsyner i häkten och 22 på  
  
 anstalter.51  
  
 Allvarliga incidenter anmäls i det nya incidentrapporteringssystemet,  
  
 ur vilket ett antal statistiska uppgifter kan hämtas.  
  
 8.6.2 Antal avvikelser  
  
 Kriminalvården har kontinuerligt redovisat antalet avvikelser.  
  
 Figur 8.3 Antal avvikelser från anstalter, Åren 1990–2008  
  
 527533 540558 
  
 473 
  
 329 
  
 217 217191 
  
 158182 
  
 145 
  
 179 
  
 278269 
  
 134 137 
  
 74 68 
  
 0 
  
 100 
  
 200 
  
 300 
  
 400 
  
 500 
  
 600 
  
 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008  
  
 Källa: Kriminalvården  
  
 Antalet avvikelser från anstalter sjönk under 1990-talet från 558 år  
  
 1993 till 158 år 1999. Under åren 2003–2004 steg antalet avvikelser  
  
 kraftigt. Under dessa år befann sig kriminalvården över huvud taget  
  
 i en besvärlig situation med hög beläggning, platsbrist och ett  
  
 eftersatt säkerhetsarbete.  
  
 51 Kriminalvården, Årsredovisning 2008, s. 10 och 20.  
  
 202 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Omedelbart efter det att säkerhetsuppgraderingen inleddes efter  
  
 den svåra perioden med rymningar och upplopp minskade antalet  
  
 avvikelser. År 2008 avvek 68 intagna, jämfört med 269 år 2004.  
  
 Figur 8.4 Antal rymningar (direktavvikelser) från slutna anstalter, Åren  
  
 2000–2008  
  
 36 
  
 40 
  
 41 
  
 25 
  
 44 
  
 39 
  
 33 
  
 16 
  
 14 
  
 10 
  
 8 
  
 0 
  
 5 
  
 10 
  
 15 
  
 20 
  
 25 
  
 30 
  
 35 
  
 40 
  
 45 
  
 50 
  
 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 
  
 Källa: Kriminalvården  
  
 Mellan åren 1998–2004 rymde, dvs. avvek direkt fån anstalterna,  
  
 25–44 intagna varje år från de slutna anstalterna. Antalet rymningar  
  
 har därefter sjunkit till åtta år 2008. Fram till utgången av april år  
  
 2009 hade 13 intagna avvikit. Av dem hade två rymt från slutna  
  
 anstalter.  
  
 År 2007 beslagtogs 701 mobiltelefoner, SIM-kort och mobiltelefonutrustning  
  
 i anstalterna. År 2008 genomfördes 545 sådana  
  
 beslag.  
  
 8.6.3 Narkotikabeslag  
  
 Kriminalvården tar årligen ca 100 000 urinprov på de intagna i  
  
 avsikt att bekämpa narkotikamissbruket.  
  
 År 2006 beslagtogs 1 285 gram amfetamin, 313 gram centralstimulerande  
  
 medel och 22 gram opiater. De största beslagen av  
  
 narkotika avsåg cannabis och andra centralstimulerande medel så  
  
 som opiater. Drogerna hittades främst i allmänna lokaler, i celler  
  
 203 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 och på intagna. År 2008 beslagtogs 178 gram cannabis, 88 gram  
  
 centralstimulerande medel och 14 gram opiater.  
  
 8.6.4 Antal incidenter  
  
 Kriminalvården har sedan år 2004 anskaffat ett incidenthanteringssystem,  
  
 ISAP. I systemet ska olika former av incidenter och vissa  
  
 larm, bl.a. avseende fastighetsdriften, registreras. Systemet ska  
  
 successivt införas i organisationen. I årsredovisningen till regeringen  
  
 har Kriminalvården redovisat allvarliga incidenter för åren 2007 och  
  
 2008.  
  
 De incidenter som redovisas i systemet är hot och våld mot  
  
 personal, våld mellan intagna, suicid, självskadande handlingar/  
  
 suicidförsök, brand och skadegörelse. En allvarlig incident är, enligt  
  
 Kriminalvårdens definition, en händelse av sådan art att den riskerar  
  
 att allvarligt skada Kriminalvårdens verksamhet, personalens och/  
  
 eller klienternas säkerhet och trygghet samt allmänhetens förtroende  
  
 för verksamheten.  
  
 Figur 8.5 Rapporterade allvarliga incidenter, Åren 2000–2008  
  
 000 0 00 0 
  
 281 
  
 309 
  
 0 
  
 50 
  
 100 
  
 150 
  
 200 
  
 250 
  
 300 
  
 350 
  
 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 
  
 Källa: Kriminalvården  
  
 Kriminalvården saknar således statistik som går längre tillbaka än år  
  
 2007. Personalorganisationen SEKO har däremot fört en lista över  
  
 antalet incidenter inom kriminalvården sedan år 1993. Incident204 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 rapporteringen påbörjades efter det att det första mordet på en  
  
 intagen ägde rum.  
  
 Figur 8.6 SEKO:s incidentlista för allvarliga händelser inom  
  
 kriminalvården, Åren 2000–20081008  
  
 21 
  
 57 
  
 53 
  
 51 
  
 77 
  
 106 
  
 80 
  
 91 
  
 64 
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 120 
  
 2  
  
 00  
  
 0  
  
 2  
  
 001  
  
 2  
  
 0  
  
 02  
  
 2003 2004 2005 2  
  
 006  
  
 2  
  
 007  
  
 2  
  
 0  
  
 08 (  
  
 -  
  
 8 ok  
  
 t  
  
 obe  
  
 r  
  
 )  
  
 Källa: SEKO, Facket för Service och Kommunikation  
  
 SEKO har hämtat uppgifterna till sin incidentlista från kriminalvårdens  
  
 skyddsombuds rapportering. Listan har kontinuerligt uppdaterats  
  
 av samma person vid SEKO. SEKO:s avgränsning av vad  
  
 som är en incident skiljer sig från Kriminalvårdens definition, t.ex.  
  
 omfattar SEKO:s lista framför allt mer våldsamma händelser. Mindre  
  
 allvarliga hot eller suicidförsök har inte registrerats.  
  
 Kriminalvården har uppgett att myndigheten saknar en uppföljning  
  
 av antalet tillfällen då personal har använt våld mot de  
  
 intagna, både våld som personal har använt inom ramen för sin laga  
  
 befogenhet och av nöd- eller nödvärnsvåld. Personalen har inte  
  
 heller någon författningsreglerad avrapporteringsskyldighet i andra  
  
 fall än då fängsel enligt 23 § KvaL eller OC-spray har använts.52  
  
 52 Se KVFS 2006:13.  
  
 205 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 8.6.5 Våld och hot mot personalen  
  
 Kriminalvården redovisar hot och våld mot sin personal i incidentrapporteringssystemet 
  
 .  
  
 Kriminalvården har inte före år 2007 genomfört någon uppföljning  
  
 avseende antalet incidenter med våld och hot mot personal. Utredningen  
  
 har dock inhämtat uppgifter från Kriminalvården om antalet  
  
 anmälda arbetsskador för att kunna göra följande sammanställning.  
  
 De anmälningar som redovisas avser personalens arbetsskador som  
  
 har uppkommit p.g.a. hot om våld, våld i avsikt att skada och våld  
  
 utan avsikt att skada.  
  
 Figur 8.7 Antal incidenter med våld och hot mot personal, Åren 2000– 
  
 2008  
  
 00 000 00 
  
 137 
  
 114 
  
 44 
  
 46 
  
 37 38 37 
  
 30 
  
 11 
  
 14 
  
 22 
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 120 
  
 140 
  
 160 
  
 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 
  
 Inrapporterade 
  
 incidenter 
  
 Anmälda 
  
 arbetsskador 
  
 Källa: Kriminalvården  
  
 Antalet anmälda arbetsskador p.g.a. våld och hot mot personalen  
  
 sjönk drastiskt år 2006 efter att dessförinnan ha varit relativt  
  
 konstant under flera år. Sedan år 2006 har anmälningarna åter ökat.  
  
 Incidentrapporteringssystemet togs i begränsad omfattning i bruk  
  
 år 2007. Att antalet anmälningar om våld och hot mot personal  
  
 minskade mellan åren 2007 och 2008, samtidigt som systemet  
  
 infördes på fler verksamhetsställen, förefaller märkligt eftersom  
  
 antalet anmälda arbetsskador samtidigt ökade med över 50 procent.  
  
 206 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 8.6.6 Våld mellan de intagna  
  
 Antal tillfällen då våld har utövats mellan intagna redovisas alltså i  
  
 Kriminalvårdens nya incidentrapporteringssystem. Under år 2008  
  
 inrapporterades 104 sådana incidenter på anstalter och häkten. Det  
  
 inrapporterade antalet är enligt Kriminalvården orimligt litet. Det  
  
 synes alltså föreligga brister i underlaget.  
  
 Kriminalvården har inte heller genomfört någon uppföljning  
  
 som sträcker sig längre tillbaka än år 2007 avseende antalet incidenter  
  
 med våld mellan intagna. Utredningen har också i detta hänseende  
  
 inhämtat uppgifter från Kriminalvården om antalet anmälda  
  
 arbetsskador för att kunna göra följande sammanställning. De  
  
 anmälningar som redovisas avser de intagnas arbetsskador som har  
  
 uppkommit p.g.a. våld från någon annan intagen.  
  
 Figur 8.8 Rapporterat våld mellan intagna, Åren 2000–2008  
  
 00 00 00 0 
  
 61 
  
 104 
  
 011 113242 
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 120 
  
 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 
  
 Inrapporterade 
  
 incidenter 
  
 Anmälda 
  
 arbetsskador 
  
 Källa: Kriminalvården  
  
 Av antalet anmälda arbetsskador avseende våld mellan intagna kan  
  
 konstateras att det före år 2007 inte har skett någon adekvat mätning  
  
 av våldet mellan intagna. Kriminalvården kan inte heller ange vid  
  
 hur många tillfällen de intagna har kommit till fysisk skada till följd  
  
 av våld.  
  
 Enligt SEKO har dödligt våld mellan intagna konstaterats vid  
  
 sju tillfällen sedan år 1993. Senast det skedde var i juni 1998.  
  
 207 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 8.6.7 Suicid  
  
 Antalet självmord är störst i häktena. År 2007 inträffade 12 självmord  
  
 i häkte, men genomsnittet är lägre. Antalet självmord i anstalt är  
  
 i genomsnitt drygt ett per år. Enligt Kriminalvården avstyrde  
  
 myndigheten 108 destruktivt självskadande handlingar eller självmordsförsök  
  
 under år 2008.  
  
 Figur 8.9 Fullbordade självmord i häkten och anstalt, Åren 2000–2008  
  
 4 
  
 2 
  
 5 
  
 7 
  
 6 
  
 4 
  
 5 
  
 12 
  
 5 
  
 1 
  
 22 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 11 1 
  
 0 
  
 2 
  
 4 
  
 6 
  
 8 
  
 10 
  
 12 
  
 14 
  
 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 
  
 Häkte 
  
 Anstalt 
  
 Källa: Kriminalvården, Faktablad Självmord (Suicid), 2009  
  
 8.7 Kriminalvårdarnas uppfattning om säkerheten  
  
 De anställda inom Kriminalvården bedömer att säkerheten inom  
  
 kriminalvården är hög. I utredningens enkätundersökning anser 85  
  
 procent av de tillfrågade att de utdömda påföljderna verkställs på  
  
 ett säkert sätt. Nästan lika många uttalar att påföljderna verkställs  
  
 på ett humant sätt.  
  
 208 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Figur 8.10 Utredningens enkätundersökning: Hur tycker du att  
  
 Kriminalvården lever upp till följande mål?  
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 Instämmer Instämmer 
  
 inte 
  
 28 % 
  
 83 % 
  
 85 % 
  
 38 % 
  
 5 % 
  
 4 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
  att utdömda påföljder 
  
 verkställs på ett säkert 
  
 sätt (n=1455) 
  
  att utdömda påföljder 
  
 verkställs på ett humant 
  
 sätt (n=1458) 
  
  att minska återfallen i 
  
 brott (n=1424) 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3)  
  
 I utredningens djupintervjuer får säkerhetsarbetet ett gott betyg.  
  
 Kompetensen avseende säkerhetsfrågor bedöms som hög och  
  
 utrustning och rutiner håller också en hög kvalitet. I enkätundersökningen  
  
 är 80 procent av de tillfrågade positiva till säkerhetsarbetet.  
  
 209 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 Figur 8.11 Utredningens enkätundersökning: Vilket betyg ger du  
  
 säkerhetsarbetet som helhet på häktet/anstalten där du arbetar?  
  
 Instämmer 
  
 80 % 
  
 82 % 
  
 77 % 
  
 78 % 
  
 74 % 
  
 92 % 
  
 77 % 
  
 83 % 
  
 76 % 
  
 95 % 
  
 78 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5  
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 9 % 
  
 7 % 
  
 13 % 
  
 11 % 
  
 12 % 
  
 3 % 
  
 10 % 
  
 7 % 
  
 13 % 
  
 1 % 
  
 11 % 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1257) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=500) 
  
 Anstalt (n=924) 
  
 Nord (n=142) 
  
 Mitt (n=319) 
  
 Stockholm (n=329) 
  
 Syd (n=208) 
  
 Väst (n=254)  
  
 Öst (n=172) 
  
 Total (n=1497) 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=168) 
  
 Det område som de intervjuade framhåller behöver bli bättre är det  
  
 s.k. dynamiska säkerhetsarbetet, dvs. i synnerhet att personalen är  
  
 närvarande hos klienterna. Kriminalvårdsinspektörerna och vårdarna  
  
 anser också i enkätundersökningen att de bör vara ute mer hos  
  
 klienterna. Knappt hälften anser att personalen tillbringar tillräcklig  
  
 tid tillsammans med de intagna vid häktena och anstalterna.  
  
 210 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Figur 8.12 Utredningens enkätundersökning: Vilket betyg ger du det  
  
 kriminalvårdande arbetet på häktet/anstalten där du arbetar när  
  
 det gäller  
  
 100 
  
 % 
  
 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100 
  
 % 
  
 programverksamhet för de häktade/intagna 
  
 (n=1444) 
  
 ...studier för de häktade/intagna (n=1438) 
  
 ...sysselsättning för de häktade/intagna (n=1484) 
  
 ...personalens förhållningssätt till de häktade/intagna 
  
 (n=1491) 
  
 att personalen tillbringar tillräcklig tid tillsammans 
  
 med de häktade/intagna (n=1482) 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Instämmer 
  
 35 % 
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 33 %  
  
 32 %  
  
 48 %  
  
 4 %  
  
 48 %  
  
 89 %  
  
 36 %  
  
 55 %  
  
 52 %  
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
  att personalen tillbringar tillräcklig  
  
 tid tillsammans med de  
  
 häktade/intagna (n=1482) 
  
  personalens förhållningssätt till de  
  
 häktade/intagna (n=1491) 
  
  sysselsättning för de  
  
 häktade/intagna (n=1484) 
  
  studier för de häktade/intagna  
  
 (n=1438) 
  
  programverksamhet för de  
  
 häktade/intagna (n=1444) 
  
 De olika aspekterna av säkerhetsarbetet får generellt högre omdömen  
  
 än det kriminalvårdande arbetet.  
  
 Figur 8.13 Utredningens enkätundersökning: Vilket betyg ger du  
  
 säkerhetsarbetet på häktet/anstalten där du arbetar när det  
  
 gäller  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 77%  
  
 Instämmer 
  
 72%  
  
 62%  
  
 72%  
  
 75%  
  
 70%  
  
 71%  
  
 75%  
  
 85%  
  
 82%  
  
  det fysiska och tekniska skyddet som t ex  
  
 larm, stängsel, kameror etc (n=1493) 
  
  att regelverk, instruktioner och rutiner  
  
 upprätthålls och efterlevs (n=1491) 
  
  kontrollåtgärder för att förhindra att narkotika  
  
 kommer in på häktet/anstalten (n=1470) 
  
 att personalen är närvarande bland de  
  
 häktade/intagna och kan förutse incidenter  
  
 (n=1483) 
  
 rutiner för att hantera hot och våld mellan  
  
 häktade/intagna (n=1458) 
  
  rutiner för att hantera hot och våld gentemot  
  
 personalen (n=1462) 
  
 .. Insatser mot självmord bland häktade/intagna  
  
 (n=1436) 
  
 åtgärder för säkra transporter av  
  
 häktade/intagna (n=1404) 
  
  riskbedömningar vid permissioner (n=878) 
  
 7%  
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 13%  
  
 13%  
  
 21%  
  
 9%  
  
 12%  
  
 13%  
  
 10%  
  
 5%  
  
 5%  
  
 7%  
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 13%  
  
 13%  
  
 21%  
  
 9%  
  
 12%  
  
 13%  
  
 10%  
  
 5%  
  
 5%  
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 13%  
  
 13%  
  
 21%  
  
 9%  
  
 12%  
  
 13%  
  
 10%  
  
 5%  
  
 5%  
  
 211 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 De flesta av de intervjuade anser att det fortfarande finns områden  
  
 inom säkerhetsområdet som kan bli bättre. Kvarstående risker är t.ex.  
  
 risken för överbeläggning som leder till att miljön blir stressande  
  
 och störande för både personal och intagna.  
  
 Medarbetarna uppger att de i dag känner sig trygga på sina arbetsplatser  
  
 vid häktena och vid anstalterna. 91 procent upplever trygghet  
  
 i arbetet med de intagna, 4 procent känner otrygghet.  
  
 Figur 8.14 Utredningens enkätundersökning: Känner du dig trygg eller  
  
 otrygg i arbetet med de häktade/intagna?  
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 4 % 
  
 4 % 
  
 4 % 
  
 6 % 
  
 5 % 
  
 2 % 
  
 2 % 
  
 3 % 
  
 5 % 
  
 1 % 
  
 4 % 
  
 Instämmer 
  
 91 % 
  
 88 % 
  
 89 % 
  
 87 % 
  
 89 % 
  
 97 % 
  
 94 % 
  
 92 % 
  
 88 % 
  
 98 % 
  
 90 % 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1328) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=534) 
  
 Anstalt (n=966) 
  
 Nord (n=150) 
  
 Mitt (n=335) 
  
 Stockholm (n=347) 
  
 Syd (n=221) 
  
 Väst (n=267) 
  
 Öst (n=181) 
  
 Total (n=1501) 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=173) 
  
 Knappt hälften av medarbetarna, ca 40 procent, uppger att de har  
  
 ett stort behov av utbildning eller fortbildning i säkerhetsarbete.  
  
 212 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Figur 8.15 Utredningens enkätundersökning: Hur bedömer du ditt behov av  
  
 utbildning/fortbildning inom följande områden  
  
 Stort  
  
 behov 
  
 Litet  
  
 behov 
  
 24 % 
  
 38 % 
  
 29 % 
  
 32 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 kriminalvårdande 
  
 arbete (n=1440) 
  
 säkerhetsarbete 
  
 (n=1460) 
  
 Litet behov (1-2) Stort behov (4-5) Varken litet eller sto rt behov (3) 
  
 8.8 Internationell jämförelse  
  
 8.8.1 Inledning  
  
 Utredningen har gjort studiebesök vid Kriminalforsorgen i Danmark  
  
 och Kriminalomsorgen i Oslo. Nedanstående information har  
  
 inhämtats vid dessa studiebesök. Uppgifterna har i efterhand sakgranskats  
  
 av respektive myndighet i Danmark och i Norge. Utredningen  
  
 har också inhämtat skriftlig information från Kriminalvårdsväsendet  
  
 i Finland.  
  
 8.8.2 Danmark  
  
 I Danmark finns 13 anstalter, 37 häkten och 8 pensioner (udslusningsinstitutioner) 
  
 . Knapp två tredjedelar av landets anstaltsplatser er  
  
 öppna. Det finns 981 slutna anstaltsplatser, 1 637 häktesplatser och  
  
 180 pensionsplatser. Det finns inga säkerhetsklasser, däremot finns  
  
 det ca 60 anstaltsplatser med särskilt hög säkerhet.  
  
 Direktoratet for Kriminalforsorgen är myndighetens huvudkontor.  
  
 I Danmark finns inte någon regional nivå, utan de olika  
  
 anstalterna, häktena och frivårdskontoren lyder direkt under  
  
 direktoratet. De enskilda enheterna har stor handlingsfrihet inom  
  
 213 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 ramen för de resultatkontrakt som har slutits med direktoratet. Till  
  
 Kriminalforsorgen hör även en utbildningsfunktion, Kriminalforsorgens  
  
 Uddannelsecenter (KUC).  
  
 Antalet fängelsedömda har vuxit kontinuerligt i Danmark.  
  
 Antalet anstaltsplatser är dock ungefär stabilt sedan år 1984. I  
  
 Danmark har det skett en medveten satsning på att använda andra  
  
 påföljdsformer än fängelsestraff, t.ex. villkorlig dom och samhällstjänst.  
  
 Enligt det flerårsavtal som har slutits mellan regeringen och  
  
 Kriminalforsorgen ska förutsättningarna för elektronisk övervakning  
  
 utökas under åren 2008–2011, vilket kommer innebära att ett antal  
  
 anstaltsplatser ska stängas. I Danmark finns en myndighetsgemensam  
  
 placeringsfunktion.  
  
 En säkerhetsuppgradering har skett inom dansk kriminalvård  
  
 under de senaste åren. Orsaken till detta var de MC-relaterade gängbråk  
  
 som ägde rum vid vissa anstalter under början av 2000-talet.  
  
 Fokus har vilat på hög kompetens hos personalen och relativt hög  
  
 personaltäthet. Den dynamiska säkerheten, dvs. att personalen ska  
  
 arbeta nära klienterna, har varit den bärande principen för uppgraderingen.  
  
 Däremot har det inte skett någon större uppgradering  
  
 av den tekniska säkerheten. Danmark har infört delar motsvarande  
  
 den svenska Kriminalvårdens underrättelsesystem, antalet säkra  
  
 häktesplatser har utökats och mobilspårningsutrustning har införts.  
  
 Ett arbete med att införa personliga överfallslarm pågår.  
  
 Kriminalforsorgen beslutade år 1993 ett principprogram för verksamheten 
  
 . Enligt programmet ska kriminalvården genomföra verkställigheten  
  
 så att den dömde fullföljer sitt straff med beaktande av  
  
 allmänhetens rätt till skydd mot kriminalitet och på ett sätt som  
  
 skyddar den intagne mot övergrepp och skadlig påverkan från  
  
 andra intagna.53  
  
 Den danska myndighetens vision för säkerhetsarbetet är att  
  
 kriminalvården ska kännetecknas av att det vid verksamhetsställena  
  
 finns en hög nivå av dynamisk och fysisk säkerhet genom en kombination  
  
 av tekniska, disciplinära och behandlande metoder med en  
  
 tät kontakt mellan personalen och de intagna. Kriminalforsorgen  
  
 ska arbeta för att de intagna inte ska rymma eller på annat sätt  
  
 undandra sig straffverkställigheten eller begå nya brott under verkställighetstiden.  
  
 Det ska inte heller finnas mobiltelefoner, vapen,  
  
 alkohol, narkotika eller något annat som enligt författning är  
  
 förbjudet i kriminalvårdens lokaler.  
  
 53 Kriminalforsorgen, Kriminalforsorgens principprogram.  
  
 214 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Kriminalforsorgen har i övrigt inte några centrala riktlinjer för  
  
 säkerhetsarbetet, utan detta ska utföras lokalt enligt den princip om  
  
 långtgående delegation som myndigheten tillämpar. Myndighetens  
  
 säkerhetsavdelning är en rådgivande funktion för de lokala cheferna  
  
 men genomför inte någon utvärdering lokalt.  
  
 Kriminalforsorgen redovisar omfattande statistik för uppföljning,  
  
 bl.a. av antalet disciplinstraff, antalet beslut om att placera  
  
 någon i avskildhet, antalet frivilliga placeringar i avskildhet, antalet  
  
 beslut om att placera någon i observationscell (med och utan fixering),  
  
 antalet tillfällen då handfängsel har använts och antalet omplaceringar  
  
 från en öppen till en sluten anstaltsplats.  
  
 Enligt Kriminalforsorgens ledning är rymningar inte ett stort  
  
 problem i Danmark i dag. En viss ökning av antalet rymningar ägde  
  
 rum under åren 2003–2005 i samband med problem med överbeläggning.  
  
 Under de senaste tre åren har ingen rymt från en sluten  
  
 anstalt i Danmark. Det är straffbart att rymma från anstalter och  
  
 häkten i Danmark.  
  
 Figur 8.16 Antal avvikelser, Kriminalforsorgen i Danmark, åren 2001–2007  
  
 0321400000 
  
 27 
  
 19 
  
 8 8 6 
  
 17 
  
 10 
  
 35 
  
 27 
  
 13 
  
 0 
  
 12 16 
  
 9 11 
  
 203 
  
 182 
  
 100 
  
 117 
  
 104 
  
 71 73 
  
 0 
  
 50 
  
 100 
  
 150 
  
 200 
  
 250 
  
 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 
  
 Rymning (sluten anstalt) 
  
 Rymning (häkte) 
  
 Annan avvikelse från sluten anstalt och häkte 
  
 Avvikelse öppen anstalt 
  
 Källa: Kriminalforsorgen, Statistik, 2007  
  
 Enligt Kriminalforsorgens ledning förekommer det inte mycket  
  
 narkotika vid de slutna anstalterna. Myndigheten har 12 narkotikahundar.  
  
 Omfattande arbete har inriktats på olika missbruksprogram.  
  
 År 2007 genomfördes drygt 39 000 urinprov varav 9,6 procent var  
  
 positiva. Vid de slutna anstalterna var andelen positiva prov 7,5  
  
 215 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 procent. Antalet genomförda prover har ökat under de senaste  
  
 åren, samtidigt som antalet positiva prov har minskat.  
  
 Kriminalforsorgen menar att den enskildes situation är den viktiga  
  
 utgångspunkten för säkerhetsarbetet. Den som ställer till problem  
  
 får inte bli en förebild för övriga intagna. Det är viktigt att  
  
 personalen känner de intagna. Den som inte sköter sig får därför  
  
 som regel flytta tillbaka till sin avdelning efter en till två veckor vid  
  
 en avdelning med högre säkerhet.  
  
 Antalet rapporterade tillfällen då anställda utsatts för våld och  
  
 hot har minskat sedan år 2004. Huvuddelen av incidenterna utgjordes  
  
 av hot mot de anställda. Av de 329 rapporterade incidenterna år  
  
 2007 anmäldes 160 till polis för brottsutredning och 46 anmäldes  
  
 som arbetsskada.  
  
 Figur 8.17 Antal incidenter med våld och hot mot anställda,  
  
 Kriminalforsorgen i Danmark, åren 2004–2007  
  
 473 
  
 364 363 
  
 329 
  
 0 
  
 50 
  
 100 
  
 150 
  
 200 
  
 250 
  
 300 
  
 350 
  
 400 
  
 450 
  
 500 
  
 2004 2005 2006 2007 
  
 Källa: Kriminalforsorgen  
  
 N.B. Antalet redovisade incidenter under år 2004 omfattar perioden 12 mars–31 december.  
  
 Kriminalforsorgen har sedan den 1 mars 2004 följt upp antalet incidenter  
  
 med våld och hot mot intagna i kriminalvården. I den  
  
 officiella statistiken är incidenterna uppdelade på olika kategorier  
  
 av våld och hot. Incidenterna är även fördelade på slutna respektive  
  
 öppna anstalter och häkten. Under år 2007 inträffade flest incidenter  
  
 riktade mot intagna i häktena.  
  
 216 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Figur 8.18 Antal incidenter med våld och hot riktat mot intagna av andra  
  
 intagna, Kriminalforsorgen i Danmark, åren 2004–2007  
  
 107 
  
 159 
  
 143 
  
 199 
  
 0 
  
 50 
  
 100 
  
 150 
  
 200 
  
 250 
  
 2004 2005 2006 2007 
  
 Källa: Kriminalforsorgen  
  
 Kriminalforsorgen har den 1 juli 2009 påbörjat en utvärdering av  
  
 användningen av OC-spray. De anställda bär inte någon utrustning  
  
 för våldsanvändning på sig.  
  
 Kriminalforsorgen har uppföljande statistik avseende tillfällen  
  
 då s.k. laga befogenhetsvåld har använts. I den officiella statistiken  
  
 redovisas antalet händelser fördelat på slutna anstalter och häkten,  
  
 samt om tårgas, sköld, batong eller handkraft har använts vid  
  
 våldsanvändningen.  
  
 217 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 Figur 8.19 Tvångs- och våldsanvändning, Kriminalforsorgen i Danmark, åren  
  
 2000–2007  
  
 185 
  
 172 
  
 182 
  
 202 
  
 211 
  
 201 
  
 188 
  
 199 
  
 0 
  
 50 
  
 100 
  
 150 
  
 200 
  
 250 
  
 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 
  
 Källa: Kriminalforsorgen  
  
 8.8.3 Norge  
  
 I Norge finns 49 anstalter. De häktade placeras vid en anstalt. Det  
  
 finns mellan 12 och 392 platser vid anstalterna. Sammanlagt finns det  
  
 ca 3 500 anstaltsplatser, varav ca 22 procent i genomsnitt utnyttjades  
  
 för häktade år 2008. Ca 5 procent av de intagna är kvinnor.  
  
 Anstalterna är inte indelade i olika säkerhetsklasser. I Norge finns  
  
 17 frivårdskontor. Enligt Kriminalomsorgens ledning är kriminalvården  
  
 den mest prioriterade sektorn inom rättsväsendet för närvarande.  
  
 Antalet anstaltsplatser har på fyra år ökat med 25 procent.  
  
 Den genomsnittliga beläggningen var 95,8 procent år 2007.54  
  
 Kriminalomsorgen består av Kriminalomsorgens sentrale forvaltning,  
  
 som är en integrerad del av det norska justitiedepartementet.  
  
 Det finns sex regionala administrativa kontor samt anstalter  
  
 och frivårdskontor. Därutöver tillkommer en utbildningsorganisation,  
  
 Kriminalomsorgens utdanningssenter (KRUS), och en central ITavdelning.  
  
 Den dömde placeras i närheten till sitt hem genom ett regionalt  
  
 placeringsbeslut.  
  
 54 Kriminalomsorgen, Fakta om kriminalomsorgen  
  
 218 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 I Norge kan en gärningsman dömas till forvaring, dvs. ett  
  
 tidsobestämt straff där den dömde kan friges först efter det att hon  
  
 eller han inte längre anses farlig för samhället. Därutöver ansvarar  
  
 Kriminalomsorgen för de personer som har dömts till ett tidsbestämt  
  
 fängelsestraff, ett villkorligt straff med elektronisk övervakning  
  
 eller annan frivårdspåföljd, samt de som genomgår  
  
 utslussning.  
  
 År 2002 påbörjade Kriminalomsorgen i Norge ett säkerhetsprogram 
  
 , SIK. SIK ska bidra till att förankra säkerhetsstrategin. SIK är  
  
 ett omfattande program, som är integrerat i grundutbildningen för  
  
 vårdare, ges i kurser vid KRUS-utbildningen och vid uppföljningen  
  
 inom regionerna.55 Ett fokus i arbetet har varit att analysera de fel  
  
 som begås och hur de påverkar säkerheten. Lärdomarna från dessa  
  
 analyser har nu omvandlats till en kvalitetsstandard inom ramen för  
  
 ett kvalitetsprojekt. SIK-projektet har bl.a. lett till att två forskartjänster  
  
 avseende säkerhet har inrättats vid KRUS och till att en  
  
 samlad säkerhetsstatistik finns från år 2001. En del i säkerhetsarbetet  
  
 har varit att genomföra enkäter hos personalen avseende  
  
 säkerhetskulturen, t.ex. om hur man ser på möjligheten och konsekvenserna  
  
 av att erkänna egna misstag. Viss teknisk uppgradering  
  
 har skett, bl.a. har det skett en upprustning av staket och kameraövervakning.  
  
 Kriminalomsorgens ledning har dock poängterat i samtal  
  
 med utredningen att det viktigaste är arbetet med personalen.  
  
 Säkerhetsproblem uppkommer normalt inte p.g.a. materialfel utan  
  
 p.g.a. mänskliga fel. I Norge har tre tjänstemän inom Kriminalomsorgen  
  
 avlidit till följd av våld från intagna sedan år 1972. Enligt  
  
 ledningen för Kriminalomsorgen berodde åtminstone två av fallen  
  
 på bristande rutiner eller felaktig hantering av befintliga rutiner.  
  
 År 2006 beslutade Kriminalomsorgen om en ny säkerhetsstrategi  
  
 för åren 2006–2010. Den ersatte en liknande strategi från år  
  
 1998. I den nya strategin poängteras att god säkerhet inte får ske på  
  
 bekostnad av människovärdet och den ska ta till vara samhällets, de  
  
 anställdas, de dömda och andras intagnas trygghet. Det poängteras  
  
 att alla förändringar som påverkar säkerheten ska ske med beaktande  
  
 av vilken effekt omställningen får för påverkansarbetet. Det uttalas  
  
 även tydligt att när avvägningar mellan påverkansarbete och säkerhetsförändringar  
  
 ska ske, ska säkerheten som huvudregel ges störst vikt.  
  
 Vid sådana värderingar ska behovet av att tillvarata ordning och säkerhet  
  
 på anstalterna bedömas som mindre viktiga än förändringar  
  
 55 Kriminalomsorgen, Årsmelding 2007.  
  
 219 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 som ska ske för att säkra liv, hälsa och samhällstrygghet. Det  
  
 poängteras även i strategin att samliga inom Kriminalomsorgen ska  
  
 ha en gemensam förståelse för vad som är ändamålsenlig säkerhet  
  
 och vad som krävs för att uppnå de uppställda målen. Kriminalomsorgen  
  
 har angett följande strategiska mål för åren 2006–2010.56  
  
 1. Säkerhetsstrukturen och styrningen av säkerhetsarbetet ska ses  
  
 över.  
  
 2. Den interna säkerhetsdokumentationen ska värderas och vidareutvecklas.  
  
 3. Arbetet med riskvärderingar ska intensifieras i alla led på  
  
 system- och individnivå. Detta ska även omfatta hur bemanning  
  
 och utrustning ska anpassas efter olika risknivåer.  
  
 4. Målinriktat arbete ska riktas mot organisationens säkerhetskultur  
  
 och de anställdas kompetens.  
  
 5. Kunskap och information ska samlas och fördelas snabbt och så  
  
 öppet som informationens innehåll ger anledning till.  
  
 6. Utbildning i säkerhetsarbete ska även omfatta samarbetspartners i  
  
 rättskedjan, inom förvaltningsområdet och i frivilligorganisationer.  
  
 7. Forskningsresultat som är relevanta för säkerhetsarbetet ska  
  
 inhämtas och den egna forskningsinsatsen ska förstärkas.  
  
 8. Kriminalomsorgen ska tydliggöra vilka åtgärder som i högst grad  
  
 påverkar samhällets trygghet. Sådana åtgärder ska övervägas  
  
 särskilt.  
  
 Kriminalomsorgens ledning har uppgett att rymning inte är ett  
  
 prioriterat säkerhetsproblem. Mycket få intagna rymmer. Det finns  
  
 inte heller någon målsättning att anstalterna ska kunna motstå  
  
 angrepp utifrån. Kriminalomsorgen anser att 30 av de intagna är  
  
 s.k. samhällsfarliga och kräver särskilda säkerhetsinsatser.  
  
 56 Kriminalomsorgen, Kriminalomsorgens sikkerhetsstrategi 2006–2010.  
  
 220 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Figur 8.20 Antal avvikelser, Kriminalomsorgen i Norge, åren 2001–2008  
  
 13123134 
  
 67 
  
 62 
  
 44 
  
 50 
  
 29 
  
 40 
  
 45 
  
 37 
  
 115 
  
 112 
  
 100 
  
 105 
  
 79 
  
 74 
  
 69 
  
 71 
  
 15 16 
  
 13 
  
 7 6 7 8 
  
 4 
  
 0 
  
 20 
  
 40 
  
 60 
  
 80 
  
 100 
  
 120 
  
 140 
  
 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 
  
 Rymning Avvikelse öppen anstalt 
  
 Uteblivelse efter permission Rymning från bevakad permission 
  
 Källa: Kriminalomsorgen  
  
 En särskild strategi finns för hantering av narkotika- och annat  
  
 missbruk. Det ska vara svårt att använda narkotika inne på anstalterna,  
  
 även om innehav av narkotika inte helt går att hindra vid de  
  
 öppna anstalterna. Kriminalomsorgen har 12 narkotikahundar.  
  
 Varje år genomförs ca 25 000 urinprov vid anstalterna. Ca 10 procent  
  
 av proven är positiva, vilket Kriminalomsorgens ledning anser är ett  
  
 tecken på att det missbruksdämpande arbetet går i positiv riktning  
  
 med tanke på att 60 procent av de intagna är beroende av droger då  
  
 verkställigheten påbörjas.  
  
 Den norska Kriminalomsorgen ska under fem år följa utvecklingen  
  
 av våld och hot mot anställda inom kriminalvården. Någon  
  
 slutrapport har ännu inte redovisats. Förutom att årligen registrera  
  
 antalet anmälda våldshändelser mot anställda vid anstalterna har  
  
 Kriminalomsorgen även genomfört undersökningar av våld och hot  
  
 mot anställda inom frivården samt våld och hot mellan intagna.  
  
 Dessutom har de genomfört en kvalitativ undersökning för att  
  
 analysera det s.k. mörkertalet, dvs. fall som inte kommer till myndighetens  
  
 kännedom. Av det material som hittills har redovisats kan  
  
 utläsas att det fysiska våldet mot anställda har minskat från att 23  
  
 procent av de anställda hade utsatts för våld år 2004 till 14 procent  
  
 år 2007. Det psykiska våldet, t.ex. hot för att skrämmas eller för att  
  
 skapa osäkerhet, hade däremot blivit dubbelt så vanligt, en ökning  
  
 221 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 från 10 till 20 procent. Owen våld, dvs. utskällningar eller nedvärderande  
  
 utryck, är den vanligaste formen av psykiskt våld och  
  
 utgjorde 150 fall år 2007. De som gör sig skyldiga till våld mot  
  
 anställda är som regel dömda för våldsbrott.57  
  
 Tårgas, batonger och handfängsel finns samlade på olika platser  
  
 vid de stora anstalterna för att kunna användas vid insatser. Kriminalomsorgen  
  
 har dock hittills funnit att OC-spray inte ska införas  
  
 inom den norska kriminalvårdsmyndigheten.  
  
 Figur 8.21 Antal självrapporterade incidenter med våld och hot mot  
  
 anställda, Kriminalomsorgen i Norge, åren 2004–2007  
  
 189 
  
 160 
  
 279 
  
 204 
  
 0 
  
 50 
  
 100 
  
 150 
  
 200 
  
 250 
  
 300 
  
 2004 2005 2006 2007 
  
 Källa: KRUS, Vold og trusler mot tilsatte i kriminalomsorgen 2007, s. 21.  
  
 Kriminalomsorgen i Norge redovisar antalet tillfällen då myndigheten  
  
 har registrerat användningen av tvång eller våld. I statistiken i  
  
 figuren redovisas då tårgas, batong, handfängsel eller sköld har  
  
 använts. Kriminalomsorgen redovisar dessutom antal tillfällen då  
  
 en intagen har placerats i avskildhet eller i säkerhetssäng. Igenomsnitt  
  
 placeras intagna i avskildhet knappt 300 gånger per år, medan  
  
 säkerhetssäng används vid 10–15 tillfällen per år.  
  
 57 Kriminalomsorgen, Vold och trusler mot tillsatte i kriminalomsorgen 2007.  
  
 222 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Figur 8.22 Tvångs- och våldsanvändning, Kriminalomsorgen i Norge, åren  
  
 2000–2008  
  
 5 9 12 
  
 226 
  
 168 
  
 620 
  
 436 432 
  
 131 
  
 0 
  
 100 
  
 200 
  
 300 
  
 400 
  
 500 
  
 600 
  
 700 
  
 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 
  
 Källa: Kriminalomsorgen.  
  
 En av Kriminalomsorgens stora utmaningar under de senaste åren  
  
 har varit problemet med en lång kö för att påbörja straffverkställigheten.  
  
 När problemet var som värst väntade över 3 000  
  
 personer på att få avtjäna sitt straff. Genom olika åtgärder är kön i  
  
 dag enbart en tiondel så lång. Det är i Norge straffbart både att underlåta  
  
 att efter kallelse inställa sig för verkställighet och att avvika från  
  
 pågående straffverkställighet.  
  
 Den nyligen lämnade stortingspropositionen om kriminalvården  
  
 har presenterats i avsnitt 5.10.2.  
  
 8.8.4 Finland  
  
 I Finland ansvarar två myndigheter för verkställigheten av utdömda  
  
 straff. Fångvårdsväsendet svarar för verkställigheten av fängelsestraff  
  
 och omvandlingsstraff för böter. Kriminalvårdsväsendet har  
  
 hand om samhällspåföljder, dvs. övervakning av villkorligt dömda  
  
 unga, samhällstjänst och ungdomsstraff. Myndigheterna lyder under  
  
 Brottspåföljdsverket.  
  
 Det finns 26 anstalter i Finland, varav elva är öppna. Anstalterna  
  
 har fördelats på fem regionfängelser. Ett regionfängelse består av  
  
 223 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 ett antal anstalter och en placeringsenhet. Sammanlagt finns knappt  
  
 4 000 anstaltsplatser. Häktade placeras i anstalt och motsvarar ca 15  
  
 procent av antalet intagna.  
  
 Inom ramen för Fångvårdsväsendet finns även en hälsovårdsenhet,  
  
 med ansvar för sjukvård och psykiatrisk vård av de intagna.  
  
 Målet för Fångvårdsväsendet och Kriminalvårdsväsendet är att  
  
 bidra till tryggheten i samhället genom att upprätthålla ett lagligt  
  
 och säkert system för verkställighet av påföljder, medverka till att  
  
 återfallsbrottsligheten reduceras och utslagningen som upprätthåller  
  
 kriminalitet bryts.  
  
 För att målet skall kunna uppnås genomförs verkställigheten så  
  
 att den är säker för samhället, den dömde och personalen. Den  
  
 dömdes chanser att klara sig i samhället och upprätthålla hälsa och  
  
 välmåga ska främjas och den dömdes förmåga att tillägna sig ett  
  
 levnadssätt utan kriminalitet förbättras.  
  
 I den nya fängelselagstiftningen som trädde i kraft i oktober  
  
 2006 accentuerades nödvändigheten att öka fångarnas förmåga att föra  
  
 ett liv utan kriminalitet. Fängelsetiden uppfattas som en systematisk  
  
 process med tre faser. Dessa faser är ankomsten till fängelset,  
  
 avtjänandet av straffet och frigivningen.  
  
 Vanligen placeras fångarna i det regionfängelse som är beläget  
  
 närmast hemkommunen. När placeringen avgörs, beaktas bl.a. fångens  
  
 kontakter med de närmaste anhöriga, ålder, kön, hälsotillstånd,  
  
 tidigare kriminalitet, egna önskemål och möjlighet att delta i  
  
 utbildning och behandling under strafftiden. Placeringsenheten  
  
 ansvarar också för att upprätta en plan för verkställigheten.  
  
 Den intagne ska iaktta ordningsstadgan på straffanstalten samt  
  
 bestämmelser och anvisningar som meddelas av de anställda vid  
  
 anstalten. Den intagne ska bete sig korrekt gentemot anställda och  
  
 andra interner.  
  
 Enligt Fångvårdsväsendet har narkotikakontrollen på anstalterna  
  
 under de senaste åren avsevärt effektiverats. Narkotikabekämpningen  
  
 har narkotikastrategin från år 1999 som grund. Strategin har år  
  
 2001 kompletterats med en handbok i narkotikakontroll. Samtliga  
  
 öppna anstalterna är drogfria, vilket innebär att där placeras bara  
  
 intagna som har förbundit sig att avstå från alkohol och droger.  
  
 Avhållsamheten kontrolleras med regelbundna tester.  
  
 Rymning och försök därtill är straffbara gärningar. Strafflagen  
  
 föreskriver för rymning böter eller fängelse upp till ett år. Under  
  
 2008 år var det 14 intagna som rymde från slutna anstalter. Fem  
  
 intagna försökte rymma. Vid utgången av året var det tre interner  
  
 224 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 som befann sig på rymmen. Att avlägsna sig från en öppen anstalt  
  
 behandlas inte som rymning. Om en intagna har avlägsnat sig från  
  
 en öppen anstalt utan tillstånd, kan han eller hon disciplinärt bestraffas  
  
 med enrum för högst 14 dygn. Dessutom ska den intagne överföras  
  
 till en sluten anstalt. Totalt 55 intagna avvek år 2008 från öppna  
  
 anstalter utan tillstånd.  
  
 I Riihimäki fängelse inrättades en säkerhetsavdelning som startade  
  
 verksamheten den 1 augusti 2007. En säkerhetsavdelning inledde  
  
 verksamheten i Åbo fängelse den 10 december 2007.  
  
 Säkerhetsavdelningen i Riihimäki fängelse har en kapacitet på  
  
 åtta intagna, och den i Åbo på tio intagna. De vanligaste brotten  
  
 hos de intagna som placerades på säkerhetsavdelningarna var i regel  
  
 vålds- och narkotikabrott.58  
  
 8.8.5 Jämförande statistik  
  
 Kriminalvårdsmyndigheterna i Norden redovisade år 2008 en  
  
 gemensam statistik för åren 2002–2006. I det följande redovisas den  
  
 statistik som är relevant i säkerhetshänseende. Uppgifter avseende  
  
 Island, som inte kan jämföras med de övriga länderna, har undantagits 
  
 .  
  
 Sverige, som har flest invånare, hade även det största antalet  
  
 platser inom kriminalvården. Finland hade i förhållande till folkmängden  
  
 det minsta antalet intagna i anstalt. Frivårdssektorn var  
  
 minst i Norge. Samtidigt var den tre gånger så stor i Danmark i  
  
 förhållande till de ländernas respektive invånarantal.  
  
 58 Fångvårdsväsendets årsredovisning år 2007, s. 42.  
  
 225 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 Tabell 8.2 Genomsnittligt antal intagna inom kriminalvården i Norden, år  
  
 2006  
  
 Danmark Finland Norge Sverige  
  
 I frivården 8 839 4 593 2 352 13 346  
  
 I kriminalvården 4 140 3 778 3 300 7 196  
  
 Total 12 979 8 371 5 652 20 542  
  
 Källa: Kriminalomsorgen, Nordisk statistikk for kriminalomsorgen i Danmark, Finland, Island, Norge og  
  
 Sverige 2002–2006, 2008  
  
 Tabell 8.3 Antal intagna i anstalt/häkte per 100 000 invånare, år 2006  
  
 Danmark Finland Norge Sverige  
  
 Antal intagna per 100 000 invånare 76 72 74 79  
  
 Källa: Kriminalomsorgen, Nordisk statistikk for kriminalomsorgen i Danmark, Finland, Island, Norge og  
  
 Sverige 2002–2006, 2008  
  
 Antalet avvikelser var under perioden flest i Sverige. I förhållandet  
  
 till antalet vårddygn var de dock flest i Finland (12 avvikelser per  
  
 100 000 vårddygn under fyra år). I Danmark och Sverige avvek proportionellt  
  
 sett ungefär lika många, åtta respektive nio rymningar.  
  
 Antalet rymningar var minst i Norge.  
  
 226 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Tabell 8.4 Antal avvikelser från anstalter i Norden, åren 2002–2006  
  
 2002 2003 2004 2005 2006  
  
 Danmark, avvikelser per 100 000 vårddygn 42 21 24 19 13  
  
 Danmark, avvikelser per 100 000 vårddygn, slutna  
  
 anstalter och häkten  
  
 3 1 1 1 2  
  
 Finland, avvikelser per 100 000 vårddygn 14 11 9 6 14  
  
 Finland, avvikelser per 100 000 vårddygn, slutna  
  
 anstalter och häkten  
  
 4 3 2 2 1  
  
 Norge, avvikelser per 100 000 vårddygn 17 14 14 8 11  
  
 Norge, avvikelser per 100 000 vårddygn, slutna  
  
 anstalter och häkten  
  
 0 0 0 1 0  
  
 Sverige, avvikelser per 100 000 vårddygn 37 54 48 25 26  
  
 Sverige, avvikelser per 100 000 vårddygn, slutna  
  
 anstalter och häkten  
  
 3 2 2 1 1  
  
 Källa: Kriminalomsorgen, Nordisk statistikk for kriminalomsorgen i Danmark, Finland, Island, Norge og  
  
 Sverige 2002–2006, 2008  
  
 Figur 8.23 Avvikelser per 100 000 vårddygn, slutna anstalter och häkten i  
  
 Norden, åren 2002–2006  
  
 0 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 4 
  
 2002 2003 2004 2005 2006 
  
 Danmark Finland Norge Sverige 
  
 Antalet avvikelser i förhållande till antalet vårddygn från slutna  
  
 anstalter och häkten i Norden under åren 2002–2006 skiljer sig inte  
  
 på något anmärkningsvärt sätt.  
  
 227 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 8.9 Kostnaden för säkerhetsarbetet  
  
 Utredningen har i sitt första delbetänkande, SOU 2008:71, redovisat  
  
 de kostnader Kriminalvården har haft för uppgraderingen av  
  
 säkerhetsarbetet fram till år 2007.  
  
 Utredningen fann att den förhöjda säkerheten kostade 85– 
  
 112 mnkr per år. Enligt de uppgifter som då fanns att tillgå beräknade  
  
 utredningen att när säkerheten är fullt utbyggd kan kostnaden  
  
 komma att uppgå till minst 230–260 mnkr per år.  
  
 Tabell 8.2 Årliga merkostnader för förbättrad säkerhet år 2007 och fullt  
  
 genomförd  
  
 Åtgärd Årskostnad  
  
 2007 (mnkr)  
  
 Årskostnad fullt  
  
 genomförd (mnkr)  
  
 60 säkerhetsplatser investeringar, drift 0 150  
  
 Placering av intagna på anstalt i högre  
  
 säkerhetsklass  
  
 31 31  
  
 Yttre perimeterskydd 11 25  
  
 Ökat antal restriktioner i häkten 0 0  
  
 Transportverksamheten, ökad andel fängsel,  
  
 ökat antal transporter mellan fängelser  
  
 0 0  
  
 Säkerhetsgrupp och KV-KUT 7 7  
  
 OC-spray 7,5 4,5  
  
 Inpasseringskontroller 13 ?  
  
 Kontroll vid rekrytering 12 12  
  
 Säkerhetsansvariga på anstalter 2,5 ?  
  
 Övningar 1 2  
  
 Mobiltelefonstörning 0 ?  
  
 Nyckelskåp 0,1 0,8  
  
 Summa 85,1 232,3+?  
  
 Källa: SOU 2008:71, s. 72.  
  
 De sammanlagda kostnaderna på årsbasis för den förhöjda säkerheten  
  
 uppskattades av utredningen till 85 mnkr om en årsarbetskraft  
  
 kostar 500 tkr. Om kostnaden per årsarbetskraft istället  
  
 beräknas till 1 mnkr, dvs. om personalkostnader, lokaler och  
  
 overhead inräknas utöver lön och sociala avgifter beräknade  
  
 utredningen att kostnaden för uppgraderingen av säkerheten till  
  
 112 mnkr. Den största tillkommande kostnadsposten, 31 mnkr,  
  
 avser placering av intagna i anstalter med högre säkerhetsklass.  
  
 228 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Andra större kostnader är yttre perimeterskydd, inpasseringskontroller  
  
 och kontroller vid rekrytering.  
  
 Utredningen fann att kostnaderna kunde komma att öka  
  
 väsentligt jämfört med år 2007. Framför allt skulle årskostnader om  
  
 ca 150 mnkr tillkomma för de 60 säkerhetsplatser som regeringen  
  
 har beslutat ska inrättas. Fler anstalter kan behöva ges ett yttre  
  
 perimeterskydd och inpasseringskontrollerna kan behöva utvidgas.  
  
 En merkostnad utöver de redovisade kostnaderna om minst  
  
 150 mnkr föreföll därför inte som otrolig för utredningen.  
  
 I delbetänkandet ställde utredningen kostnaderna i relation till  
  
 antalet rymningar. År 2004 skedde 33 rymningar från slutna anstalter.  
  
 År 2007 hade antalet sjunkit till 10 rymningar. Minskningen med  
  
 23 rymningar beräknades ha kostat 3,7–4,8 mnkr per förhindrad  
  
 rymning.59  
  
 Utredningen har inför detta slutbetänkande bett Kriminalvården  
  
 att komplettera eller justera de tidigare av utredningen redovisade  
  
 kostnaderna. Kriminalvården har dock inte inkommit med något  
  
 svar. I Kriminalvårdens verksamhetsplaner för åren 2008 och 2009  
  
 har utredningen kunnat konstatera att ytterligare budgetmedel har  
  
 anslagits för bl.a. suicidpreventivt arbete och utbildning, för häkteskoordinator 
  
 , för en utökad underrättelsetjänst och för en utvidgad  
  
 hundverksamhet.  
  
 8.10 Analys och slutsatser  
  
 8.10.1 Utomstående styrning av säkerhetsarbetet  
  
 Bedömning: Kriminalvården har relativt självständigt kunnat  
  
 utforma säkerhetsarbetet.  
  
 Regeringen kräver återrapportering av resultatet av säkerhetsarbetet  
  
 bl.a. vad gäller antalet rymningar, men den utvecklingsinriktade  
  
 styrningen i dessa frågor är nu mindre uttalad än tidigare.  
  
 I samband med att rymningarna år 2004 tydliggjorde det bristande  
  
 säkerhetsarbetet inom kriminalvården markerade regeringen att det  
  
 fanns ett överhängande behov av att vidta åtgärder. På kort tid  
  
 tillsattes Rymningsutredningen, en ny generaldirektör utsågs och  
  
 justitieministern krävde kontinuerliga uppföljningar. Regeringen  
  
 59 SOU 2008:71, s. 72.  
  
 229 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 gav också Kriminalvårdsstyrelsen i uppdrag att utreda förutsättningarna  
  
 för ett nytt säkerhetsfängelse. Några formella uppdrag  
  
 inom säkerhetsområdet har dock därefter inte lämnats.  
  
 Kriminalvården ska självklart rätta sig efter regeringens intentioner  
  
 och de krav som Europarådets kommitté till förhindrande av  
  
 tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling har ställt bl.a. i  
  
 samband med sina inspektioner. Kriminalvården har dock därutöver  
  
 varit relativt fri att utforma sitt säkerhetsarbete och sin  
  
 säkerhetsfilosofi.60  
  
 Utredningen anser att det var riktigt att Kriminalvården inte  
  
 följde Rymningsutredningens bedömning att det krävs 150 platser i  
  
 den allra högsta säkerhetsnivån vid en säkerhetsanstalt. I dag inrättas  
  
 sammanlagt ca 60 platser vid de tre säkerhetsenheterna.  
  
 Den uppgradering som har skett vid sex anstalter och fyra  
  
 häkten innebär att behovet av mycket säkra platser bör kunna  
  
 uppfyllas. Om ett säkerhetsfängelse hade byggts eller ytterligare  
  
 säkerhetsplatser inrättats hade det lett till mycket stora merkostnader 
  
 . Internationella erfarenheter visar att säkerhetsfängelser är  
  
 mycket dyra och svåra att omvandla till något annat användningsområde.  
  
 Trots det blir de internationellt allt vanligare.61 I USA, där  
  
 de s.k. supermax-fängelserna inrättades under 1980-talet, har antalet  
  
 platser ökat framför allt på grund av att kriminalvårdsmyndigheterna  
  
 har utökat den tänkta målgruppen när inrättande av nya  
  
 säkerhetsfängelser har gett möjlighet till det.62  
  
 Rymningsutredningen fann att det fanns behov att strama upp  
  
 Regeringskansliets styrning av kriminalvårdens säkerhetsarbete genom  
  
 tydligare anvisningar i regleringsbreven. Frågor av särskild betydelse  
  
 borde också följas av krav på uppföljning.63 Utredningen kan konstatera  
  
 att regleringsbreven för budgetåren 2005 och 2006 innehöll  
  
 krav på förbättringar vad gällde säkerheten. Kraven på återrapportering  
  
 inom detta område har dock minskat därefter. Några  
  
 utvecklingsinriktade uppdrag avseende säkerheten har inte heller  
  
 riktats till Kriminalvården utan regeringen har sedan år 2007 framhållit  
  
 att satsningen på säkerhet måste följas av insatser inom det  
  
 kriminalvårdande området.  
  
 60 Säkerhetsarbetet inom Kriminalvården påverkas också av medias rapportering – se  
  
 Brady och Summers.  
  
 61 Guerra, L. , s. 561 f.  
  
 62 Terry, Jones, s. 61 f.  
  
 63 SOU 2005:6, s. 135 f.  
  
 230 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 8.10.2 Intern styrning av säkerhetsarbetet  
  
 Bedömning: Kriminalvården bör ta fram en uttalad säkerhetsstrategi  
  
 med preciserade mål för säkerhetsarbetet som kan  
  
 kommuniceras i organisationen. En bättre styrning av och mer  
  
 delaktighet i säkerhetsarbetet kan åstadkommas genom konkretiserade  
  
 mål.  
  
 Säkerhetsarbetet har hög status i organisationen. Styrningen  
  
 bör integreras i myndighetens ordinarie ledningsstruktur.  
  
 Rymningarna år 2004, som i flera fall möjliggjordes genom bistånd  
  
 av anställda inom kriminalvården, fick mycket negativ uppmärksamhet  
  
 i media och i samhället i övrigt. Det var därför inte svårt för den  
  
 nytillträdde generaldirektören att mobilisera en förändringsvilja för  
  
 en säkrare kriminalvård. Säkerhetsarbetet kunde samlas kring nyckelorden  
  
 ordning och reda, vilka den nuvarande generaldirektören  
  
 uttalade i media redan samma dag som han utsågs av regeringen.64  
  
 De olika åtgärder som Kriminalvården har vidtagit på säkerhetsområdet  
  
 visar att det har utvecklats och att det finns en sammanhållen  
  
 tanke kring dessa frågor vid myndigheten. Arbete för att  
  
 förbättra attityder och utbildning har varvats med tekniska säkerhetsåtgärder  
  
 och åtgärder för att placera de intagna på ett säkrare sätt.  
  
 Utredningen noterar att Kriminalvården i verksamhetsplanen  
  
 för år 2009 har angett att ett av myndighetens fokusområden är att  
  
 vidmakthålla säkerheten. Utredningen förstår detta så att Kriminalvården  
  
 anser att effekten av säkerhetsuppgraderingen har nått en  
  
 tillfredsställande nivå.  
  
 Samtidigt visar utredningens djupintervjuer att personalen inte  
  
 anser att säkerhetssatsningen är färdig. En stor andel, ca 40 procent, av  
  
 de tillfrågade i enkätundersökningen anser dessutom att de behöver  
  
 mera kompetens inom säkerhetsområdet. Skillnaden mellan myndighetens  
  
 och medarbetarnas uppfattningar om det framtida säkerhetsarbetet  
  
 belyser det faktum att det inte finns en gemensam strategi  
  
 eller enhetlig syn på hur säkerhetsarbetet nu ska utvecklas.  
  
 Säkerhetsarbetet leds i betydande utsträckning direkt av generaldirektören.  
  
 Generaldirektören har ansvaret för strategierna, för styrningen  
  
 av säkerhetsorganisationen och, i många fall, för de enskilda  
  
 åtgärder som har vidtagits efter det att han har upptäckt brister vid  
  
 sina besök vid anläggningarna. Generaldirektören har beskrivit att  
  
 64 Dagens Nyheter, Ordning och reda recept mot rymningar  
  
 231 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 det finns en bristande medvetenhet i organisationen om säkerhetsfrågor  
  
 och gett detaljerade exempel härpå.  
  
 Säkerhetsarbetet förknippas inom organisationen alltså i hög  
  
 grad med generaldirektören personligen. Det har bidragit till att  
  
 säkerhetsarbetet har fått en hög status. Eftersom det operativa  
  
 säkerhetsarbetet först och främst bedrivs genom säkerhetsgruppen  
  
 finns det dock tendenser till att säkerhetsarbetet betraktas som  
  
 något av en specialfråga, vid sidan av den ordinarie verksamheten,  
  
 även om det från de allra flesta håll uttalas att säkerheten är  
  
 grunden i arbetet. Att säkerheten är en specialfråga förstärks av att  
  
 säkerhetsgruppens tvingande direktiv ofta ställs direkt till säkerhetsexperterna  
  
 på regional eller lokal nivå, dvs. vid sidan om den  
  
 ordinarie ledningsstrukturen.65  
  
 Det är nödvändigt att säkerheten ständigt finns närvarande hos  
  
 alla inom Kriminalvården. Annars finns det en risk att personalen  
  
 brister i omdöme vilket ökar säkerhetsriskerna. Om inte säkerhetsmedvetandet  
  
 ständigt är högt kan vårdarna bli alltför otvungna med  
  
 de intagna, vilket gör det svårt att hålla isär personliga relationer  
  
 och ett professionellt yrkessätt. Flera sådana exempel finns från de  
  
 uppmärksammade rymningarna år 2004. Det krävs därför en uppsättning  
  
 fastställda regler som understödjer den grundläggande  
  
 säkerhetsmedvetenheten hos personalen. Det krävs dessutom ett  
  
 ledarskap som följer upp och bekräftar denna medvetenhet.66  
  
 Kriminalvården saknar dock en formaliserad strategi för säkerhetsarbetet 
  
 , varför det inte är möjligt att i organisationen på ett strukturerat  
  
 sätt kommunicera hur säkerhetsarbetet ska bedrivas på lång  
  
 sikt, vad som ska uppnås eller hur säkerhetsarbetet ska integreras med  
  
 Kriminalvårdens övriga verksamhet. De uttalade visionära målen  
  
 för säkerhetsarbetet har varit nollvisioner avseende rymningar, droger,  
  
 kriminella aktiviteter och våld, hot eller trakasserier. Några konkreta  
  
 mål därutöver finns inte, även om det i sammanhanget bör  
  
 nämnas att det omgående efter den sista rymningen i september  
  
 2004 togs fram en mycket omfattande åtgärdslista. Kriminalvården  
  
 insåg således att det fanns ett behov att möta bristerna med  
  
 åtgärder som snabbt kunde leda till ett positivt resultat.  
  
 Med utgångspunkt från säkerhetsarbetets speciella art är det självfallet  
  
 att en del av åtgärderna inte kan redovisas öppet för personalen  
  
 och de intagna. Kriminalvårdens styrning av säkerhetsarbetet har  
  
 därför riktats endast till en liten del av organisationen i form av ett  
  
 65 Se diskussion i avsnitt 5.10.1.  
  
 66 Presley, D., s. 33 f.  
  
 232 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 antal produktionsmål, t.ex. genom åtgärdslistor och ett mycket  
  
 stort antal tvingande direktiv från säkerhetsgruppen. Utredningen  
  
 har t.ex. erfarit att säkerhetsgruppen utkommit med 117 säkerhetsdirektiv  
  
 under år 2008, varav 20 var tvingande. Styrningen av  
  
 säkerhetsarbetet sker vid sidan av de sedvanliga ledningsformerna.  
  
 Det har t.o.m. någon gång lett till att tvingande direktiv från säkerhetsgruppen  
  
 har stått i strid med myndighetens egna föreskrifter.  
  
 Som nämndes i kapitel 5 uttrycks i utredningens intervjuundersökning  
  
 omfattande kritik mot framför allt säkerhetsgruppen  
  
 för att inte följa den beslutsväg som Kriminalvården i och med enmyndighetsreformen  
  
 har beslutat om. Säkerhetsfrågorna bör enligt  
  
 utredningens uppfattning styras på samma sätt som andra verksamhetsfrågor  
  
 genom Kriminalvårdens ordinarie ledningsstruktur, som  
  
 härigenom ges förutsättningar att uppnå en samlad effektivitet  
  
 inom samtliga verksamhetsområden. Kriminalvården bör därför  
  
 fastställa mätbara mål för den interna styrningen av säkerhetsarbetet.  
  
 Exempel på sådana mål skulle kunna vara ett minskat antal  
  
 incidenter, ett minskat våld mellan intagna eller en ökad upplevd  
  
 trygghet bland de anställda. En förutsättning härför är alltså att  
  
 Kriminalvården, på sätt som nu sker, inför och tillämpar ett  
  
 fungerande uppföljningssystem.  
  
 8.10.3 Kriminalvårdens uppföljning av säkerhetsarbetet  
  
 Bedömning: Kriminalvården har i dag en fungerande tillsynsorganisation  
  
 för säkerhetsarbetet.  
  
 Avrapportering av allvarliga incidenter sker i det nya ITbaserade  
  
 incidentrapporteringssystemet. Systemet bör dock utvecklas  
  
 ytterligare och användas under längre tid för att bli mer  
  
 tillförlitligt.  
  
 Förslag: Av rättssäkerhetsskäl bör det införas krav på att  
  
 ingripanden med våld mot intagna ska dokumenteras och skador  
  
 på intagna p.g.a. våldsanvändning ska anmälas. Frågan bör  
  
 behandlas inom ramen för en utredning om en framtida tillsynsmyndighet  
  
 för Kriminalvården.  
  
 Rymningsutredningen ansåg att kriminalvårdens tillsyn avseende  
  
 bl.a. säkerhetsfrågorna inte var tillräcklig. Rymningsutredningen  
  
 233 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 föreslog att tillsynen över verksamheten skulle förbättras och göras  
  
 fristående från den övriga verksamheten.67 I dag finns det en kontrollfunktion 
  
 , säkerhetsgruppen, som årligen genomför ett stort  
  
 antal säkerhetstillsyner enligt en fastställd plan. Under år 2008  
  
 genomförde säkerhetsgruppen 19 säkerhetstillsyner i häkten och 22  
  
 på anstalter. Det finns således en enhet inom Kriminalvården med  
  
 ett utpekat ansvar för tillsyn inom säkerhetsområdet. Utredningen  
  
 har inte underlag för någon annan bedömning än att arbetet fungerar  
  
 på ett effektivt sätt.  
  
 Utredningen har tidigare beskrivit att arbetet i synnerhet inom  
  
 säkerhetsområdet leds enligt vad som kan kallas en uppdrags- eller  
  
 åtgärdstaktik. Kriminalvårdens uppföljning inom säkerhetsområdet  
  
 har därför i första hand skett för att kontrollera att åtgärderna har  
  
 vidtagits.  
  
 Ett nytt IT-baserat incidentsystem har successivt införts inom  
  
 Kriminalvården de senaste två åren. Kriminalvårdens anställda har  
  
 sedan många år haft erfarenhet av att rapportera händelser till sina  
  
 skyddsombud. Händelserna har antecknats i SEKO:s s.k. incidentlista  
  
 sedan år 1993. Då Kriminalvården nu har fått i gång ett  
  
 fungerande system har SEKO upphört med sin rapportering.  
  
 Kriminalvårdens system behöver dock utvecklas. Kriminalvården  
  
 har uppgett att medarbetarna underrapporterar, dvs. de rapporterar  
  
 inte alla relevanta händelser. För att bedömningarna ska bli  
  
 enhetliga, t.ex. av vad som är en så allvarlig incident att den ska  
  
 rapporteras i systemet, och för att säkra analyser och slutsatser ska  
  
 kunna dras avseende det inrapporterade resultatet krävs dessutom  
  
 att systemet används under en längre tid.  
  
 Ett grundläggande element i Kriminalvårdens verksamhet är att  
  
 tvång utövas på de intagna. Denna tvångsanvändning utgör en i  
  
 förväg beslutad åtgärd, t.ex. att en viss person ska placeras i avskildhet  
  
 eller att vissa telefonrestriktioner ska gälla. Beslutet får fattas av  
  
 någon med viss beslutsbehörighet och kan, som regel, om- eller  
  
 överprövas. Tvångsanvändningen kan ske till följd av en incident,  
  
 t.ex. om en intagen har utövat våld mot en vårdare, men är ett rent  
  
 administrativt förfarande.  
  
 På det sättet skiljer sig tvångsanvändning, enligt utredningens  
  
 definition från våldsanvändning. Våldsanvändning är en rätt som  
  
 tillkommer samtliga anställda för att betvinga en intagen, t.ex. för  
  
 att få ett bråk att upphöra, kunna genomföra en beslutad tvångs67  
  
 SOU 2005:6, s. 131 f.  
  
 234 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 åtgärd eller för att skydda andra intagna eller personal. Våldsanvändningen  
  
 är ett faktiskt handlande och kan inte omprövas.  
  
 Rättssäkerhetsskäl talar för att åtgärden och dess konsekvenser,  
  
 t.ex. skador, beskrivs. Dokumentation avseende våldsanvändning  
  
 bör, enligt utredningens uppfattning, granskas i efterhand av en  
  
 överordnad chef på en viss nivå.  
  
 En anställd ska omgående informera sin chef och berörda medarbetare  
  
 om viktiga händelser och förhållanden inom sitt ansvarsområde  
  
 eller om sådant som t.ex. kan påverka ordningen och säkerheten.  
  
 I praxis på enskilda verksamhetsställen har det sannolikt  
  
 utvecklats olika praxis om vad som ska betecknas som en viktig  
  
 händelse. Det saknas dock en myndighetsgemensam definition.  
  
 Kriminalvården uppger att det finns rutiner för att hantera misstänkta  
  
 brott av anställda inom anstalterna.68 Samtidigt kan konstateras  
  
 att det saknas en författningsenlig skyldighet att anmäla det förhållandet  
  
 att en anställd vid Kriminalvården har använt våld, med  
  
 undantag av situationer då handfängsel eller OC-spray använts.69  
  
 Det finns således inte någon möjlighet att följa upp om våld har  
  
 använts mot en intagen eller om våldet använts inom ramen för s.k.  
  
 laga befogenhet enligt 24 kap. 2 § brottsbalken eller om den anställde  
  
 har tvingats använda nöd- eller nödvärnsvåld enligt 24 kap. 1 och  
  
 4 §§ brottsbalken. Det finns inte heller någon skyldighet enligt lag  
  
 att anmäla, t.ex. till en tillsynsmyndighet, om en intagen p.g.a. våldsanvändning  
  
 har drabbats av eller utsatts för risk att drabbas av  
  
 allvarlig skada eller sjukdom.  
  
 Frågorna om dokumentationsskyldighet och anmälningsplikt är  
  
 särskilt betydelsefulla för att följa upp om säkerhetsarbetet lett till  
  
 att de anställda inte har tvingats använda eller kunnat minska det  
  
 legitima våldet mot de intagna och för att säkerställa att de intagnas  
  
 grundläggande fri- och rättigheter iakttas.  
  
 Samma diskussion fördes avseende polisingripanden före det att  
  
 den nuvarande bestämmelsen i 28 § polislagen (1984:387) infördes  
  
 år 1988. Betydelsen av en fullständig dokumentationsskyldighet vid  
  
 polisingripanden har påtalats av Europarådets kommitté till förhindrande  
  
 av tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling vid  
  
 en inspektion år 1991. De intagna i häkte och anstalt befinner sig i en  
  
 särskilt utlämnad situation förhållande till Kriminalvården, eftersom  
  
 deras kontakt med omvärlden är så begränsad. Utredningen  
  
 har i kapitel 5 behandlat frågan om rättslig tillsyn inom kriminal68  
  
 Bet. 2007/08:Bell, Motion 2007/08:Randall.  
  
 69 23 § KvaL resp. KVFS 2006:13.  
  
 235 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 vården. Utredningen har bedömt att det finns behov för en extern  
  
 tillsynsmyndighet för kriminalvården. Frågorna om en eventuell  
  
 dokumentationsskyldighet av våldsanvändning och en anmälningsplikt  
  
 om en intagen skadas p.g.a. våldsanvändning är av sådan  
  
 karaktär att den lämpligen bör diskuteras i det sammanhanget och  
  
 av en eventuell utredning med det specifika uppdraget.  
  
 8.10.4 Effekterna av säkerhetsuppgraderingen  
  
 Bedömning: Säkerhetsuppgraderingen inom Kriminalvården har  
  
 inneburit färre rymningar och mindre narkotika på kriminalvårdsanläggningarna,  
  
 vilket är Kriminalvårdens prioriterade mål.  
  
 Säkerhetsnivån har blivit högre inom kriminalvården. Det  
  
 saknas underlag som visar om våldet har minskat eller om antalet  
  
 allvarliga incidenter har blivit färre.  
  
 Efter det att säkerhetsuppgraderingen påbörjades år 2004 har ett  
  
 stort antal åtgärder av olika slag vidtagits för att förbättra säkerheten  
  
 inom kriminalvården. Kriminalvårdens uttalade mål för  
  
 säkerhetsuppgraderingen har varit nollvisioner avseende rymningar,  
  
 droger, kriminella aktiviteter och våld, hot eller trakasserier på  
  
 kriminalvårdsanläggningarna. Kriminalvårdens uppföljning visar en  
  
 positiv utveckling mot de uppställda målen.  
  
 Antalet rymningar var, som har framgått, mycket högt under  
  
 åren 2003–2004 jämfört med antalet rymningar både före och efter  
  
 dessa år. Rymningarna ägde rum under en tid då belastningen på  
  
 och beläggningsgraden vid anstalterna var hög. Den säkerhetsuppgradering  
  
 som har ägt rum sedan år 2004 utgick från vad som  
  
 kan betecknas som ett extraordinärt läge. Efter år 2004 har både  
  
 beläggningsgraden och antalet rymningar minskat. Med tanke på  
  
 att rymningarna nu nästan uteslutande sker från öppna anstalter, 68  
  
 rymningar år 2008, torde det inte vara realistiskt att minska dessa  
  
 ytterligare.  
  
 Kriminalvården har således uppnått ett gott resultat genom att  
  
 ha minskat antalet rymningar. Det kan dock konstateras att antalet  
  
 rymningar här visar samma utveckling och relativa nivå som i  
  
 Danmark och Norge, där det inte har satsats lika mycket på säkerheten  
  
 de senaste åren. Uppgraderingen av säkerheten torde således  
  
 i vart fall inte ensamt ha lett till att antalet rymningar minskat.  
  
 236 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Säkerhetsuppgraderingen har medfört betydande kostnader för  
  
 Kriminalvården, vilket utredningen har visat i det första delbetänkandet  
  
 (SOU 2008:71). Eftersom målen för uppgraderingen  
  
 av säkerheten inte har varit fullständiga går det inte att ställa  
  
 kostnaderna mot resultatet. Säkerhetsåtgärderna har haft ett vidare  
  
 syfte än att bara uppnå de av Kriminalvården formulerade nollvisionerna.  
  
 Det är inte möjligt att beräkna hur kostnaderna för  
  
 säkerhetssatsningarna bör fördelas då dessa också finansierat annat,  
  
 t.ex. bättre brandskydd, än åtgärder för att uppnå de nu nämnda  
  
 målen.  
  
 Rymningsutredningen iakttog att det särskilt på avdelningar  
  
 med hög säkerhet förekom att vårdare drog sig undan de intagna.  
  
 Rymningsutredningen bedömde företeelsen som en säkerhetsrisk,  
  
 eftersom personal varken hör eller ser vad som förekommer på  
  
 avdelningen. Vidare finns en risk att vissa intagna genom sina ledaregenskaper  
  
 eller genom hot och våld tillåts styra en avdelning eller  
  
 ta över en avdelning.70  
  
 Brottsförebyggande rådet har visat att av Kriminalvårdens anställda  
  
 har ca 40 procent av vårdarna i anstalt, häkte och transporttjänst  
  
 drabbats av våld, hot eller trakasserier.71 Enligt Brottsförebyggande  
  
 rådets undersökning hade flera av dem som hade utsatts för hot  
  
 blivit mer försiktiga, mindre personliga och mer byråkratiska i sitt  
  
 sätt att bemöta de intagna. Att många utsatta upplevde rädsla och  
  
 därigenom anlade en kyligare och försiktigare attityd mot de intagna  
  
 kunde enligt Brottsförebyggande rådet ha indirekta konsekvenser  
  
 på yrkesutövningen och på kriminalvården som system.72  
  
 Utredningen finner att under samma tid som säkerhetsuppgraderingen  
  
 har pågått har antalet JO-anmälningar avseende kriminalvården  
  
 ökat även om det kan vara svårt att visa något säkert missnöjessamband  
  
 mellan anmälningsfrekvensen och säkerhetsuppgraderingen.  
  
 I utredningens intervju- och enkätundersökning ger medarbetarna  
  
 säkerhetssatsningen ett gott betyg. En stor andel av  
  
 medarbetarna uppger också att de känner sig trygga på sitt arbetsställe.  
  
 I intervjuerna uttrycktes att den förbättrade säkerheten inte  
  
 har påverkat det kriminalvårdande arbetet. Kriminalvårdens ledning  
  
 är mycket tydlig med att säkerhetsuppgraderingen till mycket liten  
  
 70 SOU 2005:6, s. 159.  
  
 71 Brottsförebyggande rådet, Rapport 2006:5, s. 33 f.  
  
 72 Brottsförebyggande rådet, Rapport 2006:5, s. 46.  
  
 237 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 del handlar om tekniska lösningar, utan den stora förändringen  
  
 ligger i förändrade attityder.  
  
 Det går dock inte att belägga att det nu är säkrare inom  
  
 Kriminalvården än tidigare. Antalet incidenter har t.ex. inte minskat,  
  
 enligt SEKO. Antalet självmord har inte heller minskat, enligt  
  
 Kriminalvårdens egen statistik. Kriminalvården har i övrigt inte  
  
 någon statistik avseende incidenter, våld mellan intagna eller hot  
  
 och våld mot personal förrän från år 2007. Införandet av det nya  
  
 incidentrapporteringssystemet är inte heller slutfört.  
  
 Att se till att de anställda inte utsätts för våld eller hot får, enligt  
  
 utredningens uppfattning, betraktas som en av de allra viktigaste  
  
 effektivitetsåtgärderna för att förbättra säkerheten vid kriminalvårdsanläggningarna 
  
 . Med dagens höga tekniska säkerhetsnivå är det  
  
 mycket svårt att från utsidan frita någon intagen eller häktad.  
  
 Möjligheten att rymma består i princip att angripa en anställd,  
  
 antingen direkt genom att ta den anställde som gisslan eller indirekt  
  
 genom att hota och utöva utpressning mot den anställde. Kriminalvården  
  
 har två år i rad, åren 2007 och 2008, gett sin personalenhet i  
  
 uppdrag att följa upp behovet av åtgärder för att motverka våld mot  
  
 de anställda. Frågan är av så stor betydelse att utredningen anser att  
  
 den kräver särskilt hög prioritet.  
  
 8.10.5 Kriminalvårdens säkerhetsarbete i ett  
  
 internationellt/nordiskt perspektiv  
  
 Bedömning: Den svenska kriminalvården har, i jämförelse med  
  
 andra nordiska länder, genomfört en mer långtgående säkerhetsuppgradering  
  
 och vidtagit fler åtgärder för att förbättra säkerheten.  
  
 Eftersom Sverige i högre grad än de andra länderna saknar  
  
 en uppföljande statistik om säkerhetsrelaterade frågor är det  
  
 svårt att dra säkra slutsatser om omfattningen av säkerhetsuppgraderingen  
  
 har varit motiverad. Det kan dock konstateras  
  
 att Danmark och Norge har färre säkerhetsrelaterade problem,  
  
 trots att de inte har satsat lika mycket på säkerhetsfrågor. De  
  
 närmare orsakerna till detta har utredningen inte haft tillfällighet  
  
 att utreda.  
  
 I Sverige är betydligt fler personer intagna i anstalt än i de övriga  
  
 nordiska länderna. I relation till folkmängden är dock antalet  
  
 238 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 intagna relativt lika, ca 75 intagna per 100 000 invånare. Kriminalvårdens  
  
 inriktning i de nordiska länderna skiljer sig åt i väsentliga  
  
 hänseenden. I Norge och Finland avtjänar en betydligt mindre andel  
  
 av de dömda sina straff genom frivårdspåföljder jämfört med  
  
 Danmark och Sverige. Norge avser nu att förändra detta. I Danmark  
  
 och Sverige avtjänar ungefär lika stora andelar av de dömda  
  
 frivårdspåföljder och fängelsestraff, men i Danmark är nästan två  
  
 tredjedelar av anstaltsplatserna öppna. I Sverige är motsvarande  
  
 andel öppna platser endast en fjärdedel. Förutsättningarna mellan  
  
 länderna är inte helt de samma, men de beskrivna skillnaderna  
  
 torde i första hand mer bero på kriminalvårdspolitiska ställningstaganden  
  
 än på att de intagna i väsentlig grad skulle skilja sig åt.  
  
 En tänkbar förklaring till skillnaderna i satsning på säkerhet kan  
  
 vara skillnaden i yttre tryck mot verksamheten i våra länder. I  
  
 Danmark och i Norge har företrädare för respektive kriminalvårdsmyndighet  
  
 uppgett att de har följt hur den svenska Kriminalvården  
  
 har satsat på säkerheten under de senaste åren och i flera hänseenden  
  
 också tagit efter Sverige. De har dock inte alltid valt att göra på  
  
 samma sätt som här. Vid en nordisk jämförelse av säkerhetsläget  
  
 vid anstalterna framstår antalet rymningar under åren 2003–2004 i  
  
 Sverige inte som anmärkningsvärt högt.73 Jämförelsen försvåras  
  
 dock av att det i Sverige endast finns knapphändig uppföljande  
  
 statistik avseende säkerhetsrelaterade frågor. I Danmark och Norge  
  
 finns det t.ex. statistik om incidenter, tvångs- och våldsanvändning,  
  
 vilket den svenska Kriminalvården till stor del saknar.  
  
 Från Danmarks och Norges sida är man noga med att påpeka att  
  
 man där inte har varit utsatta för ett så stort politiskt och medialt  
  
 tryck som det som fanns i Sverige under och efter år 2004. Företrädare  
  
 för kriminalvårdsmyndigheterna där har uppgett att de  
  
 därför inte behövt vidta åtgärder på det sätt som de har uppfattat  
  
 att den svenska myndigheten tvingats till. De har vidare poängterat  
  
 att de visserligen har haft ett antal rymningar från sina slutna  
  
 anstalter, men att rymlingarna inte varit samhällsfarliga. De har  
  
 därför respekt för att den svenska kriminalvårdsmyndigheten har  
  
 vidtagit fler mer långtgående åtgärder då flera av dem som rymde i  
  
 Sverige under år 2004 var farliga, däribland en man som hade  
  
 mördat två poliser. Det påpekas att de erfarenheter som Kriminalvården  
  
 har vunnit har varit till stora nytta även för de andra  
  
 nordiska kriminalvårdsmyndigheterna.  
  
 73 Se tabell 8.4 och figur 8.23.  
  
 239 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 I Norge är man tveksam till att införa så många säkerhetsklasser  
  
 som i Sverige, då de menar att det finns en risk för att de intagna  
  
 ska fastna för högt. Med ett stort antal säkerhetsklasser, som ska  
  
 kombineras med olika behandlings- och påverkansprogram kan  
  
 man tvingas att kompromissa kring vilken vård som ska erbjudas.  
  
 Många säkerhetsklasser kan leda till att den intagne inte kan ges  
  
 den bästa tillgängliga vården.  
  
 Till utredningen har det också från nordiskt håll uttryckts viss  
  
 tveksamhet till att ordning och reda är den bästa utgångspunkten  
  
 för en effektiv kriminalvård. Det har istället framhållits att en effektiv  
  
 kriminalvård bäst kan nås genom att erbjuda de intagna så stor  
  
 frihet som möjligt. Det har påpekats att det finns forskning som  
  
 visar att kontakter under verkställigheten mellan intagna och ickekriminella  
  
 personer utanför anstalten har en signifikant betydelse  
  
 för att minska återfallsrisken.74 Både i Norge och i Danmark är  
  
 närhetsprincipen levande, medan Kriminalvården i Sverige inte längre  
  
 tillämpar den på ett tydligt sätt. I Norge har man för avsikt att  
  
 stärka regionerna och se till att det i varje region finns anstalter av  
  
 olika slag så att de intagna kan genomgå klientresan i närheten av  
  
 hemmet.  
  
 Den norska Kriminalomsorgens ledning konstaterar att även  
  
 den som döms till så korta fängelsestraff som två månader riskerar  
  
 att förlora jobbet, bostaden och kanske familjen innan de har frigetts.  
  
 Den norska regeringen har därför föreslagit en s.k. tillbakeføringsgaranti  
  
 i syfte att minska återfallen i brott genom att skapa  
  
 ordnade förutsättningar för den intagne efter verkställigheten.  
  
 I Danmark finns en strategi för att minska möjligheterna för  
  
 vissa intagna att skapa sig status på anstalterna genom att klassas  
  
 som särskilt krävande eller som en säkerhetsrisk.  
  
 Utredningen har tidigare konstaterat att den svenska regeringen  
  
 år 2004 tydligt markerade att en säkerhetsuppgradering var nödvändig  
  
 inom kriminalvården. Motsvarande krav har inte ställts i  
  
 Danmark eller Norge, vilket alltså delvis kan förklaras av att de  
  
 personer som har rymt från anstalter i dessa länder inte har varit  
  
 samhällsfarliga.  
  
 Totalt sett förefaller problemet med rymningar inte ha varit  
  
 unikt stort i Sverige. I Danmark och Norge har säkerhetsarbetet  
  
 inte haft lika hög prioritet som i Sverige och säkerhetsförbättringar  
  
 74 Cooke, D.J., s. 110.  
  
 240 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 har genomförts på annat sätt än här. I Danmark och Norge har man  
  
 arbetat mer med dynamisk säkerhet och ökat personaltätheten.  
  
 Utredningen har uppfattat att kriminalvårdsledningarna i Danmark  
  
 och Norge mycket tydligt lyfter fram de intagna som enskilda  
  
 individer. Ledningen i Danmark uttrycker t.ex. att man vill att  
  
 personalen ska vara förebilder för de intagna. Störande individer,  
  
 bl.a. sådana personer som i Sverige kallas för negativa ledare, får  
  
 inte heller ges onödig status genom myndighetens agerande. I Norge  
  
 värnas närhetsprincipen och den intagnes möjlighet att interagera  
  
 med det (icke-kriminella) samhället. En målsättning är där också  
  
 att samtliga som döms till mindre än fyra års fängelse ska placeras  
  
 direkt på en öppen anstalt. Ledningens syn på de intagna som  
  
 individer genomsyrar verksamheten och får således faktiska konsekvenser  
  
 i det klientnära arbetet.  
  
 8.10.6 Utveckling av säkerhetsarbetet  
  
 Bedömning: De övergripande målen för Kriminalvården är att  
  
 verkställa påföljder och minska återfallen i brott. Inom ramen  
  
 för de målen ska säkerheten anpassas efter verksamhetskraven  
  
 och de intagnas behov. En effektiv styrning av Kriminalvården  
  
 förutsätter att säkerheten ses som en del av en helhet.  
  
 Strikt säkerhet ska gälla för intagna som betecknas som  
  
 samhällsfarliga eller som utgör en fara för andra intagna eller  
  
 anställda inom Kriminalvården. Däremot kan det inte uteslutas  
  
 att det räcker med tre säkerhetsklasser, två klasser med slutna  
  
 och en klass med öppna anstaltsplatser, för att uppnå tillräcklig  
  
 säkerhet. Färre säkerhetsklasser leder till ett mer kostnadseffektivt  
  
 placeringsförfarande och kan ha betydelse för Kriminalvårdens  
  
 förmåga att minska återfall i brott.  
  
 Förslag: Kriminalvården bör utforma konkreta mål för säkerhetsarbetet.  
  
 En ambitionsnivå för säkerhetsarbetet, t.ex. avseende  
  
 personalens kompetens, bör läggas fast.  
  
 Kriminalvården bör analysera konsekvenserna av att minska  
  
 antalet säkerhetsklasser.  
  
 De övergripande målen för Kriminalvården är att verkställa påföljder  
  
 och verka för att återfallen i brott minskar.  
  
 241 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 En adekvat säkerhetsnivå är en förutsättning för fängelsestraffets,  
  
 och därmed Kriminalvårdens, trovärdighet. En hög säkerhetsnivå  
  
 bör däremot inte vara ett självständigt mål för Kriminalvården.  
  
 Säkerhetsnivån ska dimensioneras efter vad som krävs för  
  
 att garantera att påföljderna kan verkställas. Säkerheten ska även  
  
 anpassas för att minska återfallsrisken, vilken t.ex. bör beaktas vid  
  
 placering av de intagna, möjligheten till permissioner, rätt att ta  
  
 emot besök, rätt att på annat sätt kommunicera med personer  
  
 utanför häktet eller anstalten och möjlighet till utslussning. I  
  
 frånvaro av någon säkerhetsstrategi går det inte att bedöma hur  
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete har anpassats till de övergripande  
  
 målen. Regeringen har dock upprepade gånger i budgetpropositioner  
  
 framhållit avseende Kriminalvården att en lång tids fokus på  
  
 säkerhet ställer krav på en vidare fokusering även på övrigt verksamhetsinnehåll.75  
  
 En effektiv styrning av säkerhetsarbetet förutsätter att ledningen,  
  
 de anställda och de intagna kan förstå vilka de övergripande målen  
  
 är, hur de ska nås och hur de ska utgöra en del av all den  
  
 kriminalvård som ska bedrivas. Säkerhetsmedvetenheten kan höjas  
  
 genom att Kriminalvården utvecklar uppföljningsbara mål för säkerhetsarbetet  
  
 som utgår från målen att minska återfallen i brott och  
  
 att tryggheten för anställda och intagna i kriminalvården ska öka.  
  
 Det finns en inneboende effektiviseringspotential i en förbättrad  
  
 styrning av säkerhetsarbetet. Det har t.ex. redan konstaterats att  
  
 Kriminalvårdens ledning och de medarbetare som har deltagit i  
  
 utredningens djupintervju- och enkätundersökning har olika syn på  
  
 den framtida ambitionen för säkerhetsarbetet. Det bör klarläggas  
  
 vilken ambitionsnivå myndigheten ska ha.  
  
 Det mest betydelsefulla för det framtida säkerhetsarbetet är att  
  
 fortsätta att förstärka säkerhetsmedvetenheten och kunskapen hos  
  
 de anställda. All kriminalvårdande personal bör utbildas i säkerhetsfrågor.  
  
 Det ger möjlighet att både förmedla kunskap och värderingar  
  
 till de anställda. Kompetensutvecklingen avseende säkerhetsfrågorna  
  
 bör utformas så att det blir tydligt att säkerhetsarbetet är  
  
 en del av det kriminalvårdande uppdraget och bör också utgå från  
  
 de övergripande målen, t.ex. att minska de dömdas återfall i brott.  
  
 75 Se prop. 2006/07:1 Utgiftsområde 4, s. 62, prop. 2007/08:1 Utgiftsområde 4, s. 53 och  
  
 prop. 2008/09:1 Utgiftsområde 4, s. 41.  
  
 242 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Färre säkerhetsklasser ökar förutsättningarna för effektiv placering  
  
 Enligt 7 § lagen om kriminalvård i anstalt, KvaL, ska en intagen i  
  
 första hand placeras i öppen anstalt om inte placering på en sluten  
  
 anstalt är nödvändig, t.ex. av säkerhetsskäl. Inför varje anstaltsplacering  
  
 ska en risk- och behovsbedömning göras enligt 2 § Kriminalvårdens  
  
 föreskrifter och allmänna råd om placering av dömda i  
  
 kriminalvårdsanstalt, KVFS 2006:13. Vid bedömningen ska hänsyn  
  
 tas till individens behov av behandling, utbildning och till säkerhetsskäl 
  
 , bl.a. risken för att den intagne ska avvika, fortsätta med brottslig  
  
 verksamhet eller missbruka narkotika under verkställigheten.  
  
 Utredningen har tidigare i avsnitt 8.10.2 konstaterat att Kriminalvården  
  
 saknar en säkerhetsstrategi som vilar på en behovsinventering.  
  
 Trots det beslutade kriminalvården år 2004 att dela in  
  
 anstalterna i sex säkerhetsklasser (A-F). Förändringen tillkom för  
  
 att möjliggöra en större säkerhetsmässig differentiering av de  
  
 intagna. Kriminalvården har inte redovisat någon konsekvensanalys  
  
 av detta beslut och hur det t.ex. har inverkat på målet att hindra  
  
 återfall i brott.  
  
 Det finns onekligen ett behov av en viss indelning av  
  
 anstalterna/avdelningarna i olika säkerhetsklasser. Den främsta  
  
 orsaken till det är att det måste finnas anstalter eller anstaltsavdelningar  
  
 med tillräcklig säkerhetsnivå för de intagna som t.ex. är  
  
 farliga för samhället, andra intagna eller de anställda inom Kriminalvården 
  
 . En annan anledning att indela anstalterna i klasser kan vara  
  
 att hindra grovt kriminellt belastade intagna att på anstalterna  
  
 etablera brottsskolor för yngre, påverkbara intagna. Sådana skyddsbehov  
  
 föreligger dock inte beträffande alla intagna. Många kan  
  
 placeras i öppna anstalter eller i anstalter med lägre säkerhet utan  
  
 större risker.  
  
 I Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om placering av  
  
 dömda i kriminalvårdsanstalt, KVFS 2006:13, har Kriminalvården  
  
 beslutat om förutsättningar och gett exempel för när en dömd ska  
  
 placeras i en viss säkerhetsnivå:  
  
  En intagen bör placeras i en sluten anstalt/anstaltsavdelning E  
  
 om en helhetsbedömning har gett vid handen att kravet på  
  
 samhällsskydd inte kan tillgodoses vid vistelse i öppen anstalt.  
  
 Till denna grupp hör intagna som kan befaras missbruka eller  
  
 hantera narkotika under verkställigheten, som kan antas rymma  
  
 från en öppen anstalt/anstaltsavdelning eller som vid vistelse i  
  
 243 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 en öppen anstalt/anstaltsavdelning inte skulle kunna hindras  
  
 från att återfalla i brottslig verksamhet.  
  
  En intagen bör placeras i en sluten anstalt/anstaltsavdelning  
  
 D/C om en helhetsbedömning har gett vid handen att kravet på  
  
 samhällsskydd inte kan tillgodoses vid vistelse i sluten anstalt/  
  
 anstaltsavdelning E. Till denna grupp hör intagna som befaras  
  
 missbruka eller hantera narkotika under verkställigheten, som  
  
 kan antas rymma från en anstalt/-anstaltsavdelning i grupp E  
  
 eller som vid vistelse i en anstalt/anstaltsavdelning i grupp E inte  
  
 skulle kunna hindras från att återfalla i brottslig verksamhet.  
  
 Den dömde kan vara svårbehandlad på grund av psykisk störning  
  
 eller ha benägenhet att ta till hot och våld. Han eller hon  
  
 kan ha kontakter i den kriminella världen som kräver resurser i  
  
 form av säkerhet och kontroll för att hindra att han organiserar  
  
 brottslig verksamhet inifrån anstalt. I de fall stor risk föreligger  
  
 och särskilda resurser fordras för att förhindra narkotikahantering,  
  
 rymning, hot/våld och/eller brottslig verksamhet bör  
  
 den intagne placeras i anstalt/anstaltsavdelning C.  
  
  En intagen bör placeras i en sluten anstalt/anstaltsavdelning B/A  
  
 om en helhetsbedömning har gett vid handen att kravet på  
  
 samhällsskydd inte kan tillgodoses vid vistelse i sluten anstalt/  
  
 anstaltsavdelning D/C. Till denna grupp hör intagna för vilka  
  
 det föreligger risk för missbruk eller hantering av narkotika under  
  
 verkställigheten, som kan antas planera kvalificerade rymningsförsök  
  
 från en anstalt/anstaltsavdelning i grupp D/C eller som  
  
 vid vistelse i en anstalt/anstaltsavdelning i grupp D/C inte skulle  
  
 kunna hindras från att återfalla i allvarlig brottslig verksamhet.  
  
 Den dömde kan vara särskilt svårbehandlad på grund av psykisk  
  
 störning eller ha stor benägenhet att ta till hot och våld. Han  
  
 eller hon kan ha etablerade kontakter i den kriminella organiserade  
  
 världen varför särskilda resurser i form av säkerhet och  
  
 kontroll fordras för att hindra att han organiserar brottslig  
  
 verksamhet inifrån anstalt. I de fall avsevärd risk föreligger och  
  
 förstärkta resurser fordras för att förhindra narkotikahantering,  
  
 rymning, fritagning, hot/våld och/eller organiserad brottslig verksamhet  
  
 bör den intagne placeras i anstalt/anstaltsavdelning A.  
  
 Av Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd framgår att det i  
  
 första hand är den säkerhetsmässiga bedömningen som ska vara  
  
 vägledande för vilken säkerhetsklass den intagne ska placeras i. Det  
  
 244 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 anges visserligen som en allmän förutsättning att den intagne ska  
  
 flyttas till öppnare förhållanden så snart hänsynen till säkerheten  
  
 inte längre lägger hinder för det, men några klarläggande riktlinjer  
  
 eller exempel anges inte för detta.  
  
 För utredningen framstår inte Kriminalvården beskrivning av  
  
 skillnaderna mellan intagna som ska placeras i olika säkerhetsnivåer  
  
 som särskilt stora. Som tidigare har nämnts kan Kriminalvården  
  
 inte svara på vad det kostar att bygga en likartad anstalt i var och en  
  
 av de olika säkerhetsklasserna eftersom det, enligt myndigheten,  
  
 inte går att sortera ut säkerhetskostnaderna för sig. Som utredningen  
  
 visat i sitt andra delbetänkande skiljer sig dock kostnaderna  
  
 för anstalter med olika säkerhetsnivå avsevärt. Utredningen fann bl.a.  
  
 att kostnaderna ökade för anstalter med högre säkerhetsklass.76  
  
 Eftersom alla behandlingsprogram inte ges på alla anstalter måste  
  
 vårdplaneringen ställas mot beslutad säkerhetsklassificering vid  
  
 placeringsbeslutet. Även om närhetsprincipen har tonats ned kan  
  
 det ur bl.a. utslussningsperspektiv innebära problem att verkställigheten  
  
 sker långt från bostadsorten, vilket också påverkar  
  
 förutsättningarna för placeringen. Utredningen konstaterar således  
  
 att säkerhetsklassificeringen av anstalterna utgör en svårighet vid  
  
 placeringen. Placeringsprocessen kompliceras med antalet säkerhetsklasser 
  
 . Färre säkerhetsklasser medför å andra sidan en högre kostnadseffektivitet  
  
 i placeringsprocessen och kan i större utsträckning  
  
 motverka formella hinder som kan innebära att kompromisser som  
  
 påverkar förutsättningarna för det återfallsförebyggande arbetet  
  
 eller säkerheten måste göras.  
  
 Utredningen bedömer att en utgångspunkt för det fortsatta övervägandet  
  
 kan vara att det är tillräckligt med tre säkerhetsklasser.  
  
 Den högsta säkerhetsklassen bör förbehållas dömda som kan  
  
 betecknas som samhällsfarliga. Därutöver ser utredningen egentligen  
  
 inte något behov av fler än en ytterligare säkerhetsklass för slutna  
  
 anstalter/anstaltsavdelningar. I denna säkerhetsnivå bör intagna  
  
 placeras som inte är lika farliga, men som ändå inte kan placeras i en  
  
 öppen anstalt, t.ex. p.g.a. brottets art eller svårhet, missbruksproblem  
  
 eller benägenhet att ta till våld eller hot. Övriga intagna,  
  
 som inte kan genomgå en frivårdspåföljd, bör placeras på en öppen  
  
 anstalt.  
  
 76 SOU 2009:13, s. 129.  
  
 245 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 Utredningen konstaterar dock att en djupare konsekvensanalys  
  
 måste företas innan det går att fastställa hur många säkerhetsklasser  
  
 som är effektivast ställt i relation till Kriminalvården övergripande mål.  
  
 Anpassad säkerhet medför lägre kostnader  
  
 Den säkerhetssituation som förelåg år 2004, då ett antal intagna från  
  
 de allra högsta säkerhetsklasserna kunde rymma, var inte acceptabel.  
  
 Intagna som utgör en fara för samhället ska verkställa straffet  
  
 under sådana förutsättningar att de inte får möjlighet att rymma.  
  
 Säkerhetsnivån på de anstalter/anstaltsavdelningar där de verkställer  
  
 straff ska också vara tillräckligt hög så att de inte ska kunna  
  
 orsaka andra intagna eller medarbetare i Kriminalvården skada eller  
  
 utsätta dem för fara.  
  
 Utredningen bedömer att det i dag finns ca 1 000 intagna som  
  
 inte får rymma. I dag avtjänar sammanlagt 810 intagna sitt straff i  
  
 de två högsta säkerhetsklasserna, A och B. En stor andel av dessa  
  
 ska avtjäna långa straff utan att de har begått eller kan förväntas  
  
 begå våldsbrott utanför anstalterna. Många av de intagna i dessa  
  
 säkerhetsklasser har dömts för narkotikabrott genom att vara  
  
 aktiva i kriminella nätverk. Ca 250 av de intagna är medlemmar av  
  
 grupper som kännetecknas av grov och organiserad brottslighet.  
  
 Återfallsrisken för dessa intagna torde vara hög, om de inte förmås  
  
 att bryta banden med de kriminella nätverken. Den som har dömts  
  
 till ett långt straff kan ha mindre motivation att genomgå behandling,  
  
 vilket i sin tur kan leda till en risk att de vill rymma. Den som  
  
 inte har genomgått någon behandling vid rymningen har förmodligen,  
  
 i den mån hon eller han inte omhändertas av polis eller  
  
 ger upp, en hög benägenhet att återfalla i brott. Kombinationen av  
  
 ett långt straff för ett allvarligt brott och obenägenheten att  
  
 genomgå behandling på ett seriöst sätt medför hög rymningsrisk  
  
 och hög risk för återfall i brott vilket gör att incitamentet är starkt  
  
 för att placera dessa i hög säkerhetsklass.77 Med den utgångspunkten  
  
 bedömer utredningen att den högsta säkerhetsnivån i  
  
 framtiden bör omfatta något fler platser i den högsta säkerhetsklassen  
  
 än som i dag finns inom säkerhetsklasserna A och B, dvs.  
  
 omkring 1 000 platser.  
  
 77 Se Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om placering av dömda i kriminalvårdsanstalt,  
  
 KVFS 2006:13.  
  
 246 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 Övriga intagna kan med Kriminalvårdens säkerhetsklassificering  
  
 som grund inte betecknas som farliga. Bland dessa finns de som ska  
  
 genomgå behandling, t.ex. missbruksvård, utbildning och social  
  
 färdighetsträning, de som avtjänar så korta straff att behandling  
  
 inte är meningsfull och de som inte vill delta i behandling. I dag  
  
 avtjänar hälften av de intagna straff som är kortare än fem månaders  
  
 fängelse. Hälften av de intagna har inte någon tidigare erfarenhet av  
  
 fängelsestraff. Utgångspunkten är att alla ska genomgå behandling  
  
 och vård.  
  
 Utredningens principiella inställning är att det knappast är någon  
  
 skillnad för säkerheten i samhället om någon som inte är farlig  
  
 avviker från en anstalt än om t.ex. en person som genomgår  
  
 intensivövervakning med elektronisk kontroll (IÖV) åsidosätter  
  
 villkoren för övervakningen. Därmed blir frågan om att hindra  
  
 dessa intagna från att avvika snarast en avvägning mellan trovärdigheten  
  
 för påföljdssystemet och kostnaderna för säkerheten.  
  
 Ett alltför stort fokus på att alla intagna ska hindras från att  
  
 avvika medför att kriminalvårdskostnaderna blir mycket höga.  
  
 Rimligen bör säkerhetsnivån för intagna som inte är farliga för  
  
 samhället vara väsentligt lägre än i den högsta säkerhetsklassen.  
  
 I frånvaro av någon tidigare konsekvensanalys av hur många  
  
 säkerhetsklasser som behövs föreslår utredningen att Kriminalvården  
  
 nu genomför en utredning med syftet att antalet säkerhetsklasser  
  
 ska bli färre. En minskning av antalet säkerhetsklasser möjliggör  
  
 för att placeringsförfarandet blir enklare. Om flexibiliteten i  
  
 kriminalvården kan öka ger det redan på kort sikt en kostnadsbesparing.  
  
 Utredningen poängterar att den som är en fara för samhället,  
  
 för andra intagna eller för medarbetarna i Kriminalvården  
  
 ska avtjäna straffet på ett sådant sätt att hon eller han inte ska  
  
 kunna rymma.  
  
 8.11 Sammanfattning  
  
 År 2004 var kriminalvården i ett mycket besvärligt säkerhetsläge.  
  
 De dåvarande kriminalvårdsmyndigheterna hade till viss del fortlöpande  
  
 anpassat sig efter förändringar i säkerhetsläget, men någon  
  
 beredskap för de fritagningar eller rymningar som då ägde rum  
  
 fanns inte. Rymningsutredningen, som tillsattes som en följd av  
  
 2004 års händelser, menade att säkerhetsområdet var nedprioriterat  
  
 och att styrningen inom kriminalvården var svag. Kriminalvården  
  
 247 
  
 Kriminalvårdens säkerhetsarbete SOU 2009:80  
  
 har dock sedan år 2004 gjort en omfattande säkerhetsuppgradering.  
  
 Ett antal åtgärder av säkerhetskaraktär har vidtagits efter de uppmärksammade  
  
 rymningarna och de allvarliga händelser av upploppskaraktär  
  
 som ägde rum åren 2003–2005.  
  
 Kriminalvårdens säkerhetsnivå är, tack vare den ambitiösa uppgraderingen,  
  
 högre i dag än år 2004. Om resultatet av åtgärderna  
  
 har blivit att kriminalvården dessutom är säkrare och tryggare för  
  
 anställda och intagna går inte att säga, eftersom Kriminalvårdens  
  
 målbild och uppföljning inte är fullständig. Kriminalvårdens ledning  
  
 anför att säkerhetsfilosofin genomsyrar allt. Faktum är att under år  
  
 2008 ökade antalet fullföljda behandlingsprogram i anstalt med 30  
  
 procent jämfört med år 2007,78 men vilken påverkan säkerhetsarbetet  
  
 har haft för att nå denna effekt är inte klarlagd. Parallellt  
  
 med säkerhetsuppgraderingen har ett arbete pågått för att förbättra  
  
 behandlingsarbetet inom Kriminalvården. Samtidigt har ny lagstiftning  
  
 om t.ex. utslussning och intensivövervakning med  
  
 elektronisk kontroll (IÖV) påverkat kriminalvården. Det är således  
  
 omöjligt att fullt ut visa vilka effekter som säkerhetsarbetet fått eller  
  
 att göra en helhetsbedömning av nyttan av de stora ekonomiska  
  
 resurser som har tillskjutits härför.  
  
 Sedan år 2004 har antalet rymningar dock sjunkit dramatiskt.  
  
 Rymningar sker i dag endast från öppna anstalter, slutna anstalter  
  
 med den lägsta säkerhetsnivån, vid transporter eller i samband med  
  
 permissioner. Några direktavvikelser från de slutna anstalterna med  
  
 högre säkerhetsklass förekommer inte.  
  
 Samtidigt har säkerhetsuppgraderingen inneburit att narkotikamissbruket  
  
 inom kriminalvården har kunnat begränsas.  
  
 Säkerhetsuppgraderingen har dock inte inneburit att kriminalvården  
  
 som sådan har blivit säkrare, dvs. att våldet mellan intagna  
  
 eller mot personalen har minskat.  
  
 En övervägande majoritet av de anställda har uppgett att de upplever  
  
 sig trygga i arbetet med de intagna. Säkerhetsuppgraderingen  
  
 får goda omdömen från medarbetarna. Medarbetarna anger bl.a. att  
  
 samverkan är större än tidigare och kompetensen är högre, men det  
  
 finns samtidigt många som vill ha ytterligare säkerhetsutbildning.  
  
 Vid en nordisk jämförelse kan konstateras att den svenska  
  
 kriminalvården omfattar flest klienter. P.g.a. frånvaron av uppföljande  
  
 statistik från Sverige är det dock inte möjligt att jämföra  
  
 säkerhetsläget i den nordiska kriminalvården, annat än vad gäller  
  
 78 Kriminalvården, Årsredovisning 2008, s. 4.  
  
 248 
  
 SOU 2009:80 Kriminalvårdens säkerhetsarbete  
  
 249  
  
 avvikelser. Antalet avvikelser från svenska slutna anstalter och häkten  
  
 har inte varit anmärkningsvärt stort i jämförelse med de andra  
  
 länderna, men har till viss del omfattat farligare personer. Säkerhetsuppgraderingen  
  
 i Sverige har varit större än i t.ex. Danmark och  
  
 Norge, där fokus i mycket högre grad förefaller ha varit på det  
  
 kriminalvårdande arbetet och på att minska återfallen i brott.  
  
 Ett led i att effektivisera arbetet i kriminalvården bör vara att  
  
 säkerhetsarbetet i större grad utvecklas med fokus på Kriminalvårdens  
  
 övergripande mål att minska återfall i brott. En ambitionsnivå  
  
 för säkerhetsarbetet, t.ex. avseende personalens kompetens  
  
 bör läggas fast. Det är rimligt att säkerhetsarbetet koncentreras till  
  
 intagna som betecknas som samhällsfarliga eller som utgör en fara  
  
 för andra intagna eller anställda inom Kriminalvården.  
  
 Kriminalvården bör göra en analys av konsekvenserna av att  
  
 minska antalet säkerhetsklasser. Det kan inte uteslutas att tre  
  
 klasser, dvs. två slutna klasser och öppna anstalter är tillräckligt. 
  
 9 Effektivare extern styrning av  
  
 Kriminalvården  
  
 9.1 Inledning  
  
 Kriminalvården bedriver en omfattande verksamhet med många  
  
 anställda. Kostnaden för verksamheten är hög. Det finns ett mycket  
  
 stort allmänintresse för frågor om kriminalpolitik och frågor som  
  
 rör rättsväsendet. Verksamheten fyller en viktig samhällsfunktion  
  
 och riksdagens och regeringens politiska ambitioner måste genomsyra  
  
 verksamheten.  
  
 Utredningen har funnit att Kriminalvården kan effektiviseras  
  
 genom en förbättrad ledning och styrning av verksamheten. Det  
  
 innefattar också regeringens styrning av myndigheten. Utredningen  
  
 har i sitt andra delbetänkande bl.a. föreslagit att regeringens styrning  
  
 av Kriminalvårdens lokalförsörjning bör stärkas. Härigenom  
  
 kan regeringen på ett centralt område försäkra sig om en utveckling  
  
 som överensstämmer med de kriminalpolitiska intentionerna och få  
  
 en bättre kontroll på Kriminalvårdens kostnadsutveckling.1  
  
 I detta slutbetänkande gör utredningen bedömningar om och  
  
 lämnar förslag till hur Kriminalvårdens verksamhet kan effektiviseras i  
  
 olika hänseenden. Utgångspunkten måste vara riksdagens och regeringens  
  
 övergripande mål för kriminalvårdsverksamheten, främst att  
  
 den som fullgör ett straff inte ska återfalla i brott. Kriminalvården  
  
 bör formulera en övergripande strategi för hur de övergripande  
  
 målen ska uppnås och ange klara, tydliga och uppföljningsbara  
  
 verksamhetsmål så att den operativa verksamheten helt kan inriktas  
  
 för att uppfylla dessa krav. Kriminalvårdens strategier och mål måste  
  
 vara kända för alla som arbetar inom myndigheten så att alla förstår  
  
 att fullgörandet av samtliga arbetsuppgifter sammantaget ska syfta  
  
 till att uppfylla riksdagens och regeringens ambitioner. Kriminal1  
  
 SOU 2009:13.  
  
 251 
  
 Effektivare extern styrning av Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 vårdsverksamheten måste kontrolleras, följas upp och återrapporteras  
  
 på ett effektivt och tillförlitligt sätt så att det säkerställs att denna  
  
 långsiktigt leder mot de uppställda målen.  
  
 9.2 Regeringens styrning av Kriminalvården  
  
 Bedömning: Regeringen kan bidra till att förutsättningarna för  
  
 Kriminalvårdens interna styrning förbättras.  
  
 Utredningen har i betänkandet pekat ut förbättringsområden där  
  
 verksamheten kan göras effektivare. I utredningens djupintervju- och  
  
 enkätundersökning framkommer en tydlig kritik mot ledningens  
  
 framförhållning. Den främsta förklaringen till kritiken synes vara  
  
 avsaknaden av en långsiktig strategisk inriktning för det verksamhetsnära  
  
 operativa arbetet. Utredningen har därför som sin uppfattning  
  
 framhållit att Kriminalvården kan utveckla sitt strategiska  
  
 ramverk och långsiktiga arbete.  
  
 Regeringen har beslutat att genomföra en effektivitetsöversyn  
  
 inom hela rättskedjan. Kriminalvården har därför, vid sidan om återrapporteringskraven  
  
 i regleringsbreven, fått ett antal enskilda uppdrag  
  
 som har redovisats till Justitiedepartementet. Enligt Kriminalvården  
  
 har redovisningstiderna inte sällan varit korta eller mycket  
  
 korta. Generaldirektören har uttalat att tidsbristen utgör ett hinder  
  
 för myndighetens utvecklingsarbete.2  
  
 Det är naturligtvis bra att regeringen söker säkerställa att Kriminalvårdens  
  
 verksamhet bedrivs effektivt. När myndighetens tid och  
  
 resurser läggs på att arbeta med sådana uppdrag kan det dock innebära  
  
 att tillräcklig kraft inte läggs på att utveckla och förbättra den  
  
 interna styrningen eller på andra viktiga utvecklingsfrågor.  
  
 Kriminalvården måste enligt utredningens uppfattning ges bättre  
  
 förutsättningar att koncentrera sitt utvecklingsarbete så att ledningen  
  
 och styrningen av verksamheten kan utvecklas. Kriminalvården  
  
 behöver regeringens stöd för att kunna effektivisera verksamheten.  
  
 2 Kriminalvårdens generaldirektör uppgav t.ex. i personaltidningen Green i april 2009 att  
  
 ibland känns det  som om besvarandet av frågor och remisser tar sån kraft att det kväver  
  
 utvecklingen. (RuntiKrim, nummer 2, april 2009, s. 2).  
  
 252 
  
 SOU 2009:80 Effektivare extern styrning av Kriminalvården  
  
 9.3 Ordinarie styrning genom regleringsbrev m.m.  
  
 Bedömning: Regeringen bör stödja Kriminalvårdens långsiktiga  
  
 och strategiska styrning genom att tydliggöra målen för och i  
  
 högre grad efterfråga analyser av myndighetens verksamhet.  
  
 Förslag: Regeringen bör i Kriminalvårdens regleringsbrev tydligt  
  
 ange och prioritetsordna resultatmåtten för myndigheten med  
  
 utgångspunkt i de övergripande målen för verksamheten.  
  
 Regeringen bör överväga om ett flerårigt styrdokument ska  
  
 fastställas för Kriminalvården.  
  
 Regeringen bör i Kriminalvårdens instruktion formalisera  
  
 myndighetens skyldighet att samverka med Arbetsförmedlingen  
  
 och kommunerna.  
  
 Allmänt  
  
 Regeringen styr myndigheterna bl.a. genom författningar, regleringsbrev 
  
 , budgettilldelning och genom särskilda uppdrag. Regeringens  
  
 utnämningar, mål- och resultatdialoger och andra mer informella  
  
 kontakter innefattar också en styrning av myndigheterna.  
  
 Utredningen kan konstatera att återrapporteringskraven på  
  
 Kriminalvården har ökat i och med regleringsbrevet för år 2005.  
  
 Fr.o.m. regleringsbrevet för år 2007 har dessutom specificeringen  
  
 av den kvantitativa återrapporteringen ökat. I regleringsbrevet för  
  
 år 2007 och framåt har ett antal s.k. indikatorer, dvs. resultatmått  
  
 inom olika områden, angetts.  
  
 I budgetpropositionen för år 2009 angav regeringen att regleringsbreven  
  
 för år 2009 skulle förändras. Det har bl.a. inneburit att  
  
 regleringsbrevens tidigare indelning i politikområde, verksamhetsområde  
  
 och verksamhetsgren har tagits bort. Kriminalvården ska  
  
 istället med utgångspunkt i instruktionen och indikatorerna under  
  
 respektive verksamhetsområde redovisa vilka åtgärder som vidtagits  
  
 och i vilken mån Kriminalvården fullgjort sina uppgifter och uppnått  
  
 målen för hur verksamheten ska bedrivas.  
  
 Enligt en granskning av Ekonomistyrningsverket har andra departement  
  
 än Justitiedepartementet i högre grad minskat rapporteringskraven  
  
 för sina myndigheter.  
  
 Utredningen konstaterar att det pågår ett arbete vid Regeringskansliet  
  
 för att förändra styrningen av förvaltningsmyndigheterna  
  
 253 
  
 Effektivare extern styrning av Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 och att olika departement har hunnit olika långt i denna process.  
  
 Inom ramen för det pågående arbetet bör den externa styrningen av  
  
 Kriminalvården utvecklas. Utredningen bedömer att vissa förändringar  
  
 av regeringens styrning av Kriminalvården kan ske redan i  
  
 det kommande regleringsbrevet. I andra fall krävs ett målmedvetet,  
  
 långsiktigt utvecklingsarbete för att styrningen av Kriminalvården  
  
 ska ske samordnat med regeringens styrning av andra myndigheter.  
  
 Mål och återrapportering  
  
 Utredningen har visat att Kriminalvården kan utveckla den interna  
  
 styrningen mot verksamhetens mål. Regeringen kan understödja en  
  
 sådan utveckling genom att i sina styrdokument på ett tydligare  
  
 sätt ta sin utgångspunkt i de övergripande målen för kriminalvårdsverksamheten,  
  
 bl.a. att minska återfall i brott.  
  
 Det är t.ex. viktigt att regeringen klargör vilka resultatmått som  
  
 är centrala för hur Kriminalvårdens verksamhet bör utvecklas. Återrapporteringen  
  
 bör således framför allt ta sikte på de nyckeltal som  
  
 ger information om verksamhetsinriktningen. Regeringen bör även  
  
 i större utsträckning efterfråga analyser om verksamheten.  
  
 Vissa faktorer har särskild betydelse för Kriminalvårdens förmåga  
  
 att minska återfallen i brott, t.ex. att missbruksvården fungerar,  
  
 att påverkansprogrammen är effektiva, att de intagna når en viss  
  
 grundläggande utbildningsnivå och att de intagna genomgår en yrkesutbildning.  
  
 Även andra faktorer är viktiga för att brottspreventionen  
  
 ska fungera, t.ex. att verkställighetsplanerna är genomtänkta och  
  
 verkningsfulla och att utslussningen fungerar på ett bra sätt.  
  
 Kriminalvården bedriver en mycket diversifierad verksamhet.  
  
 Det är därför viktigt att bredden angrips med en fokuserad ansats.  
  
 Regeringen kan stödja Kriminalvården i prioriteringsarbetet genom  
  
 att tydligare lägga fast varför regeringen begär vissa uppgifter.  
  
 Regleringsbrevet bör i större utsträckning än i dag användas för att  
  
 förtydliga vilka förbättringar inom Kriminalvården som regeringen vill  
  
 åstadkomma. Regeringens styrning kan då utvecklas så att Kriminalvården  
  
 får bättre förutsättningar att inrikta och utveckla den  
  
 strategiska styrningen av verksamheten i den riktning som regeringen  
  
 önskar.  
  
 Regeringen kan således påverka Kriminalvårdens styrprocesser  
  
 så att fokus läggs mer på verksamhetens effekter än på myndighetens  
  
 prestationer i olika hänseenden.  
  
 254 
  
 SOU 2009:80 Effektivare extern styrning av Kriminalvården  
  
 Frivården, som har kontakt med klienter relativt lång tid efter  
  
 det att de har frigivits bör kunna svara på många frågor om effekterna  
  
 av kriminalvårdsarbetet, t.ex. vad gäller påverkan, behandling,  
  
 utbildning och träning i social färdighet.  
  
 Rättskedjeperspektiv  
  
 Det är nödvändigt att regeringens styrning av Kriminalvården  
  
 överensstämmer med styrningen av övriga berörda myndigheter,  
  
 framför allt inom rättskedjan. I Ekonomistyrningens granskning av  
  
 Åklagarmyndighetens interna styrning och kontroll förordades ett  
  
 rättskedjeperspektiv i både den externa och interna styrningen,  
  
 med syftet att skapa balans mellan kvantitet, kvalitet och kostnad  
  
 vilket skulle kunna bidra till ett mer effektivt resursutnyttjande.3  
  
 Detsamma gäller Kriminalvården.  
  
 När det talas om Kriminalvården uttrycks det ofta att myndigheten  
  
 är sist i rättskedjan, dvs. är den myndighet som får hantera  
  
 resultatet av rättsväsendets produktionskedja. Med det perspektivet  
  
 är det lätt att Kriminalvården betraktas som en passiv mottagare av  
  
 andras arbete. Det är dock en förenklad syn på Kriminalvårdens  
  
 insats. Kriminalvården är t.ex. också en producent av arbetskraft,  
  
 dvs. personer som verkställer straff i anstalt eller i frivård ska genomgå  
  
 vård, utbildning och social träning som ska ge dem möjlighet att gå  
  
 ut i yrkesarbete eller i vidare studier.  
  
 Kriminalvårdens ansvarsområde sträcker sig alltså utanför rättskedjan 
  
 . En god samverkan mellan Kriminalvården och även myndigheter  
  
 och organisationer som inte ingår i rättsväsendet är därför  
  
 nödvändig. Ett exempel är samarbetet med Arbetsförmedlingen,  
  
 som har stärkts under de senaste åren.  
  
 Kravet på att Kriminalvården i försörjnings- och boendefrågor  
  
 ska samverka med Arbetsförmedlingen och kommunerna bör formaliseras  
  
 genom att föras in i myndighetens instruktion på samma  
  
 sätt som det i dag i instruktionen framgår att Kriminalvården i vissa  
  
 sakfrågor ska samråda med t.ex. Domstolsverket, Åklagarmyndigheten  
  
 och Rikspolisstyrelsen. Genom en sådan markering kan regeringen  
  
 bidra till att perspektivet på Kriminalvårdens arbete vidgas.  
  
 3 Ekonomistyrningsverket, Rapport 2009:7,s 51 ff.  
  
 255 
  
 Effektivare extern styrning av Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 Långsiktighet  
  
 Det har förts en diskussion om regeringen bör utveckla strategiska,  
  
 fleråriga styrdokument som kan ligga till grund för den löpande,  
  
 årliga styrningen av myndigheternas verksamhet. Det har t.ex. föreslagits  
  
 att fleråriga strategier ska tas fram som instrument för en  
  
 mer långsiktig verksamhetsstyrning, t.ex. i budgetpropositionen för  
  
 år 2001.4 Utredningen har i sitt delbetänkande avseende lokalförsörjningsfrågorna  
  
 framhållit att det finns ett behov av att regeringen  
  
 uttalar sig mer långsiktigt om Kriminalvårdens inriktning.5  
  
 I Danmark tecknar regeringen och kriminalvårdsmyndigheten  
  
 ett fyraårigt avtal, som anger förutsättningarna för verksamheten.  
  
 I avtalet fastställs både utvecklingsområden och inom vilka områden  
  
 besparingar ska ske under perioden. Det senaste avtalet gäller perioden  
  
 2008–2011. Före det att ett nytt flerårsavtal tecknas beslutar  
  
 den danska regeringen att en extern granskning ska genomföras av  
  
 Kriminalforsorgens verksamhet. Under den tid avtalet löper ansvarar  
  
 Kriminalforsorgen för att omvärldsbevakningar och prognoser  
  
 presenteras för hur verksamheten utvecklas. Vissa justeringar av  
  
 den beslutade inriktningen kan ske under perioden, men som regel  
  
 ligger avtalets huvudområden fast.  
  
 Även i Norge finns det en större långsiktighet i styrningen av  
  
 kriminalvården än i Sverige. Det kan bero på att den norska kriminalvårdsmyndigheten  
  
 är mer direkt knuten till regeringen, jämfört med  
  
 svenska förhållanden.  
  
 Utredningen bedömer att en mer långsiktig syrning, t.ex. genom  
  
 ett flerårigt styrdokument, är särskilt lämpligt att införa avseende  
  
 Kriminalvården. Ett sådant skulle på kort sikt ge myndigheten  
  
 bättre förutsättningar att inrätta ett nytt ledningssystem, vilket  
  
 enligt utredningens mening bör tas fram.6 Med en större möjlighet  
  
 till framförhållning får Kriminalvården möjlighet att sätta och arbeta  
  
 efter strategiska mål, istället för att fastna i den operativa vardagen  
  
 där nya problem ständigt uppkommer. Kriminalvårdens uppdrag  
  
 kräver långsiktig planering, t.ex. vad gäller att kunna genomföra  
  
 insatser som leder till minskat återfall i brott och för att kunna  
  
 tillgodose behovet av lokaler. På längre sikt skulle ett flerårigt  
  
 styrdokument dessutom möjliggöra för regeringen att säkerställa att  
  
 4 Regeringskansliet, RK-Styr, Rapport, 2009-05-15, s. 12.  
  
 5 SOU 2009:13, s. 91 ff.  
  
 6 Se avsnitt 5.10.4.  
  
 256 
  
 SOU 2009:80 Effektivare extern styrning av Kriminalvården  
  
 Kriminalvårdens resurser används så effektivt som möjligt. Det gäller  
  
 inte minst lokalförsörjningen, som genererar mycket stora kostnader.  
  
 En mer långsiktig styrning skulle ge Kriminalvården bättre förutsättningar  
  
 att verka för de övergripande målen, bl.a. att förhindra återfall  
  
 i brott. Regeringen bör därför överväga att införa ett flerårigt  
  
 styrdokument för Kriminalvården.  
  
 Enligt utredningens uppfattning bör frågan särskilt bevakas i  
  
 arbetet inom Regeringskansliet med att förstärka regeringens styrning  
  
 av förvaltningsmyndigheterna.  
  
 9.4 Uppdrag till Kriminalvården  
  
 Förslag: Regeringen bör ge Kriminalvården i uppdrag att:  
  
 1. Redovisa en övergripande strategi med inriktning på hur  
  
 Kriminalvården ska uppnå målet att minska återfall i brott.  
  
 Denna strategi bör kompletteras med en strategi för verksamhetsutveckling,  
  
 en strategi för säkerhetsarbetet och en  
  
 IT-strategi.  
  
 2. Ta fram ett nytt ledningssystem och redovisa hur arbetet  
  
 med detta fortskrider.  
  
 3. Ta fram en plan för hur myndighetens systematiska egenkontroll  
  
 ska utvecklas.  
  
 4. Ta fram en utvecklad kompetensförsörjningsstrategi.  
  
 5. Redovisa en fördjupad grundutbildningsstrategi med en konsekvensanalys.  
  
 Kriminalvården står inför stora utmaningar. För att kunna möta  
  
 dessa är det nödvändigt att myndigheten arbetar målmedvetet och  
  
 uthålligt för att uppfylla riksdagens och regeringens mål för verksamheten.  
  
 I det arbetet kan regeringen ge riktat stöd genom att ge  
  
 Kriminalvården väl avpassade uppdrag. Uppdragen bör vara utformade  
  
 så att styrningen av Kriminalvården koncentreras till de utvecklingsområden  
  
 som utredningen har pekat ut.  
  
 Utredningen har konstaterat att Kriminalvården saknar ett heltäckande  
  
 strategiskt ramverk. Avsaknaden av ledande strategier gör  
  
 att det är svårt att utveckla den operativa verksamheten i enlighet  
  
 med den övergripande inriktningen för Kriminalvårdens verksamhet.  
  
 257 
  
 Effektivare extern styrning av Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 Utredningen föreslår därför att regeringen ger Kriminalvården i  
  
 uppdrag att redovisa en övergripande strategi för sin verksamhet  
  
 där inriktningen ska vara hur Kriminalvården ska uppnå de övergripande  
  
 målen, bl.a. att minska återfall i brott.  
  
 Den övergripande strategin bör kompletteras med nedbrutna  
  
 strategier för verksamhetsutvecklingen, säkerhetsarbetet och ITinriktningen.  
  
 Kriminalvården bör presentera en plan för hur arbetet  
  
 bör läggas upp och hur det ska genomföras och redovisas. Redovisningen  
  
 bör ske till regeringen, eftersom resultatet av arbetet väntas få  
  
 stor betydelse för Kriminalvårdens framtida inriktning och utveckling.  
  
 Utredningen har visat att den mål- och resultatstyrningsmodell,  
  
 den s.k. Ebbemodellen, som Kriminalvården i dag använder inte  
  
 fungerar på ett tillfredställande sätt. Utredningen har därför föreslagit  
  
 att Kriminalvården bör utveckla ett nytt ledningssystem.  
  
 Regeringen bör ge Kriminalvården i uppdrag att ta fram ett sådant  
  
 system och redovisa hur arbetet med detta fortskrider.  
  
 Utredningen har framhållit att det är nödvändigt att Kriminalvården  
  
 utvecklar sin egenkontroll inte minst avseende tillämpningen  
  
 av det rättsliga regelverket. Regeringen bör ge Kriminalvården i  
  
 uppdrag att ta fram en plan för hur egenkontrollen kan utvecklas.  
  
 Uppdraget bör omfatta en redogörelse för hur denna är utformad i  
  
 dag, pågående utvecklingsinsatser och vad Kriminalvården anser  
  
 bör göras för att systematisera egenkontrollen.  
  
 Utredningen har funnit att kriminalvårdarrollen inte är klart definierad 
  
 . Det är alltså inte närmare preciserat vilka uppgifter som  
  
 kriminalvårdarna ska ha nu och i framtiden. Det innebär att det är  
  
 svårt att se vilken kompetens som måste krävas för att utföra de  
  
 olika kriminalvårdande uppgifterna. Regeringen bör därför ge  
  
 Kriminalvården i uppdrag att redovisa den kompetensförsörjningsstrategi  
  
 som myndigheten arbetar med.  
  
 Kriminalvården har under de senaste åren infört en obligatorisk  
  
 grundutbildning för personalen i det klientnära arbetet. Grundutbildningen  
  
 har haft en stor betydelse för att förbättra verksamheten  
  
 och att forma attityder och inställning till Kriminalvårdens  
  
 uppdrag hos medarbetarna. Den nuvarande grundutbildningen är  
  
 dock inte tillräcklig för att ge Kriminalvården de bästa förutsättningarna  
  
 för att nå myndighetens mål. I jämförelse med motsvarande  
  
 utbildningar i Norden är grundutbildningen i Sverige väsentligen  
  
 kortare. Utredningen har i i kapitel 6 föreslagit att Kriminalvården  
  
 ska utveckla en ny utbildningsstruktur. Regeringen bör ge Kriminalvården  
  
 i uppdrag att redovisa en ny fördjupad grundutbildnings258 
  
 SOU 2009:80 Effektivare extern styrning av Kriminalvården  
  
 strategi med en analys av konsekvenserna av om utbildningen förlängs  
  
 till ett år, t.ex. med avseende på ekonomi, personalomsättning  
  
 och behovet av ytterligare fortbildning.  
  
 9.5 Organisatoriska förutsättningar  
  
 Bedömning: Det strategiska arbetet vid Kriminalvården bör förstärkas  
  
 och förbättras. En möjlighet kan vara att tillsätta en överdirektör  
  
 med strategiska uppgifter vid myndigheten.  
  
 Utredningen har visat att Kriminalvården är i behov av mer strategisk  
  
 styrning. Kriminalvården har en organisation som, såvitt utredningen  
  
 kan se, i sig ger goda förutsättningar för effektiva styrprocesser  
  
 och för att en effektiv kriminalvårdsverksamhet ska kunna  
  
 bedrivas av myndighetens medarbetare. Under de senaste åren  
  
 har mycket kraft i organisationen gått till att genomföra enmyndighetsreformen 
  
 , den omfattande säkerhetsuppgraderingen och till  
  
 lokalförsörjningsfrågorna. Dessa frågor har varit av myndighetsövergripande  
  
 karaktär och krävt stort engagemang av Kriminalvårdens  
  
 högsta ledning.  
  
 Det har dock under utredningsarbetet framkommit att styrfunktionerna  
  
 kan fastna i detaljfrågor inte minst vad avser den klientnära  
  
 verksamheten. Det strategiska perspektivet blir lidande av för  
  
 hög grad av detaljstyrning.  
  
 Vissa frågor i en myndighet kan inte delegeras utan måste bedömas  
  
 och avgöras av generaldirektören. Samtidigt måste många övergripande  
  
 frågor, t.ex. visions- och strategiarbetet, samordnas av myndighetens  
  
 högsta ledning. Det måste finnas en gemensam syn på hur  
  
 det framtida arbetet ska formas. Utredningen finner att Kriminalvårdens  
  
 strategiska överbyggnad härför inte är tillräcklig. En möjlighet  
  
 att förstärka den strategiska nivån kan vara att regeringen  
  
 utnämner en överdirektör vid Kriminalvården.  
  
 259 
  
 Effektivare extern styrning av Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 9.6 Utredning om frivården  
  
 Förslag: Regeringen bör besluta om att tillsätta en utredning  
  
 om frivårdens verksamhet.  
  
 Frivården har redan i dag huvudansvaret för den s.k. klientresan  
  
 även i de fall där den dömde ska verkställa sitt straff vid en anstalt.7  
  
 Frivården påbörjar ofta sitt arbete redan i samband med rättegången  
  
 då de ska genomföra en personutredning avseende den tilltalade.  
  
 Frivården har också ansvaret för dem som i slutet av verkställighetstiden  
  
 genomgår någon utslussningsåtgärd, t.ex. genom att intas  
  
 på s.k. halvvägshus eller erbjudas utökad frigång. Dessutom övervakar  
  
 Frivården varje dag ca 20 000 klienter som genomgår kriminalvård  
  
 utanför anstalterna. Utredningen kan konstatera att det i dag  
  
 finns kritik bland kriminalvårdarna mot att frivården inte i tillräcklig  
  
 utsträckning deltar i anstaltsklienternas behandling och  
  
 rehabilitering. Utredningen har dock inte haft möjlighet att utreda  
  
 saken närmare. Det står dock klart att frivårdens arbete försvåras av  
  
 att Kriminalvården endast i liten utsträckning tillämpar den s.k.  
  
 närhetsprincipen, vilket betyder att de geografiska avstånden mellan  
  
 klienten i anstalt och det ansvariga frivårdskontoret blir långt.  
  
 Behandling och påverkan bör, tillsammans med adekvata utslussningsåtgärder 
  
 , leda till större positiv påverkan på de intagna. Om  
  
 utredningens förslag ska kunna genomföras och resultatet bli lyckosamt  
  
 är frivårdens insatser oumbärliga. Det finns således anledning  
  
 att i särskild ordning granska innehållet i kriminalvården utanför  
  
 anstalterna och de förutsättningar som i dag finns i frivården. Möjligheterna  
  
 till övervakning av klienterna är en sådan fråga som bör  
  
 belysas särskilt.  
  
 En utredning om frivården skulle sammanfalla med syftet med  
  
 den översyn av påföljdssystemet som regeringen har beslutat ska  
  
 genomföras. Påföljdsutredningen (Ju 2009:11) ska bl.a. analysera  
  
 om det går att införa nya typer av straff för brottslingar, så att  
  
 7 Riksrevisionen granskar för närvarande bl.a. Kriminalvårdens effektivitet i arbetet för att  
  
 förebygga återfall i brott. I en förstudie har Riksrevisionen identifierat brister i verkställighetsplaneringen  
  
 och samverkan vid frigivning. Fokus i den pågående granskningen ligger på  
  
 verkställighetsplaneringen där frivården numera är samordningsansvariga. Granskningen kan  
  
 bl.a. ge viktiga synpunkter avseende hela processen – frivårdens nuvarande roll och även  
  
 framtida roll i verkställighetsplaneringen, samt hur samarbetet ser ut mellan frivården och  
  
 övriga delar inom Kriminalvården samt samverkan med andra aktörer. Granskningen förväntas  
  
 vara avslutad under hösten 2009.  
  
 260 
  
 SOU 2009:80 Effektivare extern styrning av Kriminalvården  
  
 261  
  
 systemet blir mer flexibelt. Förutsättningarna för en effektiv frivård  
  
 bör därvid ha en särskilt stor betydelse.  
  
 9.7 Sammanfattning  
  
 Regeringens styrning av Kriminalvården bör utvecklas för att ge  
  
 myndigheten förutsättningar att förbättra verksamhetens resultat i  
  
 förhållande till målet att minska återfallen i brott. Styrningen bör  
  
 t.ex. förstärkas genom att regleringsbrevet till Kriminalvården förtydligas.  
  
 Utredningen föreslår att ett flerårigt styrdokument bör  
  
 övervägas.  
  
 Regeringen bör ge Kriminalvården i uppdrag att redovisa en  
  
 övergripande strategi med fokus på hur Kriminalvården ska uppnå  
  
 målet att minska återfall i brott. Denna strategi bör kompletteras  
  
 med en strategi för verksamhetsutveckling, en strategi för säkerhetsarbetet  
  
 och en IT-strategi.  
  
 Kriminalvården bör till regeringen redovisa resultatet av arbetet  
  
 med ett nytt ledningssystem och med myndighetens egenkontroll.  
  
 Kriminalvården bör även redovisa en utvecklad kompetensförsörjningsstrategi.  
  
 Grundutbildningen för personal i den klientnära verksamheten  
  
 bör fördjupas och förlängas. Myndigheten bör därför redovisa  
  
 ett förslag och en konsekvensanalys avseende en ny grundutbildning 
  
 .  
  
 Utredningen konstaterar att ett sätt att förstärka Kriminalvårdens  
  
 strategiska överbyggnad kan vara att tillsätta en överdirektör.  
  
 Regeringen bör besluta om en särskild utredning om frivårdens  
  
 verksamhet. 
  
 10 Kostnads- och konsekvensanalys  
  
 10.1 Inledning  
  
 Kommittéer och särskilda utredare ska enligt kommittéförordningen  
  
 (1998:1474) göra en konsekvensanalys i där angivna hänseenden  
  
 beträffande de förslag som lämnas. I det följande redovisas därför  
  
 konsekvenserna av utredningens förslag.  
  
 10.2 Ekonomiska konsekvenser för staten  
  
 Kriminalvården  
  
 Bedömning: Utredningens förslag förväntas leda till att ett  
  
 omfattande arbete behöver vidtas inom Kriminalvården med  
  
 bl.a. lednings-, styrnings-, säkerhets- och utbildningsfrågor. Arbetet  
  
 kan förväntas leda till vissa övergångskostnader för myndigheten.  
  
 Dessa bör inte bli större än att de kan rymmas inom  
  
 Kriminalvårdens befintliga anslag.  
  
 I detta arbete bör det finnas förutsättningar att beräkna de  
  
 långsiktiga ekonomiska konsekvenserna av att Kriminalvårdens  
  
 effektivitet ska öka.  
  
 Kriminalvården beslutade år 2003 att genomföra ett effektiviseringsprogram  
  
 med fokus på att minska kostnaderna. Detta handlingsprogram  
  
 har utredningen utvärderat i det första delbetänkandet,  
  
 SOU 2008:71. Utredningen fann bl.a. att besparingspotentialen som  
  
 hade angetts i handlingsplanen i få fall överensstämde med det  
  
 verkliga utfallet. Handlingsplanen ledde dock i viss utsträckning till  
  
 kostnadsbesparingar.  
  
 Utredningen har under sitt arbete kunnat ana områden där det  
  
 möjligen finns ytterligare möjligheter att på kort sikt sänka kostna263 
  
 Kostnads- och konsekvensanalys SOU 2009:80  
  
 derna. I sitt sammanhang är sådana besparingar små. Utredningens  
  
 fokus har dock inte varit på att förbättra kostnadseffektiviteten på  
  
 kort sikt eller på att göra enstaka besparingsåtgärder. Från ett samhällsekonomiskt  
  
 perspektiv är det på lång sikt mer lönsamt att  
  
 Kriminalvårdens verksamhet effektiviseras och myndighetens förmåga  
  
 att nå de uppställda målen blir högre.  
  
 Utredningens förslag förutsätter i många fall att ett omfattande  
  
 arbete i Kriminalvården påbörjas. Konsekvensen av detta på kort  
  
 sikt kan bli ett högt tryck internt, bl.a. med att utveckla ett förbättrat  
  
 ledningssystem, nya uppföljningsverktyg och strategidokument.  
  
 Detta arbete kan erfordra att särskilda resurser sätts av. Kostnaderna  
  
 för detta bör inte bli större än att de ryms inom Kriminalvårdens  
  
 befintliga anslag.  
  
 Resultatet av Kriminalvårdens arbete bör på lång sikt i de flesta  
  
 fall leda till besparingar. Det gäller särskilt om antalet säkerhetsklasser  
  
 minskas, vilket bör leda till en större flexibilitet i kriminalvården.  
  
 Däremot kan t.ex. en längre grundutbildning för medarbetare  
  
 i den klientnära verksamheten leda till högre kostnader för  
  
 Kriminalvården. Till viss del kan dessa kompenseras genom att behovet  
  
 för fortbildning minskar. Det ligger i sakens natur att  
  
 Kriminalvården i det fortsatta arbetet beaktar de ekonomiska konsekvenserna.  
  
 På lång sikt ska Kriminalvårdens arbete leda till en minskad risk  
  
 för återfall i brott. För Kriminalvården bör en effekt av en sådan  
  
 minskning bli ett minskat behov av platser i häkten, anstalter och  
  
 frivård. Därigenom kan kostnadsbesparingar komma att göras.  
  
 Rättsväsendet i övrigt  
  
 Bedömning: Utredningens förslag torde inte medföra några ökade  
  
 kostnader för rättsväsendet.  
  
 Flera av utredningens förslag innebär att förutsättningarna för hela  
  
 rättsväsendet att minska brottsligheten på lång sikt kan förbättras.  
  
 Förslagen förväntas dock inte medföra några ökade kostnader för  
  
 rättsväsendets myndigheter.  
  
 På lång sikt kommer minskat återfall i brott att leda till mindre  
  
 kostnader även för rättsväsendet, t.ex. genom ett minskat ärendeinflöde.  
  
 264 
  
 SOU 2009:80 Kostnads- och konsekvensanalys  
  
 Andra statliga myndigheter  
  
 Bedömning: Andra statliga myndigheter bedöms inte i nuläget  
  
 komma att påverkas ekonomiskt av våra förslag.  
  
 Vissa av de förslag som har behandlats kan i förlängningen ha betydelse  
  
 även för andra statliga myndigheter. Genom ett ökat fokus på  
  
 att förebygga återfall i brott kan ett ökat krav på samverkan mellan  
  
 Kriminalvården och andra myndigheter att ställas. Redan i dag  
  
 finns det ett samarbete mellan t.ex. Kriminalvården och Arbetsförmedlingen.  
  
 Detta samarbete kan förväntas öka i framtiden, men  
  
 är avhängigt av hur Kriminalvården utformar det kriminalvårdande  
  
 arbetet.  
  
 Övrigt  
  
 Bedömning: Utredningens förslag att inrätta en ny myndighet  
  
 för tillsyn av Kriminalvården medför ökade kostnader. Dessa  
  
 kostnader bör inte finansieras genom att anslaget för Kriminalvården  
  
 minskas eftersom utredningen föreslår att Kriminalvårdens  
  
 egenkontroll samtidigt ska öka.  
  
 Ett genomförande av utredningens förslag om en ny tillsynsmyndighet  
  
 kräver en fördjupad analys, bl.a. avseende myndighetens  
  
 preciserade uppdrag, organisation och arbetssätt. Innan  
  
 denna analys har genomförts kan kostnaderna inte förutses.  
  
 Utredningen har föreslagit att regeringen bör besluta om en ny tillsynsmyndighet  
  
 över Kriminalvården. En förutsättning för att den  
  
 nya tillsynsmyndigheten ska kunna genomföra en effektiv och rättssäker  
  
 tillsyn är att Kriminalvårdens egenkontroll förbättras och förstärks.  
  
 De ökade kostnader för staten som inrättandet av en ny  
  
 tillsynsmyndighet innebär bör därför inte finansieras ur Kriminalvårdens  
  
 anslag.  
  
 Det är dessutom inte möjligt att i nuläget förutse kostnaderna  
  
 för den nya tillsynsmyndigheten eftersom dess uppdrag, organisation  
  
 och arbetssätt inte har fastställts. När detta har skett bör en ekonomisk  
  
 konsekvensanalys göras.  
  
 265 
  
 Kostnads- och konsekvensanalys SOU 2009:80  
  
 266  
  
 10.3 Konsekvenser för brottsligheten  
  
 Bedömning: Utredningens förslag kan på sikt minska återfall i  
  
 brott.  
  
 Utredningen har tagit som utgångspunkt att föreslå förändringar  
  
 som kan förbättra Kriminalvårdens förutsättningar att uppnå verksamhetsmålen.  
  
 Ett övergripande mål är att minska återfall i brott.  
  
 En konsekvens av om Kriminalvården bättre styr mot de uppställda  
  
 målen på det sätt som utredningen förslagit är att brottsligheten  
  
 kan minska.  
  
 Utredningens förslag ska ses i sin helhet. De kan inte förväntas  
  
 få någon effekt förrän på lång sikt. I dagsläget går det inte att förutse  
  
 när dessa effekter kan inträffa eller hur stora de kan bli.  
  
 10.4 Övriga konsekvenser  
  
 Bedömning: Utredningens förslag förväntas inte i övrigt få några  
  
 konsekvenser av de slag som anges i kommittéförordningen.  
  
 Det finns inte någon anledning att anta att utredningens förslag  
  
 kommer att påverka kostnaderna eller intäkterna för kommuner,  
  
 företag eller enskilda.  
  
 Förslagen kan inte heller förväntas få direkt betydelse för jämställdheten  
  
 mellan kvinnor och män, barn, den personliga integriteten,  
  
 det kommunala självstyret, för sysselsättning och offentlig  
  
 service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar,  
  
 konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags  
  
 eller för möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. 
  
 Referenser  
  
 Offentligt tryck  
  
 Riksdagstryck  
  
 Bet. 2001/02:JuU6, Kriminalvårdsfrågor  
  
 Bet. 2004/05:KU20, Granskningsbetänkande  
  
 Propositioner  
  
 prop. 1973:1, Kungl. Maj:ts proposition till riksdagen angående  
  
 statsverkets tillstånd och behov under budgetåret 1973/74  
  
 prop. 1989/90:154, Proposition om en ny regional statlig förvaltning  
  
 prop. 1996/97:1, Förslag till statsbudget för år 1997  
  
 prop. 2002/03:1, Förslag till statsbudget för år 2003  
  
 prop. 2002/03:99, Det nya Skatteverket  
  
 prop. 2003/04:69, En ny statlig myndighet för socialförsäkringens  
  
 administration  
  
 prop. 2004/05:1, Förslag till statsbudget för år 2005  
  
 prop. 2004/05:176, Kriminalvården – en myndighet  
  
 prop. 2005/06:1, Förslag till statsbudget för år 2006  
  
 prop. 2005/06:123, En modernare kriminalvård  
  
 prop. 2006/07:1, Förslag till statsbudget för år 2007  
  
 prop. 2006/07:127, Några ändringar i kriminalvårdslagstiftningen  
  
 prop. 2007/08:1, Förslag till statsbudget för år 2008  
  
 prop. 2008/09:1, Budgetpropositionen för år 2009  
  
 267 
  
 Referenser SOU 2009:80  
  
 Offentliga utredningar  
  
 SOU 2004:100, Tillsyn. Förslag om en tydligare och effektivare  
  
 tillsyn, Tillsynsutredningen  
  
 SOU 2005:6, Säkert inlåst - En granskning av rymningarna från  
  
 Kumla, Hall, Norrtälje och Mariefred 2004, Rymningsutredningen  
  
 SOU 2005:54, Framtidens kriminalvård, Kriminalvårdskommittén  
  
 SOU 2007:75, Att styra staten – regeringens styrning av sin förvaltning.  
  
 Styrutredningen  
  
 SOU 2008:71, Uppföljning av Kriminalvårdens effektiviseringsarbete,  
  
 Utredningen Kriminalvårdens effektivitet  
  
 SOU 2009:13, Effektiviteten i Kriminalvårdens lokalförsörjning,  
  
 Utredningen Kriminalvårdens effektivitet  
  
 Departementsskrivelser  
  
 Ds 1994:140, Upploppet på Tidaholmsanstalten den 22 juli 1994  
  
 Ds 2006:15, Intern styrning och kontroll i staten  
  
 Myndighetsbeslut m.m.  
  
 Brottsförebyggande rådet, Hot och våld mot kriminalvårdens personal,  
  
 Rapport 2006:5, 2006  
  
 Det Kongelige Justis- och Politidepartementet, St.meld.nr. 37 (20072008),  
  
 Norge  
  
 Ekonomistyrningsverket, Polisen – Styrning och uppföljning, EVS  
  
 2009:6, 2009  
  
 Ekonomistyrningsverket, Åklagarmyndighetens interna styrning och  
  
 kontroll – Förändringsbehov och möjligheter till utveckling, 2009:7,  
  
 2009  
  
 Ekonomistyrningsverket, Kartläggning av regleringsbrev - Förändring  
  
 av regleringsbreven mellan år 2008 och 2009, ESV 2009:16, 2009  
  
 Fångvårdsväsendet, Fångvårdsväsendets årsredovisning år 2007, Finland  
  
 Justitieombudsmannen, JO dnr. 1452-2001, beslut 2002-04-09  
  
 Kriminalforsorgen, Kriminalforsorgens principprogram, 1993, Danmark  
  
 Kriminalforsorgen, Statistik, 2007, Danmark  
  
 268 
  
 SOU 2009:80 Referenser  
  
 Kriminalomsorgen, Kriminalomsorgens sikkerhetsstrategi 2006-2010,  
  
 Trygghet for samfunnet, domfelte, innsatte och tillsatte, 2006,  
  
 Norge  
  
 Kriminalomsorgen, Fakta om kriminalomsorgen, 2007, Norge  
  
 Kriminalomsorgen, Årsmelding 2007, 2008, Norge  
  
 Kriminalomsorgen, KRUS, Vold og trusler mot tilsatte i kriminalomsorgen  
  
 2007, 2009, Norge  
  
 Kriminalomsorgen, Nordisk statistikk for kriminalomsorgen i Danmark,  
  
 Finland, Island, Norge og Sverige 2002-2006, 2008, Norge  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen, Oro och upplopp på fängelser – ett förslag till  
  
 motverkan, 1995  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen, RSS-rapporten, 1998  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen, Handlingsplan för effektivisering 2004-2006,  
  
 2 december 2003  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen, Kriminalvården – en myndighet, 2004  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen, Säkerhetsanstalt (KVS 2004-10163), 2004  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen, Säkert inlåst? – betänkande av Rymningsutredningen,  
  
 Skrivelse till Justitiedepartementet (KVS 05-20052477),  
  
 2005  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen, 1M/Cook, Hanteringen av klientärenden i  
  
 den nya organisationen, 4 maj 2005  
  
 Kriminalvårdsstyrelsen, Kriminalvårdens organisation som en myndighet,  
  
 31 maj 2005  
  
 Kriminalvårdens forskningskommitté, Bärsärkarna, Rapport 13, 2005  
  
 Kriminalvården, Budgetunderlag 2003  
  
 Kriminalvården, Budgetunderlag 2010  
  
 Kriminalvården, Bättre ut, Kriminalvårdens vision och värdegrund ,  
  
 2007  
  
 Kriminalvården, Faktablad Självmord (Suicid), 2009  
  
 Kriminalvården, Framtidens kriminalvårdsutbildning. Delrapport från  
  
 högskoleprojektet, 5 april 2006  
  
 Kriminalvården, Hur ska kriminalvården säkerställa rätt kompetens i  
  
 framtiden?, 20 oktober 2004  
  
 Kriminalvården, Internrevisionen, Baspersonalens informationsmiljö,  
  
 Rapport 2008:1, 2008  
  
 Kriminalvården, Kriminalvården i Sverige, 2008  
  
 269 
  
 Referenser SOU 2009:80  
  
 Kriminalvården, Kriminalvårdens lokalförsörjning 2009-2020, 31 mars  
  
 2009  
  
 Kriminalvården, Kriminalvårdens utbildning, 16 april 2009  
  
 Kriminalvården, Omvårdnadsinspektioner vid landets häkten 2008,  
  
 2009  
  
 Kriminalvården, Rapport över internrevisionens verksamhet under 2007,  
  
 2008  
  
 Kriminalvården, Rapport över internrevisionens verksamhet under 2008,  
  
 2009  
  
 Kriminalvården, Slutrapport – utvärdering av ny utbildningsstruktur,  
  
 2009  
  
 Kriminalvården, Specialiserade yrkesroller i klientnära arbete, 2008  
  
 Kriminalvården, Verksamhetsplan år 2006  
  
 Kriminalvården, Verksamhetsplan år 2007  
  
 Kriminalvården, Verksamhetsplan år 2008  
  
 Kriminalvården, Verksamhetsplan år 2009  
  
 Kriminalvården, Utvärdering av kriminalvårdens organisation som en  
  
 myndighet, 2006  
  
 Kriminalvården, Årsredovisning 2006  
  
 Kriminalvården, Årsredovisning, 2007  
  
 Kriminalvården, Årsredovisning, 2008  
  
 Länsstyrelsen i Östergötlands län, Länsstyrelsernas tillsyn – dagsläge,  
  
 möjliga förbättringar, framtidsutsikter (Redovisning av ett regeringsuppdrag  
  
 Fi 2008/3093), Rapport 2009:2  
  
 Regeringskansliet, RK-Styr, Rapport, 2009-05-15  
  
 Riksrevisionsverket, Effektivare kriminalvård – en hinderanalys, RRV  
  
 1999:27, 1999  
  
 Riksrevisionsverket, Kriminalvården personal. Uppföljning av Riksrevisionsverkets  
  
 granskning av personalfrågor år 1998/99 – ett  
  
 regeringsuppdrag, RRV 2002:26, 2002  
  
 Statskontoret, Effektivitetsgranskning av kriminalvården, Rapport  
  
 2003:20, 2003  
  
 Statskontoret, Handlingsplaner och strategier mot diskriminering –  
  
 Ett verktyg för att stärka myndighetens arbete mot diskriminering,  
  
 Rapport 2009:4, 2009  
  
 270 
  
 SOU 2009:80 Referenser  
  
 Statskontoret, Sjukfrånvaron i staten 2008 – myndigheter och sektorer,  
  
 Rapport 2009:102, 2009  
  
 Verva, Analys av Kriminalvårdens arbete med strategisk kompetensförsörjning,  
  
 Rapport 2006:04, 2006  
  
 Litteratur, artiklar och uppsatser  
  
 Amaratunga, D.  Baldry, D., Smith measurement in facilities  
  
 management and its relationships with management theory  
  
 and motivation. Facilities, 20, (10), 2002, s. 327-336,  
  
 Bruzelius, Lewis, P-H., Integrerad organisationslära. Lund.  
  
 Studentlitteratur, 1995  
  
 Brady, Watson och Summers, O., En kriminalvård i kris - En textanalys  
  
 av mediernas dagordning och den politiska dagordningen,  
  
 Linköpings universitet, 2007  
  
 Cooke, Reyes, Berry: A Scottish Perspective, s. 110, i  
  
 Flanagan, T., Incarcerating Criminals, Prisons and Jails in Social  
  
 and Organizational Context, Oxford University Press, 1998  
  
 Dagens Nyheter, Ordning och reda recept mot rymningar, 26  
  
 september 2006  
  
 Dagens nyheter, "Vi klarar inte längre att utreda självmorden", DN  
  
 Debatt, 12 november 2008  
  
 Dagens Nyheter, Fångar överlistar spärrade telefoner, 26 juni  
  
 2009  
  
 Lewis, L., Security, Without Care: Challenges for Restorative  
  
 Values in Carter, Dean, Vol. 10, 2007,  
  
 s. 193-208  
  
 Garrett, Bell, Metoder i forskning om produktivitet och effektivitet  
  
 med tillämpningar på offentlig sektor. Stockholm: Allmänna  
  
 Förlaget, 1991  
  
 Härenstam, A., Arbetsmiljö i anstalt, 1985-1989, 1985  
  
 George, Fisher, Watson, Hur moderna organisationer fungerar 
  
 . Lund: Studentlitteratur, 2002  
  
 Sanders, B., Effektivitet, balansen mellan kundvärde och produktivitet.  
  
 Industrilitteratur, 1997  
  
 Kriminalvården, RuntiKrim, nummer 2, april 2009  
  
 271 
  
 Referenser SOU 2009:80  
  
 272  
  
 Powell, Wilson, E. Processbaserad verksamhetsutveckling.  
  
 Lund: Studentlitteratur, 2001  
  
 Allen, Anderson, Garcia, J-E.  Harris, A., Vem styr? Relationen  
  
 mellan Regeringskansliet och myndigheterna, 2002  
  
 Nylander, Anderson, Alvarado, Mendez, O., Säkerhet eller rehabilitering?  
  
 Om subkulturell differentiering bland kriminalvårdare,  
  
 Arbetsmarknad  Arbetsliv, årgång 14, nr 3, 2009  
  
 Presley, D., Security is Not Convenient, Corrections Today,  
  
 October 2008  
  
 Guerra, L., Supermax as a Technology of Punishment, Social  
  
 Research, Vol. 74, No. 2, 2007  
  
 Riksdag och departement, Färre JO-inspektioner när klagomålen  
  
 ökar, 19 oktober 2008  
  
 Terry, Jones, Tran, Society, Vol. 44, No. 3, 2007 
  
 Bilaga 1  
  
 Kommittédirektiv  
  
 Ett effektivt resursutnyttjande inom Kriminalvården  
  
 Dir.  
  
 2008:19  
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 14 februari 2008  
  
 Sammanfattning av uppdraget  
  
 En särskild utredare får i uppdrag att följa upp och utvärdera effektiviseringsarbetet  
  
 inom Kriminalvården. Utredaren ska  
  
 - följa upp 2003 års effektiviseringsarbete,  
  
 - identifiera och analysera ytterligare möjligheter till effektiviseringsåtgärder  
  
 inom förvaltning, personal, IT, administration och  
  
 övrig verksamhet samt  
  
 - ange förutsättningar för olika effektiviseringsåtgärder och  
  
 konsekvenser av dessa.  
  
 Vidare ska utredaren granska effektiviteten i Kriminalvårdens  
  
 arbete med att tillgodose sitt lokalförsörjningsbehov. Utredaren  
  
 ska också redovisa förutsättningar för myndigheten att bygga nya  
  
 och avveckla gamla platser inom ramen för tilldelade anslag.  
  
 Utredaren ska utvärdera och analysera Kriminalvårdens genomförda  
  
 och planerade investeringar på säkerhetsområdet. I denna  
  
 delen ska en jämförelse göras med förhållanden i andra jämförbara  
  
 länder, i första hand övriga nordiska länder.  
  
 Uppdraget ska slutredovisas senast den 12 mars 2009. Utredaren  
  
 ska senast den 19 juni 2008 lämna ett delbetänkande avseende  
  
 uppföljning av 2003 års effektiviseringsarbete och eventuella förslag  
  
 som har aktualiserats.  
  
 273 
  
 Bilaga 1 SOU 2009:80  
  
 Bakgrund  
  
 Kriminalvården ansvarar för verkställigheten av påföljder i fängelse  
  
 och frivård samt för verksamheten vid häktena. Inom ansvarsområdet  
  
 ingår även att utföra transporter, inte bara för Kriminalvården  
  
 utan också för andra myndigheter, exempelvis polisen och Migrationsverket.  
  
 Målet för verksamheten är att påföljder ska verkställas  
  
 på ett humant, säkert och effektivt sätt samt att återfallen i brott  
  
 ska minska.  
  
 Tidigare effektiviseringsarbete  
  
 Riksrevisionsverket (RRV) genomförde under 1999, på regeringens  
  
 uppdrag, en granskning av Kriminalvårdens effektivitet. I rapporten  
  
 Effektivare kriminalvård – en hinderanalys (RRV 1999:27) pekar  
  
 verket på ett antal hinder mot ett effektivt resursutnyttjande, bl.a.  
  
 brister i den centrala samordningen av styrningen och uppföljningen.  
  
 För att bedöma resultatet av vidtagna åtgärder och identifiera  
  
 eventuella kvarstående hinder fick Statskontoret 2003 i uppdrag  
  
 att följa upp RRV:s granskning bl.a. vad gäller styrningsfrågor,  
  
 resursutnyttjande av fängelseplatser och Transporttjänsten.  
  
 Statskontoret presenterade rapporten Effektivitetsgranskning av  
  
 kriminalvården (2003:20). Mot bakgrund av rapporten inledde  
  
 Kriminalvården 2003 ett omfattande effektiviseringsarbete (Bättre  
  
 men billigare). Som en del i detta arbete omorganiserades Kriminalvården  
  
 till en myndighet och omförhandlade sina hyresavtal.  
  
 Vidare fick Kriminalvården i uppdrag av regeringen att effektivisera  
  
 utnyttjande av personalresurser genom att vidta en verksamhetsanalys.  
  
 Särskilt om platsutbyggnaden  
  
 Genom ett särskilt uppdrag lade regeringen 2003 fast de riktlinjer  
  
 som skulle gälla för Kriminalvårdens långsiktiga lokalförsörjning.  
  
 Riktlinjerna innebar att arbetet med att skapa fler häktes- och  
  
 anstaltsplatser skulle genomföras så att anstaltsstrukturen i framtiden  
  
 består av färre och större enheter och att all nybyggnation av  
  
 platser skulle utformas så att en flexibel användning i fråga om  
  
 säkerhet och beläggning medges.  
  
 274 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 1  
  
 I juni 2007 gav regeringen Kriminalvården ett nytt uppdrag för  
  
 den fortsatta utbyggnaden. I uppdraget anges att utgångspunkten  
  
 för anstaltsstrukturen även i fortsättningen ska vara färre och  
  
 större enheter som i största möjliga mån ger utrymme för en flexibel  
  
 användning i fråga om säkerhet och beläggning. En annan viktig  
  
 utgångspunkt för uppdraget är att utbyggnad ska ske vid redan  
  
 befintliga enheter där det anses lämpligt och ekonomiskt motiverat.  
  
 I de fall förutsättningar finns för samlokalisering med andra myndigheter  
  
 i rättsväsendet är detta att föredra framför andra lösningar.  
  
 Ekonomistyrningsverket fick samtidigt i uppdrag av regeringen  
  
 att analysera effektiviteten i Kriminalvårdens byggprocess, särskilt  
  
 med avseende på upphandling och projektering.  
  
 Resurstillskott och resursbehov  
  
 Utgångspunkten för uppdraget till Kriminalvården avseende den  
  
 långsiktiga lokalförsörjningen 2003 var en ökad klienttillströmning.  
  
 Den genomsnittliga beläggningen vid anstalter och häkten ökade  
  
 mellan 1999 och 2004 med 37 procent, eller med nära 1 800 intagna,  
  
 vilket ledde till brist på såväl anstalts- som häktesplatser. Högre krav  
  
 på differentiering av intagna innebar också ökat behov av platser.  
  
 Kriminalvården har under de senaste åren tillskapat ett antal nya  
  
 häktes- och anstaltsplatser i landet och det krävs en fortsatt analys  
  
 av det framtida behovet.  
  
 För att möta det växande platsbehovet har regeringen tillfört  
  
 Kriminalvårdens anslag extra resurser under flera år. Under åren  
  
 2002–2004 tillfördes Kriminalvården sammanlagt 1 230 miljoner  
  
 kronor i syfte att tillskapa fler platser. För att ge Kriminalvården  
  
 möjlighet att bl.a. fullfölja sin planerade platsutbyggnad har Kriminalvårdens  
  
 anslag för åren 2005–2007 tillförts ytterligare ramhöjning  
  
 med 430 miljoner, 650 miljoner respektive 350 miljoner kronor.  
  
 Kriminalvården har i budgetunderlaget för 2008 begärt ett  
  
 resurstillskott med ca en miljard kronor årligen fr.o.m. 2009, bl.a.  
  
 för att anpassa antalet platser till beräknad klientutveckling. Förstärkningen  
  
 behövs, enligt Kriminalvården, även för att förbättra  
  
 verksamhetsinnehållet, fortsätta satsningarna på säkerheten samt  
  
 för utbildning av personalen.  
  
 275 
  
 Bilaga 1 SOU 2009:80  
  
 Säkerheten har varit eftersatt  
  
 Säkerhetsarbetet inom Kriminalvården var från mitten av 1990-talet  
  
 lågt prioriterat både vad gäller innehåll och bemanning. Det saknades  
  
 central samordning, styrning och strategier i säkerhetsarbetet.  
  
 Det nedprioriterade säkerhetsarbetet är en förklaring till de uppmärksammade  
  
 rymningarna 2004.  
  
 Efter rymningarna 2004 har Kriminalvården satsat resurser på att  
  
 höja säkerheten. För att förstärka säkerheten har Kriminalvården  
  
 investerat i inpasseringshinder, förstärkta skalskydd, övervakningskameror,  
  
 inpasseringskontroller och mobilstörningsutrustning.  
  
 Uppgraderingen av säkerheten har skett på flertalet anstalter. På  
  
 regeringens uppdrag har Kriminalvården utrett och därefter påbörjat  
  
 arbetet med tre stycken s.k. säkerhetsanstalter. Dessutom har  
  
 Kriminalvården satsat på s.k. dynamisk säkerhet genom utbildning  
  
 av personal, förbättrat underrättelsearbete, aktiv klientplacering  
  
 och insatsberedskap för att uppnå god prevention. En viktig del i  
  
 säkerhetsarbetet är samarbetet med polisen både på lokal och på  
  
 central nivå.  
  
 Uppdraget  
  
 Utgångspunkt  
  
 Kriminalvården är sista länken i rättskedjan och är därmed beroende  
  
 av hur övriga myndigheter agerar inom rättskedjan. Att prognostisera  
  
 Kriminalvårdens behov av platser är förenat med svårigheter  
  
 på grund av att ett stort antal okända faktorer påverkar  
  
 utvecklingen. De rättspolitiska åtgärder som regeringen kommer  
  
 att vidta under mandatperioden innebär stora utmaningar för  
  
 svensk kriminalpolitik och kriminalvård framöver. Ett exempel på  
  
 sådana faktorer är de förslag som kommer att lämnas av den pågående  
  
 Straffnivåutredningen (Ju 2007:04). Utredningen har i uppdrag  
  
 att föreslå förändringar i syfte att åstadkomma en straffmätning  
  
 som markerar en skärpt syn på allvarliga våldsbrott, vilket  
  
 kommer att få konsekvenser för rättsväsendet. Ett väl fungerande  
  
 rättsväsende bygger på att det i alla delar är rätt dimensionerat för  
  
 sin uppgift. En fortsatt satsning inom rättsväsendets område förutsätter  
  
 en fortsatt effektivisering.  
  
 276 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 1  
  
 Mot bakgrund av ovanstående ska utredaren följa upp och utvärdera  
  
 hur effektiviseringsarbetet bedrivs inom Kriminalvården samt  
  
 föreslå ytterligare möjliga områden för effektivisering  
  
 Finns det hinder för effektivt resursutnyttjande?  
  
 Såväl Riksrevisionsverkets som Statskontorets effektivitetsgranskningar  
  
 av kriminalvården visade att det fanns hinder för ett effektivt  
  
 resursutnyttjande inom Kriminalvården. De båda granskningarna  
  
 pekade på att hinder för en effektiv verksamhet fanns bl.a.  
  
 inom central styrning, personalanvändning, lokalanvändning, byggprocess  
  
 och upphandling, information och IT-användning samt  
  
 samverkan inom rättsväsendet. Mot bakgrund av rapporterna påbörjade  
  
 Kriminalvården 2003 en genomlysning av verksamheten i  
  
 syfte att säkerställa en effektiv organisation och med en budget i  
  
 balans vid utgången av 2006. Inom ramen för effektiviseringsarbetet  
  
 omorganiserades Kriminalvården till en myndighet, hyreskontrakt  
  
 omförhandlades och en verksamhetsanalys genomfördes i  
  
 syfte att uppnå ett effektivt personalutnyttjande.  
  
 Utredaren ska följa hur 2003 års effektiviseringsarbete har  
  
 genomförts. Om möjligt ska en beräkning göras av de kostnadsbesparingar  
  
 de genomförda åtgärderna har lett till.  
  
 Utredaren ska identifiera och analysera ytterligare möjliga områden  
  
 för effektivisering inom Kriminalvården vad gäller förvaltning,  
  
 personal, IT, administration och övrig verksamhet. I analysen ska  
  
 det ingå en bedömning av den ekonomiska effekten av möjliga  
  
 effektiviseringar samt en beskrivning av konsekvenser av olika  
  
 effektiviseringsåtgärder.  
  
 Utredaren ska granska effektiviteten i Kriminalvårdens arbete  
  
 med att tillgodose sitt lokalförsörjningsbehov i förhållande till de  
  
 riktlinjer regeringen beslutade om i juni 2007. Av granskningen ska  
  
 också framgå förutsättningar för Kriminalvården att bygga nya och  
  
 avveckla gamla enheter inom ramen för tilldelade anslag.  
  
 Upprustning av säkerheten sedan rymningarna 2004  
  
 Efter de uppmärksammade rymningarna 2004 har Kriminalvården  
  
 satsat på att förstärka säkerheten. Satsningar har gjorts för att uppgradera  
  
 säkerheten, utbilda personal och upprätthålla säkerheten.  
  
 277 
  
 Bilaga 1 SOU 2009:80  
  
 278  
  
 Utredaren ska utvärdera och analysera Kriminalvårdens genomförda  
  
 och planerade investeringar på säkerhetsområdet. Av redogörelsen  
  
 ska framgå vilka kostnader Kriminalvården har haft i säkerhetsinvesteringar  
  
 samt vilka kostnader myndigheten har för att  
  
 upprätthålla säkerheten. Utredaren ska göra en bedömning av  
  
 nuvarande säkerhetsnivå. Det ska också framgå i vilken utsträckning  
  
 och form samverkan och samråd sker med övriga berörda  
  
 myndigheter. Vidare ska en jämförelse göras med förhållanden i  
  
 andra jämförbara länder, i första hand övriga nordiska länder.  
  
 Redovisning av uppdraget  
  
 Uppdraget ska slutredovisas senast den 12 mars 2009. Utredaren  
  
 ska senast den 19 juni 2008 lämna ett delbetänkande avseende  
  
 uppföljning av 2003 års effektiviseringsarbete och eventuella förslag  
  
 som har aktualiserats.  
  
 (Justitiedepartementet) 
  
 Bilaga 2  
  
 Kommittédirektiv  
  
 Tilläggsdirektiv till Utredningen  
  
 Kriminalvårdens effektivitet (Ju 2008:02)  
  
 Dir.  
  
 2008:113  
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 18 september 2008  
  
 Förlängd tid för uppdraget m.m.  
  
 Med stöd av regeringens bemyndigande den 14 februari 2008 tillkallade  
  
 chefen för Justitiedepartementet en särskild utredare med  
  
 uppdrag att följa upp och utvärdera effektiviseringsarbetet inom  
  
 Kriminalvården (dir: 2008:19). Utredningen har antagit namnet  
  
 Utredningen Kriminalvårdens effektivitet (Ju 2008:02). I enlighet  
  
 med direktiven har ett delbetänkande avseende uppföljning av 2003  
  
 års effektiviseringsarbete lämnats den 19 juni 2008. Uppdraget ska  
  
 enligt direktiven slutredovisas den 12 mars 2009.  
  
 Utredningstiden förlängs. Utredaren ska slutredovisa uppdraget  
  
 senast den 1 oktober 2009.  
  
 Uppdraget ändras även på så sätt att granskningen avseende  
  
 effektiviteten i Kriminalvårdens arbete med att tillgodose sitt lokalförsörjningsbehov  
  
 i förhållande till de riktlinjer regeringen beslutade  
  
 om i juni 2007 ska lämnas i ett delbetänkande senast den 16  
  
 februari 2009. Av den granskningen ska också framgå förutsättningar  
  
 för Kriminalvården att bygga nya och avveckla gamla  
  
 enheter inom ramen för tilldelade anslag. Utredaren ska beakta  
  
 Ekonomistyrningsverkets rapport Effektiviteten i Kriminalvårdens  
  
 lokalförsörjning (ESV 2008:04).  
  
 (Justitiedepartementet)  
  
 279 
  
 Bilaga 3  
  
 281  
  
 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 Undersökningar bland chefer och medarbetare  
  
 inom Kriminalvården för utredningen  
  
 Kriminalvårdens effektivitet  
  
 S-117279  
  
 Utredningen Kriminalvårdens effektivitet: Morales,  
  
 Rogers  
  
 Synovate Sweden AB: Glenn,  
  
 Anderson 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 282  
  
 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 Syfte  
  
 Utredningen Kriminalvårdens effektivitet ska senast den 1 oktober  
  
 2009 lämna sitt slutbetänkande till regeringen avseende ett antal  
  
 effektivitetsfrågor i kriminalvården. Utredningen har hittills följt  
  
 upp det effektiviseringsarbete som genomförts inom ramen för  
  
 Kriminalvårdens effektiviseringsplan från 2003. Vidare har utredningen  
  
 lämnat förslag till en effektivisering av Kriminalvårdens lokalförsörjning 
  
 . Till slutbetänkandet ska utredningen också identifiera  
  
 och analysera ytterligare möjligheter till effektiviseringsåtgärder.  
  
 Denna undersökning har genomförts som en del av detta arbete.  
  
 Undersökningen fokuserar på effektivitetsfrågor ur ett arbetsorganisatoriskt  
  
 perspektiv.  
  
 Undersökningen har genomförts i två steg:  
  
  Djupintervjuer bland regionchefer, häktes- och anstaltschefer,  
  
 kriminalvårdsinspektörer (chefer i första ledet) och kriminalvårdare.  
  
  En kvantitativ enkät bland kriminalvårdsinspektörer och kriminalvårdare.  
  
 Rapporten sammanfattar resultat och slutsatser från bägge undersökningarna.  
  
 Intervjuguide och frågeformulär  
  
 Intervjuguide för djupintervjuerna och frågeformulär för den  
  
 kvantitativa undersökningen har utarbetats i samråd mellan utredningen  
  
 och Synovate.  
  
 Insamlingsmetod och mätperiod  
  
 De 21 djupintervjuerna genomfördes under perioden 20 mars–17  
  
 april 2009. Intervjuerna gjordes av Synovates ansvariga konsulter,  
  
 Glenn och Anderson.  
  
 I den kvantitativa enkätundersökningen genomfördes datainsamlingen  
  
 genom postal enkät med två påminnelser till 2 530  
  
 intervjupersoner under perioden 16 april–19 maj 2009. Synovate 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 283  
  
 ansvarade för genomförandet. Totalt besvarade 1 510 intervjupersoner  
  
 formuläret. Svarsfrekvensen i den kvantitativa enkätundersökningen  
  
 är 61 procent efter bortsortering av ej målgruppsaktuella. För bortfallsredovisning,  
  
 se kapitel Metodbeskrivning (sidan 57).  
  
 Endast statistiskt säkerställda skillnader kommenteras i  
  
 rapporten  
  
 Kommenterade skillnader i resultaten mellan olika grupper av svarande  
  
 i den kvantitativa enkät-undersökningen är statistiskt säkerställda.  
  
 Läsinstruktion till temperaturdiagrammen  
  
 I frågor i den kvantitativa undersökningen får kriminalvårdsinspektörer  
  
 och kriminalvårdare bedöma sin arbetsmiljö ur ett antal  
  
 olika synvinklar. Flera av dessa frågor är hämtade från Synovates  
  
 modell för medarbetarundersökningar. De diagram i vilka frågorna  
  
 redovisas kallas temperaturdiagram.  
  
 Temperaturdiagrammen har två staplar för varje delfråga, en röd  
  
 och en blå.  
  
 Den blå stapeln står för andelen positiva svar, (dvs. andelen som  
  
 angivit 4 eller 5 på den fem-gradiga skalan, 4 är ljusblå och 5 mörkblå).  
  
 De neutrala dvs. de som angivit 3 ligger bredvid den blå stapeln  
  
 i form av en vit stapel. De ingår dock inte i summan av andel  
  
 positiva (de som svarat 4 och 5), som anges till höger om denna  
  
 stapel. Anledningen är att 3 eller neutral inte kännetecknar en väl  
  
 fungerande organisation. För att en organisation ska definieras som  
  
 framgångsrik krävs en hög andel 4:or eller 5:or på den femgradiga  
  
 skalan.  
  
 Den röda stapeln står för andelen negativa svar (de som svarat 1  
  
 eller 2, där 1 är mörkröd och 2 ljusröd). Till vänster om denna stapel  
  
 står en siffra för den sammanlagda andelen 1 och 2.  
  
 Andelarna i temperaturdiagrammen är beräknade med dem som  
  
 tagit ställning i frågan som bas. Antalet som tagit ställning, den så  
  
 kallade basen för redovisning, anges inom parantes (t.ex. n=1495).  
  
 Det interna bortfallet på varje fråga ligger normalt endast kring  
  
 några procent. Om andelen som inte tagit ställning i en fråga  
  
 överstiger fem procent kommenteras det i texten. 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 284  
  
 Jämförelser med andra undersökningar  
  
 I en större riksundersökning i Synovates webbpanel tillfrågades de  
  
 som var yrkesverksamma om sin arbetsmiljö. I de fall identiska frågor  
  
 använts i denna undersökning inom Kriminalvården jämförs  
  
 resultaten med riksundersökningen. För att en fråga ska få en  
  
 kommentar att resultaten avviker från riksundersökningen, så måste  
  
 andelen positiva eller negativa skilja minst 10 procentenheter mellan  
  
 de två undersökningarna.  
  
 Synovates analyser av hundratals genomförda medarbetarundersökningar  
  
 visar att en väl fungerande organisation får en andel positiva  
  
 i frågorna som överstiger 65 procent och en andel negativa som  
  
 inte är högre än 15 procent. Riksundersökningen som Synovate  
  
 genomfört har betydligt lägre resultat än så. Att ligga lägre i resultaten  
  
 än denna riksundersökning är med andra ord en tydlig signal  
  
 att verksamheten behöver utvecklas.  
  
 De viktigaste slutsatserna  
  
 1. Styrningen av Kriminalvården behöver utvecklas  
  
 Målstyrning  
  
 Kriminalvårdens mål att minska antalet återfall i brott är lätt att  
  
 förstå, men eftersom flera omvärldsfaktorer och aktörer påverkar  
  
 utfallet i detta mätetal är det svårt för medarbetarna att följa effekterna  
  
 av just Kriminalvårdens insatser. Det är kanske en av orsakerna  
  
 till att Bättre ut, Kriminalvårdens vision, i första hand nämns som  
  
 Kriminalvårdens mål av både chefer och medarbetare. Med Bättre  
  
 ut avses att de dömda ska vara bättre rustade att klara ett liv utan  
  
 kriminalitet och droger när de lämnar Kriminalvården än de var  
  
 tidigare. Visionen knyter nära an till det kriminalvårdande arbetet,  
  
 som är ett tydligt utvecklingsområde. Möjligen bör Kriminalvården  
  
 överväga att frångå målet att minska antal återfall i brott till ett mål  
  
 som chefer och medarbetare upplever att de kan påverka. Visionen  
  
 Bättre ut stämmer bättre in på den beskrivningen. Uppföljningen  
  
 av målen ligger på en lägre nivå än i arbetslivet i stort.  
  
 Viktigt för medarbetarnas engagemang är att förstå målen för  
  
 den egna verksamheten och det egna bidraget i det arbetet. Då krävs,  
  
 förutom påverkbara mål, att Kriminalvårdens mål bryts ned på en  
  
 operativ nivå i verksamheten och på individnivå. Resultaten visar 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 285  
  
 dock att Kriminalvårdens målstyrning är svag. Bara hälften upplever  
  
 att målen på verksamhets- och individnivå är tydliga och ännu  
  
 färre anser att de följs upp.  
  
 Styrning från Kriminalvårdens ledning  
  
 I undersökningen framkommer också en stark kritik mot toppstyrning  
  
 från Kriminalvårdens högsta ledning. Varken chefer på  
  
 olika nivåer eller kriminalvårdare anser att ledningen har en tilltro  
  
 till deras kompetens. Verksamheten upplevs som detaljstyrd, ledningen  
  
 styr inte bara vad utan också hur. Ett bristande lyssnande  
  
 inåt i organisationen resulterar i direktiv om genomförande av åtgärder  
  
 med alldeles för kort framförhållning. Bristfällig samordning inom  
  
 huvudkontoret å ena sidan och mellan huvudkontoret och regionerna  
  
 å andra sidan medför även att samma direktiv skickas ut från  
  
 flera aktörer, vilket bidrar till att skapa otydlighet längre ned i organisationen.  
  
 Resultatet blir att tid går från utveckling av verksamhet  
  
 och medarbetare till administration och möten, samt att de många  
  
 direktiven flyttar fokus från verksamheternas långsiktiga mål till att  
  
 lösa uppgifter av mer kortsiktig karaktär.  
  
 Ledarskap närmaste chef  
  
 Den styrning på ledningsnivå som beskrivs ovan är sannolikt en av  
  
 orsakerna till de mycket låga omdömen som medarbetarna ger sin  
  
 närmaste chef. Första ledets chefer (kriminalvårdsinspektörerna) är  
  
 inte närvarande i utvecklingen av verksamhet och medarbetare. Arbetet  
  
 med strukturer och uppföljning för att skapa effektivitet i arbetet  
  
 ute i arbetslagen lyser med sin frånvaro. När chefer på häkten  
  
 och anstalter får en hög arbetsbörda i uppdrag från Kriminalvårdens  
  
 ledning kan detta resultera i för svag styrning på lägre nivåer. Eftersom  
  
 det kriminalvårdande uppdraget ska ske ute bland klienterna  
  
 kan detta äventyra effektiviteten i organisationen.  
  
 Det är av stor vikt för Kriminalvården att ledarskapet ute i verksamheten  
  
 utvecklas. Chefer som tydliggör mål, återkopplar och förankrar  
  
 skapar förutsättningar för det engagemang från medarbetarna  
  
 som krävs för måluppfyllelse och effektivitet. 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 286  
  
 2. Medarbetarnas inflytande i arbetet behöver bli större  
  
 Generellt anses enmyndighetsreformen ha bidragit till större tydlighet  
  
 i organisationen när det gäller ansvar för beslut. Ansvar och befogenheter  
  
 upplevs också tydliga av kriminalvårdare och kriminalvårdsinspektörer  
  
 ute i verksamheten. Den ökande styrningen kan dock  
  
 ha en baksida. En hög andel chefer och medarbetare, har flera gånger  
  
 varit i situationer där de upplevt sina befogenheter i den egna  
  
 rollen som för små. En stor andel anser inte att de har möjlighet att  
  
 påverka den egna arbetssituationen genom till exempel prioriteringar.  
  
 Tidsanvändningen anses inte främja uppfyllandet av målen; för  
  
 mycket tid går till administration och möten, för lite tid till verksamhet  
  
 och klienter.  
  
 Kriminalvården behöver utveckla ett medarbetarskap där den  
  
 enskilde medarbetaren har möjlighet att fatta beslut i viktiga situationer  
  
 och påverka arbetets utformning. I nuläget upplever inte  
  
 kriminalvårdare och kriminalvårdsinspektörer att organisationen litar  
  
 på de anställdas kompetens. En sådan upplevelse tillsammans med  
  
 för litet inflytande i arbetssituationen kan bidra till ett passivt medarbetarskap,  
  
 där kvaliteten i arbetet gentemot klienterna blir lidande.  
  
 Om de övergripande och individuella målen blir tydliga och uppföljningen  
  
 av målen genomförs, bör medarbetarna kunna agera efter  
  
 denna kompass, utan att detaljstyrning är nödvändig i varje situation.  
  
 3. Kompetensen behöver både utvecklas och användas bättre  
  
 Trots en satsning på kompetensutveckling av medarbetarna är upplevelsen  
  
 av utvecklingsmöjligheter och karriärvägar låg, både bland dem  
  
 med lägre och bland dem med högre utbildning. Andelen som anser  
  
 att de får använda sin kompetens fullt ut respektive får nya utmaningar  
  
 i arbetet är lägre inom Kriminalvården än i arbetslivet i stort.  
  
 För att behålla kompetenta medarbetare som vill bidra till utvecklingen  
  
 av Kriminalvården är främjande av utvecklingsmöjligheter i  
  
 alla delar av organisationen och på alla nivåer en avgörande fråga.  
  
 Kriminalvårdens mål  
  
 Effektivitet kan definieras som måluppfyllelse i förhållande till resursanvändning 
  
 , dvs. att arbetsuppgifterna utförs så tids- och kostnadseffektivt  
  
 som möjligt och på ett sådant sätt att målen för 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 287  
  
 verksamheten uppfylls. Måluppfyllelse är således en grundläggande  
  
 del av begreppet. Det viktigaste målet för Kriminalvården är att  
  
 antalet återfall i brott ska minska. Utdömda påföljder ska verkställas  
  
 på ett humant och säkert sätt.  
  
 Kriminalvårdens vision är Bättre ut, som innebär att de dömda  
  
 ska vara bättre rustade att klara ett liv utan kriminalitet och droger  
  
 när de lämnar Kriminalvården än de var tidigare.  
  
 Resultat från djupintervjuerna  
  
 Kriminalvårdens vision var mycket väl känd bland de 21 chefer och  
  
 medarbetare inom Kriminalvården som Synovate intervjuade inledningsvis  
  
 i projektet. På frågan om vilket det viktigaste målet för  
  
 Kriminalvårdens verksamhet är svarade en överväldigande majoritet  
  
 Bättre ut.  
  
 När Kriminalvårdens mål att minska återfall i brott diskuterades  
  
 i djupintervjuerna har flera av intervjupersonerna en oklar bild av  
  
 hur utvecklingen när det gäller återfall i brott ser ut. Flera vill tro att  
  
 målet uppfylls allt bättre, men det finns en osäkerhet kring hur det  
  
 förhåller sig. Många pekar på svårigheten att använda återfall i brott  
  
 som ett mått på Kriminalvårdens effektivitet, eftersom många aktörer,  
  
 konjunkturer m.fl. faktorer påverkar resultatet. Att studera den renodlade  
  
 effekten av det kriminalvårdande arbetet i relation till målet  
  
 anser flera är omöjligt. Samtidigt betonas att även om inte målet  
  
 uppfylls, så är varje klient som inte återfaller i brott en seger för  
  
 Kriminalvården.  
  
 Betydligt säkrare var intervjupersonerna när det gäller att utdömda  
  
 påföljder verkställs på ett humant och säkert sätt. Samtliga intervjupersoner  
  
 ansåg att dessa mål uppfylls väl. Ett undantag som nämns  
  
 när det gäller human verkställighet är isoleringen, samtidigt som den  
  
 betraktas som nödvändig. Även överbelastning nämns som en orsak  
  
 till inhuman kriminalvård, eftersom resurserna då måste användas  
  
 för att upprätthålla en basal säkerhetsnivå, vilket innebär att klienter  
  
 med restriktioner löper risken att bli än mer isolerade. 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 288 
  
 Resultat från enkätundersökningen  
  
 Resultaten i enkätundersökningen stämmer väl överens med djupintervjuerna.  
  
 Andelen som inte tar ställning i frågan om Kriminalvården  
  
 lever upp till målet att minska återfall i brott är sex procent.  
  
 Av dem som tar ställning instämmer endast 28 procent i att Kriminalvården  
  
 lever upp till målet. De allra flesta (cirka 85 procent) anser  
  
 dock att Kriminalvården lever upp till målen att utdömda påföljder  
  
 verkställs på ett humant respektive säkert sätt.  
  
 Diagram 1 Hur tycker du att Kriminalvården lever upp till följande mål?  
  
 Andelen som instämmer i att Kriminalvården lever upp till målet  
  
 att minska återfallen i brott är under 35 procent i alla målgrupper  
  
 förutom bland kriminalvårdsinspektörerna. Dessa och anställda vid  
  
 anstalter har en mer positiv syn på hur väl målet uppfylls än kriminalvårdare  
  
 och anställda vid häkten. Region Syd och Stockholm har en  
  
 lägre andel som instämmer i att målet uppfylls väl.  
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 Instämmer Instämmer 
  
 inte 
  
 28 % 
  
 83 % 
  
 85 % 
  
 38 % 
  
 5 % 
  
 4 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
  att utdömda påföljder 
  
 verkställs på ett säkert 
  
 sätt (n=1455) 
  
  att utdömda påföljder 
  
 verkställs på ett humant 
  
 sätt (n=1458) 
  
  att minska återfallen i 
  
 brott (n=1424) 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 289 
  
 Diagram 2 Hur väl tycker du att Kriminalvården lever upp till följande mål:  
  
 Att minska återfallen i brott. Resultat efter region, häkte/anstalt  
  
 och befattning  
  
 Även i frågorna om att utdömda påföljder verkställs på ett humant  
  
 och säkert sätt har kriminalvårdsinspektörer och anställda vid anstalter  
  
 en något mer positiv syn än kriminalvårdare och anställda vid häkten.  
  
 Det finns också en del skillnader mellan regionerna. På frågan om  
  
 påföljderna verkställs på ett humant sätt är andelen positiva lägre i  
  
 regionerna Stockholm och Öst. Skillnaderna är dock inte dramatiska,  
  
 andelen positiva är 76 respektive 79 procent även i dessa regioner.  
  
 När det gäller att utdömda påföljder verkställs på ett säkert sätt är  
  
 andelen positiva högre i region Mitt (90 procent) än i övriga regioner.  
  
 Det kriminalvårdande arbetet  
  
 Både i djupintervjuer och i enkätundersökning ställdes frågor om  
  
 det kriminalvårdande arbetet på häkten och anstalter. En sammanfattning  
  
 är att synen på det kriminalvårdande arbetet är positiv, de  
  
 anställda upplever att arbetet utvecklas. Dock finns det mycket  
  
 kvar att göra.  
  
 38 % 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 40 % 
  
 36 % 
  
 41 % 
  
 43 % 
  
 34 % 
  
 34 % 
  
 34 % 
  
 46 % 
  
 25 % 
  
 40 % 
  
 28 % 
  
 27 % 
  
 33 % 
  
 23 % 
  
 24 % 
  
 32 % 
  
 32 % 
  
 33 % 
  
 20 % 
  
 48 % 
  
 26 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1257) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=500) 
  
 Anstalt (n=924) 
  
 Nord (n=142) 
  
 Mitt (n=319) 
  
 Stockholm (n=329) 
  
 Syd (n=208) 
  
 Väst (n=254)  
  
 Öst (n=172) 
  
 Total (1 424) 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1257) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=500) 
  
 Anstalt (n=924) 
  
 Nord (n=142) 
  
 Mitt (n=319) 
  
 Stockholm (n=329) 
  
 Syd (n=208) 
  
 Väst (n=254)  
  
 Öst (n=172) 
  
 Total (1 424) 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=168) 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 290  
  
 Resultat från djupintervjuerna  
  
 Det kriminalvårdande arbetet har förbättrats avsevärt anser intervjupersonerna 
  
 . Många beskriver utvecklingen från 1970-talet, då det  
  
 fanns en mycket stor flora av olika behandlingsprogram och sysselsättningar,  
  
 vars effekter inte utvärderades. I dag är behandlingsprogrammen  
  
 mycket mer kvalificerade och har vetenskapligt stöd.  
  
 Kriminalvården har ett gemensamt grepp i frågorna och programmen  
  
 utvärderas också kontinuerligt. Att man skulle vilja åstadkomma mer  
  
 är ändå tydligt. T.ex. pekar en av intervjupersonerna på hur svårt det  
  
 är att nå korttidsintagna med insatser. Arbetet med att motivera de  
  
 intagna att delta i behandlingsprogram behöver utvecklas. Fler programledare  
  
 efterfrågas och någon regionchef föreslår programteam  
  
 som reser runt till olika verksamheter, i stället för ett par programledare  
  
 på varje anstalt.  
  
 Resultat från enkätundersökningen  
  
 Det kriminalvårdande arbetet får ett högt betyg av de flesta anställda.  
  
 Vid en betygssättning av det kriminalvårdande arbetet på det egna  
  
 häktet/anstalten ger drygt tre av fyra positiva omdömen. Kriminalvårdsinspektörer  
  
 och anställda vid anstalter är oftare positiva än  
  
 kriminalvårdare och anställda vid häkten. Anställda inom regionerna  
  
 Mitt och Nord ger oftare positiva omdömen än anställda i övriga  
  
 regioner. Andelen negativa är högre i region Stockholm. 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 291 
  
 Diagram 3 Vilket betyg ger du det kriminalvårdande arbetet som helhet på  
  
 häktet/anstalten där du arbetar? Resultat efter region,  
  
 häkte/anstalt, befattning  
  
 Intervjupersonerna fick också bedöma olika aspekter av det kriminalvårdande  
  
 arbetet. Allra mest positiva omdömen får personalens förhållningssätt  
  
 till de häktade/intagna. I övrigt är det uppenbart att  
  
 en mängd områden skulle kunna förbättras, sett ur medarbetarnas  
  
 perspektiv. Det gäller sysselsättning, studier och programverksamhet  
  
 för de häktade/intagna och den tid personalen tillbringar tillsammans  
  
 med de häktade/intagna.  
  
 Instämmer 
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 77 % 
  
 74 % 
  
 76 % 
  
 75 % 
  
 68 % 
  
 86 % 
  
 87 % 
  
 80 % 
  
 72 % 
  
 94 % 
  
 75 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 11 % 
  
 11 % 
  
 12 % 
  
 11 % 
  
 19 % 
  
 6 % 
  
 4 % 
  
 9 % 
  
 16 % 
  
 2 % 
  
 12 % 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1311) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=529) 
  
 Anstalt (n=955) 
  
 Nord (n=148) 
  
 Mitt (n=330) 
  
 Stockholm (n=344) 
  
 Syd (n=220) 
  
 Väst (n=262)  
  
 Öst (n=180) 
  
 Total (n=1484) 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=173) 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 292 
  
 Diagram 4 Vilket betyg ger du det kriminalvårdande arbetet på häktet/anstalten  
  
 där du arbetar när det gäller  
  
 I samtliga delfrågor om det kriminalvårdande arbetet är andelen  
  
 positiva omdömen högre bland kriminalvårdsinspektörer och anställda  
  
 vid anstalter än bland kriminalvårdare och anställda vid häkten.  
  
 Undantaget är frågan om personalens förhållningssätt till de häktade/intagna,  
  
 där andelen positiva är något högre vid häkten än vid  
  
 anstalter.  
  
 Andelen positiva i frågorna om olika aspekter på det kriminalvårdande  
  
 arbetet är genomgående lägre i region Stockholm med  
  
 undantag för programverksamheten. Region Nord har en lägre andel  
  
 positiva i frågorna om studier och programverksamhet för de  
  
 häktade/intagna, men en högre andel positiva när det gäller tid tillsammans  
  
 med de häktade/intagna och personalens förhållningssätt.  
  
 Särskilt positiva i frågan om programverksamhet är region Väst.  
  
 Förslag till förbättringar av det kriminalvårdande arbetet  
  
 Respondenterna ombads att skriva ned sina egna svar på två frågor.  
  
 Den första öppna frågan i enkäten löd: Anser du att det kriminalvårdande  
  
 arbetet skulle kunna förbättras och i så fall hur? De öppna  
  
 svaren visar på att svarsmönstren inte skiljer sig nämnvärt åt mellan  
  
 Kriminalvårdare och Kriminalvårdsinspektörer. Generellt koncen100 
  
 % 
  
 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100 
  
 % 
  
 programverksamhet för de häktade/intagna 
  
 (n=1444) 
  
 ...studier för de häktade/intagna (n=1438) 
  
 ...sysselsättning för de häktade/intagna (n=1484) 
  
 ...personalens förhållningssätt till de häktade/intagna 
  
 (n=1491) 
  
 att personalen tillbringar tillräcklig tid tillsammans 
  
 med de häktade/intagna (n=1482) 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Instämmer 
  
 35 % 
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 33 %  
  
 32 %  
  
 48 %  
  
 4 %  
  
 48 %  
  
 89 %  
  
 36 %  
  
 55 %  
  
 52 %  
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
  att personalen tillbringar tillräcklig  
  
 tid tillsammans med de  
  
 häktade/intagna (n=1482) 
  
  personalens förhållningssätt till de  
  
 häktade/intagna (n=1491) 
  
  sysselsättning för de  
  
 häktade/intagna (n=1484) 
  
  studier för de häktade/intagna  
  
 (n=1438) 
  
  programverksamhet för de  
  
 häktade/intagna (n=1444) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 293  
  
 trerade sig svaren kring följande kategorier, inom vilka respondenterna  
  
 har identifierat utvecklingsområden:  
  
  Sysselsättning för de intagna/häktade  
  
  Att få mer tid med de intagna/häktade och personaltäthet  
  
  Ledarskap  
  
 Med sysselsättning för klienterna menas i första hand kompetenshöjande  
  
 insatser. Detta antas förbereda dem för ett liv utan kriminalitet  
  
 efter verkställigheten och det anses även överlag stärka individernas  
  
 självkänsla. Många menar att utbildningsinsatserna bör vara  
  
 av praktisk snarare än teoretisk karaktär. En meningsfull sysselsättning  
  
 bidrar även till stabilare relationer mellan intagna och personal:  
  
 [] framför allt behöver klienterna meningsfullt arbete, det motverkar  
  
 mycket frustration och meningslösa hotsituationer. De skulle  
  
 också minska mortifikationsprocessen på klienterna, vilket skulle skapa  
  
 ett bättre arbetsklimat för samtliga och underlätta för olika påverkansprogram  
  
 [] (Kriminalvårdare)  
  
 Att klienterna erbjuds en meningsfull sysselsättning kan bidra till  
  
 minskade spänningar mellan dem och personalen. I en fängelsemiljö  
  
 finns det mekanismer som bidrar till att klienterna blir till objekt.  
  
 Den interna övervakningen är hög och kontakterna med omvärlden  
  
 styrda och kringskurna. Samtidigt reglerar anstalten/häktet det mesta  
  
 av klienternas dagliga liv. Detta bidrar till en rollreduktion; den  
  
 intagne får bara en roll, klientrollen, med förväntningar om att vara  
  
 ganska overksam och beroende. Detta bidrar till att distansera klienterna  
  
 från fängelsets personal, och det kan leda till en stereotyp  
  
 indelning i vi och dom mellan de grupperna. Meningsfulla sysselsättningar  
  
 kan således vara en metod för att reducera effekten av  
  
 denna process. Vid sidan av ren yrkesutbildning föreslås även att de  
  
 intagna skall få träna på vardagliga sysselsättningar, som t.ex. att  
  
 laga mat och baka.  
  
 En förutsättning för att klienterna skall kunna erbjudas meningsfull  
  
 sysselsättning är tid – tid för kriminalvårdarna att arbeta nära  
  
 de intagna. För att kunna göra detta krävs dels mer personal, dels  
  
 förändringar av arbetets struktur, t.ex. färre klienter per kontaktman  
  
 och att kontaktmannaskapet planeras in i schema. Somliga  
  
 menar att de förväntas genomföra uppgifter, som inte är riktigt  
  
 kriminalvårdsarbete (t.ex. administration). Överlag efterfrågas mer 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 294  
  
 tid för behandlande/vårdande arbete. En kriminalvårdsinspektör  
  
 och en kriminalvårdare beskriver situationen på följande sätt:  
  
 Man har skurit ner så mycket på personal att man bara hinner med de  
  
 fasta rutinerna, urinprov, visitation med mera. Svårt att hinna med att  
  
 möta klienterna, bara sitta och tala med dem en stund. Arbetet med  
  
 verkställigheten och frigivning kräver ändå förtroende och att man  
  
 byggt upp någon form av relation. (Kriminalvårdsinspektör)  
  
 Mer tid för personal att tillbringa tid med de intagna. Bort med patrulleringen 
  
 . (Kriminalvårdare)  
  
 Denna situation, i kombination med en relativt hög personalomsättning  
  
 och många tillfälliga vikariat, skapar diskontinuitet och otrygghet  
  
 för klienterna och för personalen. Vid sidan av klienternas sysselsättning  
  
 och resursanvändningen efterfrågas verktyg för att kunna  
  
 ställa större krav på klienterna (morötter för de intagna). Här diskuteras  
  
 t.ex. incitament för att delta i programverksamhet och andra  
  
 belöningar till de klienter som visar sig motiverade att förändras:  
  
 Ett större ansvar borde läggas på den enskilde intagne exempelvis  
  
 aktivt söka jobb, bättre/utökad självförvaltning. Större möjlighet till  
  
 differentiering för att ge möjlighet att arbeta med de intagna som verkligen  
  
 vill ha förändring. Här borde flexibiliteten vara större och det  
  
 borde finnas mer att erbjuda dessa klienter. (Kriminalvårdsinspektör)  
  
 Vissa Kriminalvårdare pekar på att detta helt saknas i dag, vilket  
  
 resulterar i att det blir mer förvaring än behandling.  
  
 De som valde att skriva om ledarskapet inom Kriminalvården  
  
 framför kritik mot högsta ledningen, som upplevs vara för långt  
  
 ifrån verksamhet. Denna toppstyrning anses ge upphov till ett ledarskap  
  
 som präglas av kortsiktighet, inkonsekvens och bristande uppföljning.  
  
 Följande citat belyser dessa aspekter:  
  
 Chefer behöver lära sig att leda. Personal på huvudkontoret i regionkontoren  
  
 är så långt ifrån verksamheten att deras beslut om hur vi på  
  
 golvet ska arbeta ofta är helt ogenomförbara. (Kriminalvårdare)  
  
 Eftersom kriminalvården styrs odemokratiskt och toppstyrt med  
  
 svaga och rädda chefer finns otroligt mycket att arbeta med och förbättra.  
  
 Mindre toppstyrning, mer demokratiskt. Det mesta är tyvärr  
  
 situationsstyrt. Direktiv som spretar åt olika håll. Uppdrag och utredningar  
  
 ska helst vara klara igår. Ekonomin på regional och lokal nivå  
  
 handhas av amatörer. (Kriminalvårdsinspektör)  
  
 Det efterfrågas även ett tydligare ledarskap, där cheferna styr och  
  
 är närvarande i verksamheten. En förändrad balans mellan arbetsuppgifterna  
  
 skulle kunna frigöra resurser, som i sin tur kan skapa 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 295  
  
 förutsättningar för cheferna att mer aktivt leda sin personal.  
  
 Rekrytering och utbildning av chefer är ytterligare en aspekt, som i  
  
 synnerhet kriminalvårdare, valde att skriva om:  
  
 Personalen behöver utbildning i förhållningssätt – vardagssamtal. Vi  
  
 som arbetar närmare intagna behöver mer kunskap om psykiatri, samtalsterapi 
  
 , påverkansarbete. Dessutom behövs mer tid med intagna. Chefer  
  
 behöver lära sig att leda. Personal på huvudkontoret i regionkontoren  
  
 är så långt ifrån verksamheten att deras beslut om hur vi på golvet ska  
  
 arbeta ofta är helt ogenomförbara (Kriminalvårdare).  
  
 Var hittar kriminalvården alla konstiga och falska människor som  
  
 snabbt får chefspositioner. Klienthandläggare, kvinspar saknar ledarkunskaper  
  
 och ledarutbildningar. Se till att dessa genomgår en bättre  
  
 urvalsmetod och en bra ledarutbildning innan anställning (Kriminalvårdare).  
  
 Arbetet med säkerhet  
  
 Kriminalvården har under de senaste åren haft ett starkt fokus på  
  
 säkerheten vid häkten och anstalter. Resultaten från både djupintervjuer  
  
 och enkätundersökning speglar en stark uppslutning kring  
  
 säkerhetsfrågorna. Få upplever dock säkerhetsarbetet som färdigt,  
  
 det finns mer att göra även här, framför allt i det direkta arbetet  
  
 gentemot klienterna.  
  
 Resultat från djupintervjuerna  
  
 Säkerhetsarbetet får goda omdömen från samtliga intervjuade.  
  
 Kompetensen i säkerhetsfrågor är högre än innan den stora säkerhetssatsningen  
  
 och utrustning och rutiner håller en högre kvalitet. Samverkan  
  
 mellan och likhet mellan regioner och verksamhetsområden  
  
 är större nu än tidigare. Överbeläggning kan fortfarande innebära  
  
 en risk, det blir svårt att hantera säkerheten när miljön är stressande  
  
 och störande för både personal och klienter. Kompetensen inom  
  
 säkerhet kan utvecklas ytterligare anser flera, t.ex. kunskap om lagar  
  
 samt information till klienterna. Vårdarna kan utvecklas vidare i det  
  
 dynamiska säkerhetsarbetet, dvs. att vara närvarande bland klienterna.  
  
 Ibland är vårdarna inte tillräckligt närvarande, utan sätter sig i  
  
 väntrummet. Då finns alltid en större risk att klienterna tar över.  
  
 Endast någon av de 21 intervjuade anser att säkerhetsarbetet nu är  
  
 tillräckligt bra. 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 296 
  
 Ett mycket tydligt och enhälligt resultat från både regionchefer,  
  
 häktes- och anstaltschefer samt kriminalvårdsinspektörer och kriminalvårdare  
  
 är att säkerhetsarbetet är en förutsättning för det kriminalvårdande  
  
 arbetet, det finns ingen motsättning mellan de två. Rollen  
  
 har alltid varit dubbel; vård och bevakning. Att skalskyddet har förbättrats  
  
 påverkar inte klimatet innanför murarna eller relationen  
  
 mellan vårdare och klient. Snarare, anser flera, är det bra för de  
  
 intagna att säkerheten är tydlig. Det måste vara lugnt på häktet  
  
 eller anstalten om ett vårdande arbete ska kunna bedrivas effektivt.  
  
 Resultat från enkätundersökningen  
  
 Vid en betygsättning av säkerhetsarbetet vid det häkte/den anstalt  
  
 där de tillfrågade arbetar är 80 procent positiva. Återigen ger kriminalvårdsinspektörer  
  
 och anställda vid anstalter i något större utsträckning  
  
 positiva omdömen än kriminalvårdare och anställda vid häkten.  
  
 Allra mest positiv till säkerhetsarbetet vid häktet/anstalten är personalen  
  
 i region Mitt.  
  
 Diagram 5 Vilket betyg ger du säkerhetsarbetet som helhet på häktet/anstalten  
  
 där du arbetar? Resultat efter region, anstalt/häkte  
  
 och befattning  
  
 Instämmer 
  
 80 % 
  
 82 % 
  
 77 % 
  
 78 % 
  
 74 % 
  
 92 % 
  
 77 % 
  
 83 % 
  
 76 % 
  
 95 % 
  
 78 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5  
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 9 % 
  
 7 % 
  
 13 % 
  
 11 % 
  
 12 % 
  
 3 % 
  
 10 % 
  
 7 % 
  
 13 % 
  
 1 % 
  
 11 % 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1257) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=500) 
  
 Anstalt (n=924) 
  
 Nord (n=142) 
  
 Mitt (n=319) 
  
 Stockholm (n=329) 
  
 Syd (n=208) 
  
 Väst (n=254)  
  
 Öst (n=172) 
  
 Total (n=1497) 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=168) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 297 
  
 De olika aspekterna av säkerhetsarbetet får generellt högre omdömen  
  
 än det kriminalvårdande arbetet. Särskilt goda omdömen får åtgärder  
  
 för säkra transporter av häktade/intagna (i denna fråga har sju  
  
 procent avstått från att ta ställning) och riskbedömningar vid permissioner,  
  
 fysiskt/tekniskt skydd och insatser mot självmord. En  
  
 lägre andel positiva omdömen får personalens närvaro bland de  
  
 häktade/intagna för att kunna förutse incidenter. Uppenbarligen  
  
 upplever medarbetare att det fortfarande finns en förbättringspotential  
  
 i säkerhetsarbetet, om än inte lika stor som i det kriminalvårdande  
  
 arbetet.  
  
 Diagram 6 Vilket betyg ger du det säkerhetsarbetet på häktet/anstalten där  
  
 du arbetar när det gäller  
  
 Även i dessa frågor ger kriminalvårdsinspektörer oftare positiva  
  
 omdömen än kriminalvårdare. Anställda vid anstalter är oftare positivare  
  
 än anställda vid häkten när det gäller fysiskt och tekniskt  
  
 skydd och rutiner för att hantera hot och våld gentemot personalen.  
  
 Häktesanställda är oftare positiva till insatser mot självmord.  
  
 Av regionerna får Mitt och Nord oftare positiva omdömen när  
  
 det gäller olika delar av säkerhetsarbetet, medan region Stockholm  
  
 genomgående får lägre resultat.  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 77%  
  
 Instämmer 
  
 72%  
  
 62%  
  
 72%  
  
 75%  
  
 70%  
  
 71%  
  
 75%  
  
 85%  
  
 82%  
  
  det fysiska och tekniska skyddet som t ex  
  
 larm, stängsel, kameror etc (n=1493) 
  
  att regelverk, instruktioner och rutiner  
  
 upprätthålls och efterlevs (n=1491) 
  
  kontrollåtgärder för att förhindra att narkotika  
  
 kommer in på häktet/anstalten (n=1470) 
  
 att personalen är närvarande bland de  
  
 häktade/intagna och kan förutse incidenter  
  
 (n=1483) 
  
 rutiner för att hantera hot och våld mellan  
  
 häktade/intagna (n=1458) 
  
  rutiner för att hantera hot och våld gentemot  
  
 personalen (n=1462) 
  
 .. Insatser mot självmord bland häktade/intagna  
  
 (n=1436) 
  
 åtgärder för säkra transporter av  
  
 häktade/intagna (n=1404) 
  
  riskbedömningar vid permissioner (n=878) 
  
 7%  
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 13%  
  
 13%  
  
 21%  
  
 9%  
  
 12%  
  
 13%  
  
 10%  
  
 5%  
  
 5% 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 298 
  
 De allra flesta, 91 procent, upplever trygghet i arbetet med de  
  
 häktade intagna, fyra procent upplever otrygghet. Kriminalvårdsinspektörer,  
  
 anställda vid anstalter och medarbetare vid regionerna  
  
 Mitt och Nord upplever oftare trygghet än kriminalvårdare, anställda  
  
 vid anstalter och övriga regioner.  
  
 Diagram 7 Känner du dig trygg eller otrygg i arbetet med de häktade/intagna?  
  
 Resultat efter region, anstalt/häkte och befattning  
  
 Användning av arbetstid  
  
 Intervjupersonerna både i djupintervjuer och i enkätundersökningen  
  
 har fått ta ställning till användandet av sin arbetstid. Det finns önskemål 
  
 , framför allt bland chefer, om att få använda tiden mer till verksamhetsutveckling  
  
 och handledning och mindre till administration.  
  
 Resultat från djupintervjuerna  
  
 Den sammantagna bilden från djupintervjuerna är att framför allt  
  
 kriminalvårdsinspektörer och häktes-/anstaltschefer upplever en  
  
 ökande administration (e-postbevakning, möten), som tar kraft från  
  
 verksamhetsutveckling och handledning av medarbetare. Det är en  
  
 önskan hos dem och också hos regioncheferna att mer tid används  
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 4 % 
  
 4 % 
  
 4 % 
  
 6 % 
  
 5 % 
  
 2 % 
  
 2 % 
  
 3 % 
  
 5 % 
  
 1 % 
  
 4 % 
  
 Instämmer 
  
 91 % 
  
 88 % 
  
 89 % 
  
 87 % 
  
 89 % 
  
 97 % 
  
 94 % 
  
 92 % 
  
 88 % 
  
 98 % 
  
 90 % 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1328) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=534) 
  
 Anstalt (n=966) 
  
 Nord (n=150) 
  
 Mitt (n=335) 
  
 Stockholm (n=347) 
  
 Syd (n=221) 
  
 Väst (n=267) 
  
 Öst (n=181) 
  
 Total (n=1501) 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=173) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 299  
  
 för innehållet i verksamheten; programverksamhet, sysselsättning  
  
 etc. Man pekar på att arbete med verksamhetsanalyser pågår.  
  
 Kriminalvårdarna arbetar huvudsakligen i kontakt med intagna  
  
 eller med rent säkerhetsarbete. De flesta anser att detta är naturligt  
  
 och de ser tidsanvändningen som balanserad och så effektiv som  
  
 den kan bli.  
  
 Resultat från enkätundersökningen  
  
 Enkätundersökningen stödjer resultaten från djupintervjuerna väl.  
  
 Drygt hälften av kriminalvårdarnas tid ägnas åt säkerhets- och omvårdnadsarbete 
  
 . Klientadministration och påverkansarbete utgör cirka en  
  
 fjärdedel och resterande tid är administration, övrig tid och möten.  
  
 Tabell 1 Kriminalvårdares uppskattning av arbetstidens fördelning,  
  
 medelvärde. (Bas: Kriminalvårdare)  
  
 Arbetsuppgift kriminalvårdare Andel av arbetstiden  
  
 Säkerhetsarbete 27 %  
  
 Omvårdande arbete 25 %  
  
 Klientadministration 15 %  
  
 Påverkansarbete 10 %  
  
 Övrig administration 7 %  
  
 Övrig tid 7 %  
  
 Interna möten 6 %  
  
 Bas: 1 336. Andelarna är avrundade genomsnitt av grova skattningar och summerar därför inte till 100.  
  
 Drygt en tredjedel av kriminalvårdsinspektörernas tid ägnas åt  
  
 personaladministration, övrig administration och interna möten.  
  
 Tabell 2 Kriminalvårdsinspektörers uppskattning av arbetstidens fördelning,  
  
 medelvärde. (Bas: Kriminalvårdsinspektörer)  
  
 Arbetsuppgift kriminalvårdsinspektörer Andel av arbetstiden  
  
 Möten inom ramen för personalansvar 22 %  
  
 Arbetsledning 20 %  
  
 Personaladministration 17 %  
  
 Klientadministration 9 %  
  
 Övrig administration 9 %  
  
 Interna möten 8 %  
  
 Säkerhetsarbete 7 %  
  
 Övrig tid 3 %  
  
 Omvårdande arbete 2 %  
  
 Påverkansarbete 2 %  
  
 Bas: 174. Andelarna är avrundade genomsnitt av grova skattningar och summerar därför inte till 100. 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 300  
  
 Intressant är också hur kriminalvårdare respektive kriminalvårdsinspektörer  
  
 skattar vilka arbetsuppgifter som de ägnar sig för lite  
  
 respektive för mycket åt.  
  
 Med beaktande av målen för verksamheten vill kriminalvårdarna  
  
 ägna sig mer åt påverkansarbete och omvårdande arbete och arbeta  
  
 mindre med klientadministration.  
  
 Tabell 3 Anser du att du ägnar dig för lite, lagom eller för mycket åt de  
  
 olika arbetsuppgifterna utifrån vad som skulle vara bästa för att  
  
 nå målen för verksamheten? (Bas: Kriminalvårdare.)  
  
 Arbetsuppgift För lite Lagom För mycket  
  
 Påverkansarbete 51 % 40 % 1 %  
  
 Omvårdande arbete 34 % 55 % 6 %  
  
 Interna möten 25 % 55 % 7 %  
  
 Övrig tid 22 % 56 % 5 %  
  
 Säkerhetsarbete 21 % 64 % 10 %  
  
 Klientadministration 12 % 56 % 22 %  
  
 Övrig administration 12 % 60 % 13 %  
  
 Bas: 1 336  
  
 Kriminalvårdsinspektörerna vill ägna sig mer åt arbetsledning och  
  
 övrig tid. Det är för mycket av personaladministration, övrig administration  
  
 och möten inom ramen för personalansvar (till exempel  
  
 utvecklingssamtal, arbetsplatsträffar etc). Även interna möten upplevs  
  
 som en aktivitet som det finns för mycket av.  
  
 Tabell 4 Anser du att du ägnar dig för lite, lagom eller för mycket åt de  
  
 olika arbetsuppgifterna utifrån vad som skulle vara bästa för att  
  
 nå målen för verksamheten? (Bas: Kriminalvårdare.)  
  
 Arbetsuppgift För lite Lagom För mycket  
  
 Arbetsledning 46 % 45 % 7 %  
  
 Övrig tid 24 % 39 % 3 %  
  
 Påverkansarbete 16 % 49 % 1 %  
  
 Omvårdande arbete 15 % 50 % 1 %  
  
 Säkerhetsarbete 14 % 57 % 6 %  
  
 Interna möten 9 % 51 % 24 %  
  
 Möten inom ramen för  
  
 personalansvar 9 % 58 % 29 %  
  
 Personaladministration 7 % 56 % 33 %  
  
 Klientadministration 6 % 50 % 21 %  
  
 Övrig administration 3 % 50 % 29 %  
  
 Bas: 174 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 301 
  
 Cirka tre av tio medarbetare upplever att de har för mycket att  
  
 göra, det är aldrig lugnare perioder. Två av tre har periodvis för  
  
 mycket att göra, men däremellan är det lugnare perioder, vilket är  
  
 den arbetssituation som de flesta upplever mest positiv. Upplevelsen  
  
 av arbetsbelastning stämmer helt överens med värden från Synovates  
  
 riksundersökning. Arbetsbelastningen är dock betydligt högre bland  
  
 kriminalvårdsinspektörerna, en vanlig situation bland chefer. I denna  
  
 grupp upplever 60 procent att de alltid har för mycket att göra, det  
  
 är aldrig lugnare perioder.  
  
 Diagram 8 Arbetsbelastning. Resultat för kriminalvårdare respektive  
  
 kriminalvårdsinspektörer  
  
 Effektivitet och arbetsorganisation  
  
 Stora delar av undersökningen fokuserar arbetsorganisation, samarbete  
  
 och ledning och styrning ute på häkten och anstalter.  
  
 Resultat från djupintervjuerna  
  
 I djupintervjuerna ställdes en fråga om vilket stöd/vilka förändringar  
  
 som skulle behöva genomföras för att arbetet skulle kunna bedrivas  
  
 mer effektivt.  
  
 Bland de intervjuade cheferna var det en utbredd uppfattning att  
  
 besluten i arbetet behöver flyttas, så att de som arbetar med klienterna  
  
 får större ansvar och befogenheter. Bättre IT-stöd är ett vanligt  
  
 önskemål bland intervjuade i samtliga roller.  
  
 1% 
  
 0% 10% 20% 30% 40% 50% 60% 70% 80% 90% 100% 
  
 Kriminalvårdare 
  
 (n=1336) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 (n=174) 
  
 Total (n=1510) 
  
 Bas: Samtliga 
  
 39% 
  
 25% 
  
 60% 
  
 29% 66% 
  
 69% 
  
 5% 
  
 1% 
  
 5% 
  
 0% 10% 20% 30% 40% 50% 60% 70% 80% 90% 100% 
  
 Kriminalvårdare 
  
 (n=1336) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 (n=174) 
  
 Total (n=1510) 
  
 Jag har alltid för mycket att göra, det är aldrig lugnare perioder 
  
 Periodvis har jag för mycket att göra, men däremellan är det lugnare perioder 
  
 Bas: Samtliga Jag har sällan för mycket att göra 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 302  
  
 Andra, mindre vanliga önskemål är bättre administrativt stöd  
  
 (häktes-/anstaltschefer och kriminalvårdsinspektörer) med befogenheter  
  
 att anställa administrativ personal (häktes-/anstaltschefer).  
  
 Alla rollerna önskar bättre lokaler. Lokalerna gör arbetet ineffektivt 
  
 , t.ex. därför att verksamheten finns på flera våningar och i flera  
  
 byggnader, vilket försvårar bemanningen av arbetsplatsen. När det  
  
 gäller lokalerna kritiserar flera regionchefer byggprocessen, där de  
  
 upplever för litet inflytande. Transporterna får också kritik. På  
  
 grund av platsbrist sker transporter över hela landet, vilket inte  
  
 upplevs som vare sig säkert, humant eller effektivt.  
  
 Bland regioncheferna finns önskemål om färre underställda för  
  
 cheferna och bättre samverkan med andra aktörer (t.ex. arbetsförmedlingen,  
  
 psykiatrin, beroendevården och kommunerna).  
  
 Resultat från enkätundersökningen  
  
 I den kvantitativa undersökningen ställdes olika frågor om arbetsorganisation,  
  
 samarbete och ledarskap som kan vara av vikt för att  
  
 kunna bedriva arbetet effektivt. Flera frågor används i Synovates  
  
 modell för medarbetarundersökningar. I de fall resultaten avviker  
  
 anmärkningsvärt från de riksresultat Synovate har för denna medarbetarmodell,  
  
 så kommenteras detta.  
  
 Stöd för att arbeta effektivt  
  
 Inledningsvis ställdes en fråga om hur medarbetarna bedömer det  
  
 stöd de får för att kunna utföra sitt arbete effektivt. I denna subjektiva  
  
 skattning ger endast hälften betygen mycket bra eller  
  
 ganska bra. Drygt en av fyra svarar mycket dåligt eller dåligt.  
  
 Andelen positiva är högre bland kriminalvårdsinspektörer och  
  
 anställda vid anstalter, jämfört med kriminalvårdare och anställda  
  
 vid häkten. Bland regionerna är andelen positiva högre vid regionerna  
  
 Nord, Mitt och Syd än vid Stockholm, Väst och Ost. 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 303 
  
 Diagram 9 Om du skulle ge ditt häkte/din anstalt ett betyg när det gäller  
  
 det stöd du har för att bedriva arbetet effektivt, vilket betyg ger  
  
 du då? Resultat efter region, häkte/anstalt och befattning  
  
 En annan skillnad i svarsmönster är att de e som arbetar dag är mer  
  
 positiva än de som arbetar natt.  
  
 50 %  
  
 Instämmer 
  
 41 %  
  
 44 %  
  
 54 %  
  
 43%  
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 61 %  
  
 55 %  
  
 54 %  
  
 43 %  
  
 69 %  
  
 47 %  
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 28 %  
  
 33 %  
  
 32 %  
  
 23 %  
  
 38 %  
  
 15 %  
  
 24 %  
  
 26 %  
  
 30 %  
  
 16 %  
  
 29 %  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1 312) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=531) 
  
 Anstalt (n=951) 
  
 Nord (n=146) 
  
 Mitt (n=327) 
  
 Stockholm (n=347) 
  
 Syd (n=220) 
  
 Väst (n=260) 
  
 Öst (n=181) 
  
 Total (n=1 482) 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=170) 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 304 
  
 Diagram 10 Om du skulle ge ditt häkte/din anstalt ett betyg när det gäller  
  
 det stöd du har för att bedriva arbetet effektivt, vilket betyg ger  
  
 du då? Resultat efter dag- eller nattjänstgöring  
  
 Mål  
  
 Att förstå målen för verksamheten och sin egen uppgift i det arbetet  
  
 är både viktigt för medarbetarengagemanget och därmed också effektiviteten 
  
 . Endast cirka hälften av medarbetarna upplever att de individuella  
  
 målen i arbetet respektive målen för arbetsgruppen/arbetslaget  
  
 är tydliga. Cirka två av tio tar avstånd från  
  
 påståendet och anser inte att målen är tydliga. Det gäller särskilt de  
  
 individuella målen.  
  
 När det gäller uppföljningen av målen är resultaten ännu lägre;  
  
 endast en av fyra anser att de individuella målen respektive målen för  
  
 arbetsgruppen/arbetslaget följs upp. Cirka fyra av tio anser inte det.  
  
 I frågan om tydlighet i målen är resultaten i ungefärlig nivå med  
  
 Synovates riksundersökning, men uppföljning av mål får betydligt  
  
 lägre resultat inom Kriminalvården. I riksundersökningen är andelen  
  
 som instämmer i att målen följs upp cirka 40 procent för individuella  
  
 mål och cirka 45 procent för målen för arbetsgruppen. Andelen  
  
 negativa i de respektive frågorna är också lägre i riksundersökningen,  
  
 cirka 25–30 procent.  
  
 50 %  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 51 %  
  
 39 %  
  
 48 %  
  
 28 %  
  
 27 %  
  
 34 %  
  
 26 %  
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Både natt och dag 
  
 (n=227) 
  
 Natt (n=96) 
  
 Dag (n=1 156) 
  
 Total (n=1 482) 
  
 Negativa (1-2) Positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 305 
  
 Diagram 11 Hur väl stämmer påståendena? Områdena individuella mål och  
  
 verksamhetsmål  
  
 Vid en jämförelse är kriminalvårdsinspektörerna, som ju också är  
  
 ansvariga för verksamhets- och individuella mål i den egna arbetsgruppen/arbetslaget,  
  
 oftare positiva i frågorna än kriminalvårdarna.  
  
 Anställda vid anstalterna är också oftare positiva än anställda vid  
  
 häktena. Bland regionerna har Nord och Väst lägre resultat i frågorna  
  
 om mål och Mitt högre resultat.  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Hur vi når målen för 
  
 arbetsgruppen/arbetslaget 
  
 följs upp regelbundet. 
  
 (n=1485) 
  
 Målen för min 
  
 arbetsgrupp/mitt arbetslag 
  
 är tydliga. (n=1482) 
  
 Mina individuella mål följs 
  
 upp regelbundet. (n=1477) 
  
 Mina individuella mål i 
  
 arbetet är tydliga (n=1483) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 51 %  
  
 26 %  
  
 49 %  
  
 27 %  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 21 %  
  
 42 %  
  
 21 %  
  
 39 %  
  
 Mina individuella mål i  
  
 arbetet är tydliga (n=1483) 
  
 Mina individuella mål följs  
  
 upp regelbundet (n=1477) 
  
 Målen för min arbetsgrupp/  
  
 mitt arbetslag är tydliga  
  
 (n=1482) 
  
 Hur vi når målen för arbetsgruppen/arbetslaget  
  
 följs upp  
  
 regelbundet (n=1485) 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 306 
  
 Diagram 12 Mina individuella mål i arbetet är tydliga. Resultat efter region,  
  
 häkte/anstalt och befattning  
  
 Information  
  
 Nästan sex av tio medarbetare anser att de får tillräcklig information  
  
 om vad som händer inom häktet/anstalten respektive inom  
  
 Kriminalvården.  
  
 Resultaten för information inom häktet/anstalten ligger i nivå  
  
 med Synovates riksundersökning, medan information inom Kriminalvården  
  
 får mycket goda resultat jämfört med Synovates riksundersökning.  
  
 I denna är endast knappt 50 procent är positiva till informationen  
  
 inom den egna organisationen och drygt 20 procent  
  
 negativa.  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 Bas: Besvarat 1-5  
  
 50 %  
  
 43 %  
  
 53 %  
  
 47 %  
  
 64 %  
  
 49 %  
  
 56 %  
  
 52 %  
  
 51 %  
  
 25 %  
  
 22 %  
  
 24 %  
  
 19 %  
  
 13 %  
  
 23 %  
  
 16 %  
  
 24 %  
  
 21 %  
  
 24 %  
  
 20 %  
  
 49 %  
  
 52%  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1312) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=530) 
  
 Anstalt (n=953) 
  
 Nord (n=149) 
  
 Mitt (n=326) 
  
 Stockholm (n=346) 
  
 Syd (n=223) 
  
 Väst (n=258) 
  
 Öst (n=181) 
  
 Total (n=1483) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=171) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 307 
  
 Diagram 13 Hur väl stämmer påståendena? Område information  
  
 Inte helt överraskande har kriminalvårdsinspektörerna högre resultat  
  
 när det gäller informationsfrågorna än kriminalvårdarna. Det är  
  
 inga skillnader mellan häkten och anstalter. Särskilt positiva i informationsfrågorna  
  
 är medarbetarna inom regionerna Mitt och Syd.  
  
 Lägre resultat får Väst och Öst.  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Jag har tillgång till den 
  
 information jag behöver 
  
 om vad som händer inom 
  
 Kriminalvården (n=1489) 
  
 Jag har tillgång till den 
  
 information jag behöver 
  
 om vad som händer inom 
  
 häktet/anstalten (n=1489) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 56 %  
  
 59 %  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 18 %  
  
 11 %  
  
 Jag har tillgång till den  
  
 information jag behöver om  
  
 vad som händer inom  
  
 häktet/anstalten (n=1489) 
  
 Jag har tillgång till den  
  
 information jag behöver om  
  
 vad som händer inom  
  
 Kriminalvården (n=1489) 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 308 
  
 Diagram 14 Jag har tillgång till den information jag behöver om vad som  
  
 händer inom häktet/anstalten. Resultat efter region och befattning  
  
 Arbetsrutiner  
  
 När det gäller förekomsten av rutiner i arbetet och att rutinerna  
  
 följs är drygt hälften av medarbetarna positiva. Mera tveksam är man  
  
 till om arbetsrutinerna är effektiva, här instämmer endast knappt  
  
 hälften. Både i frågan om huruvida rutinerna finns och om de är  
  
 effektiva är andelen negativa nästan tjugo procent.  
  
 Resultaten är inte jämförbara med Synovates riksundersökning  
  
 annat än i frågan om effektivitet i arbetsrutiner. I denna fråga ligger  
  
 resultaten för Kriminalvården i nivå med riksundersökningen.  
  
 49 %  
  
 Instämmer Instämmer 
  
 inte 
  
 51 %  
  
 53 %  
  
 60 %  
  
 85 %  
  
 52 %  
  
 64 %  
  
 58 %  
  
 56 %  
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 23 %  
  
 22 %  
  
 19 %  
  
 16 %  
  
 4 %  
  
 20 %  
  
 14 %  
  
 14 %  
  
 18 %  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1317) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Nord (n=149) 
  
 Mitt (n=330) 
  
 Stockholm (n=346) 
  
 Syd (n=222) 
  
 Väst (n=260) 
  
 Öst (n=182) 
  
 Total (n=1489) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=172) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 309 
  
 Diagram 15 Hur väl stämmer påståendena? Området arbetsrutiner  
  
 Kriminalvårdsinspektörerna anser i betydligt mindre utsträckning  
  
 (36 procent) än kriminalvårdarna att de själva har tydliga rutiner i  
  
 arbetet. Däremot är de oftare positiva till att rutiner följs i den egna  
  
 arbetsgruppen/arbetslaget samt till effektiviteten i arbetsrutinerna.  
  
 Återigen har Mitt ett mer positivt resultat än övriga regioner, cirka  
  
 två av tre medarbetare i denna region anser att arbetsrutinerna är  
  
 tydliga respektive följs. Även synen på effektiviteten i arbetsrutiner  
  
 är mer positiv här. Det är inga skillnader mellan häkten och anstalter  
  
 i frågorna om arbetsrutiner.  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 I min arbetsgrupp/mitt 
  
 arbetslag har vi effektiva 
  
 arbetsrutiner (n=1485) 
  
 I min 
  
 arbetsgrupp/arbetslag 
  
 följer vi de rutiner som 
  
 finns för arbetet (n=1489) 
  
 Det finns tydliga rutiner 
  
 för mitt arbete (n=1486) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 18 %  
  
 14 %  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 18 %  
  
 53 %  
  
 58 %  
  
 48 %  
  
 Det finns tydliga rutiner  
  
 för mitt arbete (n=1486) 
  
 I min arbetsgrupp/  
  
 arbetslag följer vi de  
  
 rutiner som finns för  
  
 arbetet (n=1489) 
  
 I min grupp/mitt arbetslag  
  
 har vi effektiva  
  
 arbetsrutiner (n=1485) 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 310 
  
 Diagram 16 I min arbetsgrupp/mitt arbetslag har vi effektiva arbetsrutiner.  
  
 Resultat efter region och befattning  
  
 Arbetsuppgifter, ansvar och befogenheter  
  
 En rad frågor ställdes om arbetsuppgifter, ansvar och befogenheter.  
  
 Arbetsuppgifterna betraktas som tydliga av cirka hälften av medarbetarna.  
  
 Endast en av tre anser att de kan prioritera mellan sina  
  
 arbetsuppgifter. Knappt hälften anser att fördelningen av arbetsuppgifter  
  
 i arbetsgruppen/arbetslaget är bra.  
  
 När det gäller ansvar och befogenheter anser dock en klar majoritet  
  
 att dessa är tydliga.  
  
 I frågorna om fördelning av arbetsuppgifter och tydlighet i  
  
 ansvar och befogenheter ligger resultaten för Kriminalvården i nivå  
  
 med riksundersökningen. Möjligheten att prioritera mellan arbetsuppgifter  
  
 är dock betydligt lägre inom Kriminalvården. I riksundersökningen  
  
 är andelen positiva i denna fråga cirka 60 procent och  
  
 andelen negativa knappt 20 procent. Frågan om tydligt definierade  
  
 arbetsuppgifter kan inte jämföras med riksundersökningen.  
  
 49 %  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 46 %  
  
 47 %  
  
 40 %  
  
 56 %  
  
 47 %  
  
 56 %  
  
 46 %  
  
 48 %  
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 19 %  
  
 20 %  
  
 22 %  
  
 17 %  
  
 7 %  
  
 20 %  
  
 13 %  
  
 19 %  
  
 18 %  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1 314) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer (n=171) 
  
 Nord (n=148) 
  
 Mitt (n=329) 
  
 Stockholm (n=346) 
  
 Syd (n=222) 
  
 Väst (n=259) 
  
 Öst (n=182) 
  
 Total (n=1 485) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 311 
  
 Diagram 17 Hur väl stämmer påståendena? Områdena arbetsuppgifter,  
  
 ansvar och befogenheter  
  
 Vid en jämförelse är kriminalvårdsinspektörerna genomgående mer  
  
 positiva än kriminalvårdare och av regionerna har Mitt ett mer positivt  
  
 resultat genomgående. Stockholm och Syd har lägre resultat i frågan  
  
 om fördelning av arbetsuppgifter och Stockholm även i frågan  
  
 om att kunna prioritera mellan arbetsuppgifter. Den enda skillnaden  
  
 mellan häkten och anstalter är att möjligheten att prioritera  
  
 mellan arbetsuppgifter upplevs vara större bland anställda vid anstalter.  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Det är klart och tydligt för 
  
 mig vilka befogenheter 
  
 Det är klart och tydligt för 
  
 mig vilket ansvar  
  
 Jag har möjlighet att 
  
 prioritera  
  
 Vi har en bra fördelning av 
  
 arbetsuppgifterna  
  
 Jag har tydligt 
  
 definierande  
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 19 % 
  
 22 % 
  
 34 % 
  
 10 % 
  
 10 % 
  
 54 % 
  
 49 % 
  
 38 % 
  
 71 % 
  
 73 % 
  
 Jag har tydligt definierade  
  
 arbetsuppgifter (Brown) 
  
 Vi har en bra fördelning av  
  
 arbetsuppgifterna i min  
  
 arbetsgrupp/mitt arbetslag  
  
 (n=1485) 
  
 Jag har möjlighet att prioritera  
  
 mellan mina arbetsuppgifter  
  
 (n=1488) 
  
 Det är klart och tydligt för mig  
  
 vilket ansvar jag har (n=1487) 
  
 Det är klart och tydligt för mig  
  
 vilka befogenheter jag har  
  
 (n=1488) 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 312 
  
 Diagram 18 Jag har möjlighet att prioritera mellan mina arbetsuppgifter.  
  
 Resultat efter region, häkte/anstalt och befattning  
  
 På frågan om medarbetarna någon gång upplevt att de saknar befogenheter 
  
 , dvs. att besluten i arbetet borde fattas av dem själva/den roll  
  
 han/hon har, men i stället måste fattas av någon annan roll/befattning,  
  
 svarar nästan fyra av tio kriminalvårdare att det har hänt flera gånger.  
  
 Andelen bland kriminalvårdsinspektörerna är 25 procent. Det är  
  
 också skillnader mellan regionerna.  
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 34 % 
  
 34 % 
  
 30 % 
  
 31 % 
  
 41 % 
  
 32 % 
  
 33 % 
  
 30 % 
  
 41 % 
  
 22 % 
  
 35 % 
  
 38 % 
  
 35 % 
  
 36 % 
  
 43 % 
  
 37 % 
  
 40 % 
  
 35 % 
  
 41 % 
  
 32 % 
  
 55 % 
  
 36 % 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1318) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=530) 
  
 Anstalt (n=958) 
  
 Nord (n=148) 
  
 Mitt (n=329) 
  
 Stockholm (n=346) 
  
 Syd (n=223) 
  
 Väst (n=261) 
  
 Öst (n=182) 
  
 Total (n=1488) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=171) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 313 
  
 Diagram 19 Har du någon gång upplevt att du saknar befogenheter, dvs. att  
  
 besluten i ditt arbete borde fattas av dig/din roll, men i stället  
  
 måste fattas av någon annan roll/befattning? Resultat efter region  
  
 och befattning  
  
 Det motsatta förhållandet, att medarbetarna måste fatta beslut i  
  
 arbetet som de tycker borde fattas av någon annan roll/befattning,  
  
 är mera ovanligt.  
  
 56% 
  
 55% 
  
 53% 
  
 41% 
  
 48% 
  
 2% 
  
 3% 
  
 2% 
  
 4% 
  
 39% 
  
 25% 
  
 25% 
  
 31% 
  
 46% 
  
 30% 
  
 41% 
  
 46% 
  
 37% 
  
 46% 
  
 40% 
  
 47% 
  
 10% 
  
 10% 
  
 7% 
  
 10% 
  
 10% 
  
 11% 
  
 15% 
  
 15% 
  
 10% 4% 
  
 4% 
  
 4% 
  
 2% 
  
 6% 
  
 0% 10% 20% 30% 40% 50% 60% 70% 80% 90% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1336) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer (n=174) 
  
 Nord (n=150) 
  
 Mitt (n=335) 
  
 Stockholm (n=351) 
  
 Syd (n=225) 
  
 Väst (n=268) 
  
 Öst (n=182) 
  
 Total (n=1510) 
  
 Ja, flera gånger Ja, någon gång Nej, aldrig Ingen uppfattning 
  
 Bas: Samtliga 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 314 
  
 Diagram 20 Har du någon gång upplevt att du har för stora befogenheter,  
  
 dvs. att du måste fatta beslut i ditt arbete som du tycker borde  
  
 fattas av någon annan roll/befattning? Resultat efter befattning  
  
 Fastän arbetsuppgifterna inte är så tydliga, förefaller ansvar och  
  
 befogenheter vara det. Samtidigt är inflytandet över arbetsuppgifterna  
  
 lågt, så lågt att få anser att de kan styra sitt arbete genom  
  
 prioriteringar. Flera har också upplevt för små befogenheter. Arbetsfördelningen  
  
 bedöms därmed inte heller som optimal. Möjligen kan  
  
 det formella ansvaret och befogenheterna vara begränsande och bidra  
  
 till att arbetet inte sker så effektivt som det borde. Varken kriminalvårdare  
  
 eller kriminalvårdsinspektörer är tillfreds med situationen.  
  
 Resultaten i frågorna om tydlighet i ansvar och befogenheter  
  
 följer Synovates riksundersökning. Däremot ligger resultatet i frågan  
  
 om att kunna prioritera mellan arbetsuppgifter betydligt lägre än i  
  
 riksundersökningen. Även upplevelsen av tillräckliga befogenheter  
  
 avviker negativt, även om resultaten inte är helt jämförbara i dessa  
  
 frågor.  
  
 Upplevelsen av för små befogenheter och brist på möjlighet att  
  
 prioritera mellan arbetsuppgifter finns generellt inom Kriminalvården,  
  
 det är inga skillnader mellan medarbetare med olika utbildningsnivåer  
  
 eller olika arbetsuppgifter på detaljnivå. Den enda grupp som  
  
 upplever större handlingsutrymme är kriminalvårdsinspektörerna,  
  
 men för en chefsgrupp är resultaten ändå låga.  
  
 44% 3% 
  
 6% 
  
 6% 
  
 6% 33% 
  
 31% 
  
 55% 
  
 45% 
  
 57% 5% 
  
 5% 
  
 0% 10% 20% 30% 40% 50% 60% 70% 80% 90% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1336) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 (n=174) 
  
 Total (n=1510) 
  
 Ja, flera gånger Ja, någon gång Nej, aldrig Ingen uppfattning 
  
 Bas: Samtliga 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 315 
  
 Lokaler  
  
 Utredningen har i delbetänkanden redan visat på brister i lokalförsörjningen  
  
 inom Kriminalvården. Bristande ändamålsenlighet i  
  
 lokaler kan i hög grad bidra till en ineffektiv verksamhet. Synovate  
  
 ställde därför frågan i undersökningen, för att få ett mätetal på hur  
  
 medarbetarna uppfattar lokalerna jämfört med andra möjliga effektivitetshinder.  
  
 Resultaten bekräftar utredningens tidigare slutsatser. Nästan  
  
 hälften av medarbetarna tar avstånd från påståendet att lokalerna de  
  
 arbetar i är ändamålsenliga. Kritiken är mer utbredd bland kriminalvårdare  
  
 och bland anställda vid häkten än bland kriminalvårdsinspektörer  
  
 och anställda vid anstalter. Av regionerna är andelen  
  
 negativa störst i Nord och Väst, men tillfredsställelsen med lokaler  
  
 är generellt mycket låg.  
  
 Frågan ställs inte i Synovates riksundersökning.  
  
 Diagram 21 Lokalerna jag arbetar i är ändamålsenliga. Resultat efter region,  
  
 häkte/anstalt och befattning  
  
 33 %  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 18 %  
  
 32 %  
  
 20 %  
  
 32 %  
  
 24 %  
  
 36 %  
  
 32 %  
  
 29 %  
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 44 %  
  
 61 %  
  
 43 %  
  
 60 %  
  
 43 %  
  
 50 %  
  
 34 %  
  
 40 %  
  
 46 %  
  
 32 %  
  
 47 %  
  
 48 %  
  
 27 %  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1320) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=531) 
  
 Anstalt (n=961) 
  
 Nord (n=149) 
  
 Mitt (n=330) 
  
 Stockholm (n=347) 
  
 Syd (n=223) 
  
 Väst (n=261) 
  
 Öst (n=182) 
  
 Total (n=1492) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=172) 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 316  
  
 Arbetssituation; IT-system  
  
 Arbetsorganisationen har stor betydelse för effektiviteten, men bör  
  
 också stödjas av IT-system. Inom Kriminalvården används ITsystem  
  
 för exempelvis personal- och klientadministration (verkställighetsplanering),  
  
 statistik etc.  
  
 Resultat från djupintervjuerna  
  
 Djupintervjuerna ger en relativt entydig bild av en organisation som  
  
 arbetar i ineffektiva system. Exempel på ineffektivitet är att KLAS  
  
 och FRAS (systemen för klientadministration vid häkten/anstalter  
  
 respektive frivården) inte är synkroniserade och att samma uppgifter  
  
 behöver läggas in flera gånger i olika system. Vidare brister  
  
 IT-support stundtals. Arbetet med statistik stöds inte heller av  
  
 systemen fullt ut, även om det också finns kompetensbrist och brist i  
  
 kvalitetssäkringen som hindrar en effektiv rapportering och ett  
  
 effektivt användande av statistik.  
  
 En annan insikt från intervjuerna är att Kriminalvården är en  
  
 relativt IT-omogen organisation, där IT ibland betraktas som något  
  
 nytt och där kraven på fungerande IT möjligen är lägre än vad de  
  
 borde vara i förhållande till hur det fungerar. Många har också  
  
 vant sig vid icke fungerande system.  
  
 Djupintervjuerna visade också på ett relativt lågt engagemang  
  
 för statistik och uppföljning med hjälp av statistik. Frågor om statistik  
  
 ställs inte i den kvantitativa undersökningen, men den brist på  
  
 målstyrning och uppföljning som undersökningen visar tyder snarare  
  
 på att statistiken är nödvändig att utveckla.  
  
 Resultat från enkätundersökningen  
  
 I enkätundersökningen uppger 87 procent att de arbetar i ITsystem  
  
 varje dag. Endast två procent uppger att de aldrig gör det.  
  
 Av samtliga medarbetare uppger hälften att de som tagit ställning  
  
 (det interna bortfallet på frågan är sju procent) att de har det  
  
 stöd från IT-system som de behöver för att kunna utföra arbetet  
  
 effektivt. I frågan om huruvida de som ansvarar för IT på Kriminalvårdens  
  
 huvudkontor lyssnar på användarna när ny funktionalitet  
  
 tas fram avstår 38 procent av medarbetarna från att ta ställning. Av 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 317 
  
 dem som tar ställning anser endast en av tre att huvudkontoret  
  
 lyssnar på användarna. Lika stor andel anser inte det.  
  
 De frågor om IT som ställs i Kriminalvårdens undersökning har  
  
 inte ställts i Synovates riksundersökning, så jämförelser är inte  
  
 möjliga. Frågan om man har det stöd från IT-system som man  
  
 behöver för att utföra arbetet effektivt möjligen kan dock möjligen  
  
 jämföras med frågan i Synovates riksundersökning om att ha tillräckliga  
  
 tekniska hjälpmedel för att kunna arbeta effektivt. I riksundersökningen  
  
 ger två av tre de tekniska hjälpmedlen godkänt i  
  
 detta avseende, ett mer positivt resultat än Kriminalvårdens bedömning  
  
 av IT-systemen.  
  
 Diagram 22 Hur väl stämmer påståendena? Område IT-system  
  
 Av dem som använder IT tycker bara hälften att IT-stödet är väl  
  
 anpassat till de egna arbetsuppgifterna. Användarvänligheten hos  
  
 IT-systemen får ännu svagare omdömen. De allra flesta vet dock  
  
 vart de ska vända sig med frågor om de får problem med IT.  
  
 15 % 54 % 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 33 % 
  
 35 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 De som ansvarar för IT 
  
 på Kriminalvårdens 
  
 huvudkontor lyssnar på 
  
 användarna ute i 
  
 organisationen när ny 
  
 funktionalitet tas fram 
  
 (n=935) 
  
 Jag har det stöd från ITsystem  
  
 som jag behöver 
  
 för att kunna utföra mitt 
  
 arbete effektivt (n=1400) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 318 
  
 Diagram 23 Hur väl stämmer påståendena? Område IT-system  
  
 Drygt en av fyra uppger att de ofta behöver fylla i samma uppgift  
  
 flera gånger i de IT-system de använder.  
  
 Diagram 24 Förekommer det att du behöver fylla i samma uppgift flera  
  
 gånger i de IT-system du använder?  
  
 Instämmer Instämmer 
  
 inte 
  
 18 % 
  
 26 % 
  
 7 % 
  
 22 % 
  
 51 % 
  
 42 % 
  
 80 % 
  
 54 % 
  
 Bas: Använder IT i arbetet 
  
 100% 80% 60% 40% 20%100% 80% 0%60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Jag har tillräcklig 
  
 utbildning i de IT-system 
  
 jag använder. 
  
 Om jag får problem med 
  
 IT-systemen i mitt arbete 
  
 vet jag till vem jag ska 
  
 vända mig med frågor. 
  
 Det är enkelt att arbeta i 
  
 de IT-system vi har idag. 
  
 IT-stödet är väl anpassat 
  
 till mina arbetsuppgifter. 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=1454) 
  
 (n=1454) 
  
 (n=1454) 
  
 (n=1454) 
  
 28% 
  
 48% 
  
 17% 
  
 6% 
  
 0% 10% 20% 30% 40% 50% 60% 70% 80% 90% 100% 
  
 Ingen uppfattning/Minns ej 
  
 Nej, det händer sällan 
  
 eller aldrig 
  
 Ja, det händer ibland 
  
 Ja, det förekommer ofta 
  
 Bas: Använder IT i arbetet (n=1454) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 319 
  
 Kriminalvårdsinspektörerna anser i mindre utsträckning än kriminalvårdarna  
  
 att IT-systemen är anpassade till de egna arbetsuppgifterna. I  
  
 övrigt skiljer sig inte svaren åt mellan kriminalvårdare och kriminalvårdsinspektörer.  
  
 Anställda vid anstalterna är generellt mer positiva  
  
 till IT-systemen än anställda vid häkten. Det gäller också regionerna  
  
 Mitt och Syd jämfört med framför allt Stockholm.  
  
 Diagram 25 IT-stödet är väl anpassat till mina arbetsuppgifter. Resultat efter  
  
 region, häkte/anstalt och befattning  
  
 De som har en högskole-/universitetsutbildning använder IT något  
  
 oftare och uppger i större utsträckning att de har den utbildning i  
  
 systemen som de behöver respektive att de vet vart de kan vända  
  
 sig med frågor. Däremot är inte deras bedömning av systemen i sig  
  
 mer positiv än bland dem med lägre utbildning.  
  
 När det gäller frågan om tillräcklig utbildning i IT-systemen går  
  
 en tydlig skiljelinje mellan åldersgrupperna.  
  
 18 % 
  
 16 % 
  
 17 % 
  
 24 % 
  
 16 % 
  
 20 % 
  
 29 % 
  
 16 % 
  
 51 % 
  
 53 % 
  
 51 % 
  
 45 % 
  
 47 % 
  
 45 % 
  
 45 % 
  
 52 % 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 55 % 
  
 55 % 
  
 19 % 
  
 14 % 
  
 57 % 
  
 16 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1283) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=515) 
  
 Anstalt (n=939) 
  
 Nord (n=148) 
  
 Mitt (n=324) 
  
 Stockholm (n=335) 
  
 Syd (n=215) 
  
 Väst (n=257) 
  
 Öst (n=176) 
  
 Total (n=1454) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=172) 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 320 
  
 Diagram 26 Jag har tillräcklig utbildning i de IT-system jag använder. Resultat  
  
 efter ålder och utbildningsnivå  
  
 Slutligen ger de som använder IT varje dag positiva omdömen i frågorna  
  
 om IT i större utsträckning än de som använder IT mer sällan.  
  
 Resultaten är dock låga oavsett nyttjandegrad.  
  
 Diagram 27 Det är enkelt att arbeta i de IT-system vi har i dag. Resultat efter  
  
 IT-användning  
  
 Instämmer 
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 22 % 
  
 32 % 
  
 21 % 
  
 18 % 
  
 16 % 
  
 34 % 
  
 22 % 
  
 19 % 
  
 54 % 
  
 42 % 
  
 51 % 
  
 59 % 
  
 65 % 
  
 40 % 
  
 52 % 
  
 60 % 
  
 Bas: Använder IT i arbetet 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0%100% 80% 60% 40% 20% 20% 40% 60% 80%0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Högskola/universitet/ 
  
 motsvarande (n=598) 
  
 Gymnasium/motsvarande 
  
 Grundskola/folkskola/ 
  
 motsvarande (n=104) 
  
 -29 år (n=136) 
  
 30-44 år (n=406) 
  
 45-54 år (n=292) 
  
 55+ år (n=292) 
  
 Total (n=1454) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=743) 
  
 26 % 
  
 27 % 
  
 19 % 
  
 27 % 
  
 42 % 
  
 44 % 
  
 29 % 
  
 19 % 
  
 Använder IT i arbetet 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 Bas: Använder IT i arbetet 
  
 100% 80% 60% 40% 20%100% 80% 60% 40% 20% 0%0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Mer sällan (n=28) 
  
 Varje vecka (n=119) 
  
 Varje dag (n=1307) 
  
 Total (n=1454) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 321  
  
 Arbetssituation; kompetens och kompetensutveckling  
  
 Frågor om kompetensnivåer och kompetensutveckling har ställts i  
  
 bägge undersökningarna.  
  
 Resultat från djupintervjuerna  
  
 I djupintervjuerna kommer den förbättrade internutbildningen och  
  
 chefsutvecklingen upp spontant. En baksida av detta, som cheferna  
  
 påtalar, är att det ibland kan vara svårt att bedriva en god verksamhet  
  
 när många är borta på utbildningar.  
  
 Akademiseringen av vårdarrollen finns det delade meningar om.  
  
 Flera menar att alla arbetsuppgifter inte är lämpliga för akademiker  
  
 och att det därför inte är realistiskt att enbart anställa akademiker.  
  
 Akademiker har per automatik inte alltid rätt kompetens och det  
  
 kan vara svårt att motivera en akademiker som inte upplever sig få  
  
 tillräckligt utmanande arbetsuppgifter.  
  
 När det gäller karriärvägar anses chefsutvecklingen uppmuntras.  
  
 Däremot är karriärmöjligheterna för dem som inte vill bli chefer  
  
 otydliga. Karriärmöjligheterna för vårdarna anser cheferna är för  
  
 dåliga. Vårdarna kan få nya arbetsuppgifter, som t.ex. kontaktmannaskap 
  
 , men det finns ingen löneutveckling. Kriminalvårdarna själva  
  
 problematiserar dock inte detta i så stor utsträckning. Någon konstaterar  
  
 att det går att göra karriär, i synnerhet om personen i fråga  
  
 är intresserad av personal-, organisations- eller behandlingsfrågor.  
  
 Det är en fråga om individuell motivation snarare än att karriärvägarna  
  
 helt saknas.  
  
 Resultat från enkätundersökningen  
  
 Kriminalvården får låga resultat på frågan om huruvida medarbetarnas  
  
 yrkeskompetens används fullt ut. Andelen som instämmer är  
  
 endast 39 procent. Ännu lägre resultat får utvecklingsmöjligheter  
  
 genom svårare och mer utmanande arbetsuppgifter och karriärvägar.  
  
 Frågan om huruvida den egna yrkeskompetensen används fullt  
  
 ut får lägre resultat i Kriminalvården än i Synovates riksundersökning,  
  
 där andelen positiva är cirka 50 procent. Avvikelsen gentemot  
  
 riksundersökningen är ännu större i frågan om utveckling genom  
  
 att få svårare och mer utmanande arbetsuppgifter. I riksundersökningen  
  
 är cirka 45 procent positiva i denna fråga och endast cirka 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 322 
  
 25 procent negativa, dvs. skillnader mellan undersökningarna på  
  
 nästan 20 procentenheter. I frågan om utbildning för att utföra  
  
 nuvarande arbetsuppgifter på bästa möjliga sätt är resultaten inom  
  
 Kriminalvården i nivå med riksundersökningen. Frågan om karriärvägar  
  
 ställs inte i riksundersökningen.  
  
 Diagram 28 Hur väl stämmer påståendena? Områdena kompetens och  
  
 kompetensutveckling  
  
 Tillvaratagande av kompetens och utvecklingsmöjligheterna betraktas  
  
 allmänt mer positivt bland kriminalvårdsinspektörer och anställda  
  
 vid anstalter än bland kriminalvårdare och anställda vid häkten. Det  
  
 är också skillnader mellan regioner; region Mitt kommer bäst ut vid  
  
 en jämförelse, medan region Nord får lägre resultat.  
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Inom Kriminalvården finns tydliga karriärvägar (n=1486) 
  
 Inom mitt häkte/min anstalt finns goda möjligheter att 
  
 utvecklas vidare i arbetet genom att få svårare och mer 
  
 utmanande arbetsuppgifter (n=1493) 
  
 Jag får den utbildning jag behöver för att utföra mina 
  
 nuvarande arbetsuppgifter på bästa möjliga sätt (n=1489) 
  
 I mitt arbete används min yrkeskompetens fullt ut 
  
 (n=1492) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 33 % 39 % 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 44 % 
  
 44 % 
  
 28 % 
  
 24 % 
  
 27 % 
  
 49 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 I mitt arbete används min  
  
 yrkeskompetens fullt ut (n=1492) 
  
 Jag får den utbildning jag behöver  
  
 för att utföra mina nuvarande arbetsuppgifter  
  
 på bästa möjliga sätt  
  
 (n=1489) 
  
 Inom mitt häkte/min anstalt finns  
  
 goda möjligheter att utvecklas vidare  
  
 i arbetet genom att få svårare och  
  
 mer utmanande arbetsuppgifter  
  
 (n=1493) 
  
 Inom Kriminalvården finns tydliga  
  
 karriärvägar (n=1486) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 323 
  
 Diagram 29 Inom mitt häkte/min anstalt finns goda möjligheter att utvecklas  
  
 vidare i arbetet genom att få svårare och mer utmanande arbetsuppgifter.  
  
 Resultat efter region, häkte/anstalt och befattning  
  
 Andelen som inte anser att deras yrkeskompetens används fullt ut  
  
 är högre bland yngre och högskoleutbildade. Störst är dock skillnaden  
  
 mellan kriminalvårdare och kriminalvårdsinspektörer.  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 28 % 
  
 30 % 
  
 24 % 
  
 28 % 
  
 28 % 
  
 36 % 
  
 19 % 
  
 31 % 
  
 23 % 
  
 49 % 
  
 26 % 
  
 44 % 
  
 43 % 
  
 44 % 
  
 43 % 
  
 48 % 
  
 40 % 
  
 47 % 
  
 40 % 
  
 51 % 
  
 21 % 
  
 47 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1 321) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=535) 
  
 Anstalt (nr=958) 
  
 Nord (n=148) 
  
 Mitt (n=335) 
  
 Stockholm (n=346) 
  
 Syd (n=223) 
  
 Väst (n=264) 
  
 Öst (n=177) 
  
 Total (n=1 493) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=172) 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 324 
  
 Diagram 30 I mitt arbete används min kompetens fullt ut. Resultat efter  
  
 utbildningsnivå, ålder och befattning  
  
 Andra skillnader mellan utbildningsnivåerna är att högskole/universitetsutbildade  
  
 oftare tar avstånd från att de kan utvecklas  
  
 genom att få svårare och mer utmanande arbetsuppgifter. Det  
  
 bekräftar möjligen bilden av att arbetsuppgifterna i Kriminalvården  
  
 inte alltid anses tillräckligt utvecklande i denna grupp. Gymnasieutbildade  
  
 är allra mest negativa till Kriminalvårdens karriärvägar.  
  
 Möjligen kan detta ha ett samband med Kriminalvårdens ambition  
  
 att anställa fler högskoleutbildade. De gymnasieutbildade kan då få  
  
 känslan av att karriärvägarna är stängda om de inte utbildar sig  
  
 vidare på högskolan.  
  
 22 % 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 39 % 
  
 34 % 
  
 41 % 
  
 56 % 
  
 33 % 
  
 38 % 
  
 38 % 
  
 47 % 
  
 70 % 
  
 35 % 
  
 33 % 
  
 40 % 
  
 30 % 
  
 41 % 
  
 35 % 
  
 33 % 
  
 26 % 
  
 9 % 
  
 37 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1320) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer  
  
 55+ år (n=301) 
  
 45-54 år (n=413) 
  
 30-44 år (n=632) 
  
 -29 år (n=143)  
  
 Grundskola/folkskola/ 
  
 motsvarande (n=107) 
  
 Gymnasium/motsvarande  
  
 Högskola/universitet 
  
 motsvarande (n=605) 
  
 Total (n=1492) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=172) 
  
 (n=771) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 325 
  
 Diagram 31 Inom Kriminalvården finns tydliga karriärvägar. Resultat efter  
  
 utbildning  
  
 Trots en stor satsning på utbildning finns fortfarande ett stort  
  
 behov av fler utvecklingsmöjligheter och karriärvägar i Kriminalvården.  
  
 Den högre utbildningsnivå som eftersträvas bland de anställda  
  
 måste också mötas av motsvarande arbetsuppgifter. Av de som  
  
 besvarat undersökningen har fyra av tio en universitets/högskoleutbildning,  
  
 i de allra flesta fall i beteende- eller samhällsvetenskap.  
  
 Cirka en av tre medarbetare anser att de har ett stort behov av  
  
 utbildning/fortbildning inom säkerhetsarbete respektive kriminalvårdsarbete.  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 24 % 
  
 28 % 
  
 21 % 
  
 30 % 
  
 49 % 
  
 46 % 
  
 53 % 
  
 38 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Grundskola/folkskola/ 
  
 motsvarande (n=108) 
  
 Gymnasium/motsvarande 
  
 Högskola/universitet/ 
  
 motsvarande (n=601) 
  
 Total (n=1486) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=768) 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 326 
  
 Diagram 32 Hur bedömer du ditt behov av utbildning/fortbildning inom följande  
  
 områden  
  
 Behovet av utbildning inom säkerhet är större bland anställda vid  
  
 häkten än bland anställda vid anstalter. Män efterfrågar något oftare  
  
 än kvinnor utbildning i kriminalvårdande arbete.  
  
 Arbetssituation; samarbete  
  
 Samarbetet mellan medarbetare kan hindra eller bidra till effektivitet. I  
  
 dessa frågor, som främst ställdes i den kvantitativa undersökningen,  
  
 är andelen positiva hög.  
  
 Resultat från djupintervjuerna  
  
 I djupintervjuerna belystes samverkan främst ur ett chefsperspektiv.  
  
 Flera regionchefer ansåg att samverkan mellan Kriminalvårdens  
  
 olika delar behöver utvecklas, framför allt behöver frivårdens ansvar  
  
 för klientresan bli tydligare. Arbetet med detta pågår.  
  
 Samverkan mellan de olika nivåerna inom Kriminalvården (huvudkontor 
  
 , region, anstalt/häkte) behöver också bli bättre. Ibland finns  
  
 en bristande förståelse för varandras verksamheter. Detta är ett  
  
 återkommande tema i intervjuerna på samtliga chefsnivåer.  
  
 Stort  
  
 behov 
  
 Litet  
  
 behov 
  
 24 % 38 % 
  
 29 % 
  
 32 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 kriminalvårdande 
  
 arbete (n=1440) 
  
 säkerhetsarbete 
  
 (n=1460) 
  
 Litet behov (1-2) Stort behov (4-5) Varken litet eller stort behov (3) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 327 
  
 På anstalts-/häktesnivå pekar man på att det emellanåt kan finnas  
  
 revir mellan olika delar av verksamheten, t.ex. sysselsättning kontra  
  
 avdelning/säkerhet.  
  
 Resultat från enkätundersökningen  
  
 På häkten/anstalter upplever medarbetarna samverkan med de närmaste  
  
 kollegorna inom arbetsgrupp/arbetslag som mer väl fungerande  
  
 än samverkan mellan arbetsgrupper/arbetslag. Detta är ett  
  
 vanligt svarsmönster i undersökningar bland medarbetare.  
  
 Resultaten ligger över nivån i Synovates riksundersökning i frågan  
  
 om stöd från arbetskamrater för att lösa en arbetsuppgift, där  
  
 andelen positiva i riksundersökningen endast är knappt 70 procent.  
  
 Övriga frågor ställs inte i riksundersökningen.  
  
 Diagram 33 Hur väl stämmer påståendena? Området samarbete  
  
 Kriminalvårdarna är något mindre positiva i frågan om samverkan  
  
 mellan arbetsgrupper/arbetslag än kriminalvårdsinspektörer. Det finns  
  
 också skillnader mellan regionerna. Här har region Stockholm det  
  
 svagaste resultatet. Resultaten skiljer sig inte mellan häkten och  
  
 anstalter.  
  
 76%  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 7 % 80 %  
  
 19 %  
  
 53%  
  
 6 %  
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Inom mitt häkte/min anstalt 
  
 samverkar de olika 
  
 arbetsgrupperna/arbetslagen 
  
 för att göra det bästa för de 
  
 häktade/intagna (Brown) 
  
 Inom min arbetsgrupp/mitt 
  
 arbetslag samverkar vi för att 
  
 göra det bästa för de 
  
 häktade/intagna (n=1491 
  
 När jag behöver mina 
  
 arbetskamraters kompetens 
  
 för att lösa en arbetsuppgift 
  
 ger de mig alltid det stöd jag 
  
 behöver (n=1497) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 328 
  
 Diagram 34 Inom mitt häkte/min anstalt samverkar de olika arbetsgrupperna/arbetslagen  
  
 för att göra det bästa för de häktade/intagna.  
  
 Resultat efter region och befattning  
  
 Arbetssituation; närmaste chef  
  
 I ledning och styrning av verksamheten har närmaste chef en viktig  
  
 roll. Chefen har ansvaret för att skapa förutsättningar för effektivitet  
  
 och delaktighet i organisationen.  
  
 Resultat från djupintervjuerna  
  
 I djupintervjuerna ställdes endast några få frågor om närmaste chef.  
  
 Svaren präglades av viss försiktighet från de intervjuades sida. Närmaste  
  
 chef upplevs ofta som relativt avlägsen. Kritiken som framkom  
  
 handlade ofta om bristande närvaro bland medarbetarna, att  
  
 chefernas tid i stället går åt till möten och administration. Detta är  
  
 något som även kriminalvårdsinspektörerna själva bekräftar; att  
  
 tiden till verksamhet och medarbetare har krympt.  
  
 Kriminalvårdsinspektörerna och även häktes- och anstaltscheferna  
  
 upplevde ofta stödet från sin närmaste chef positivt.  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 53 % 
  
 53 % 
  
 56 % 
  
 53 % 
  
 43 % 
  
 58 % 
  
 55 % 
  
 58 % 
  
 52 % 
  
 20 % 
  
 16 % 
  
 19 % 
  
 22 % 
  
 29 % 
  
 14 % 
  
 13 % 
  
 12 % 
  
 20 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1320) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Nord (n=149) 
  
 Mitt (n=335) 
  
 Stockholm (n=346) 
  
 Syd (n=221) 
  
 Väst (n=262) 
  
 Öst (n=177) 
  
 Total (Brown) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=179) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 329 
  
 Resultat från enkätundersökningen  
  
 I bedömningen av närmaste chef i enkätundersökningen är resultaten  
  
 genomgående låga. Andelen positiva varierar mellan 25 och 40  
  
 procent.  
  
 Samtliga frågor om närmaste chef får lägre resultat i Kriminalvården  
  
 än i Synovates riksundersökning. Skillnaden är i de flesta fall  
  
 strax under 10 procentenheter. Ännu större skillnader är det i frågan  
  
 om att planera verksamheten med god framförhållning, där andelen  
  
 negativa ligger på knappt 35 procent i riksundersökningen.  
  
 Allra mest kritiska är medarbetarna när det gäller att planera  
  
 verksamheten med god framförhållning och utveckling av samarbetet  
  
 i arbetsgruppen/arbetslaget. Bäst betyg får cheferna när det  
  
 gäller att diskutera och förklara bakgrund till beslut och att ta aktiv  
  
 del i att utveckla verksamheten, men även i dessa frågor är andelen  
  
 positiva låg. Ledarskapet tycks lysa med sin frånvaro.  
  
 Diagram 35 Hur väl stämmer påståendena? Området närmaste chef  
  
 Genomgående är kriminalvårdsinspektörerna mer positiva till ledarskapet  
  
 hos närmaste chef, men för att vara chefer som bedömer en  
  
 chef på högre nivå är resultaten ändå låga. Häkten har lägre resultat  
  
 än anstalter och bland regionerna är andelen positiva särskilt låg vid  
  
 regionerna Nord och Öst.  
  
 100 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100 
  
 Följer upp att det vi beslutar genomförs (n=1492) 
  
 Ger oss stöd i prioriteringar mellan viktiga arbetsuppgifter (n=1489) 
  
 Skapar ordning och strukturer som gör att vi kan arbeta effektivt 
  
 (n=1491) 
  
 Planerar verksamheten med god framförhållning (n=1489) 
  
 Tar aktiv del i att utveckla verksamheten (n=1492) 
  
 Utvecklar samarbetet i min arbetsgrupp/mitt arbetslag (n=1487) 
  
 Ger stöd till medarbetare som vill förbättra verksamheten (n=1493) 
  
 Ger mig återkoppling på ett sätt som gör att jag kan utvecklas 
  
 (n=1492) 
  
 Diskuterar och förklarar bakgrund till beslut som kan beröra oss 
  
 (n=1493) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 42 % 
  
 34 % 
  
 38 % 
  
 41 % 
  
 32 % 
  
 33 % 
  
 34 % 
  
 32 % 
  
 38 % 
  
 32 % 
  
 31 % 
  
 39 % 
  
 38 % 
  
 36 % 
  
 44 % 
  
 27 % 
  
 40 % 
  
 30 % 
  
 Bas:  
  
 Besvarat 1-5 
  
 Diskuterar och förklarar bakgrund till  
  
 beslut som kan beröra oss (n=1493) 
  
 Ger mig återkoppling på ett sätt som  
  
 gör att jag kan utvecklas (n=1492) 
  
 Ger stöd till medarbetare som vill  
  
 förbättra verksamheten (n=1493) 
  
 Utvecklar samarbetet i min arbetsgrupp/mitt  
  
 arbetslag (n=1487) 
  
 Tar aktiv del i att utveckla  
  
 verksamheten (n=1492) 
  
 Planerar verksamheten med god  
  
 framförhållning (n=1489) 
  
 Skapar ordning och strukturer som gör  
  
 att vi kan arbeta effektivt (n=1491) 
  
 Ger oss stöd i prioriteringar mellan  
  
 viktiga arbetsuppgifter (n=1489) 
  
 Följer upp att det vi beslutar  
  
 genomförs (n=1492) 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 330 
  
 Diagram 36 Min närmaste chef skapar ordning och strukturer som gör att vi  
  
 kan arbeta effektivt. Resultat efter befattning, häkte/anstalt och  
  
 region  
  
 Kriminalvårdens ledning  
  
 I och med enmyndighetsreformen 2006 genomfördes en stor förändring  
  
 av ledning och styrning inom Kriminalvården, då alla verksamheter  
  
 inom Kriminalvården blev en enda myndighet. Denna  
  
 förändring belystes främst i djupintervjuerna. I den kvantitativa  
  
 enkätundersökningen ställdes frågor om hur kriminalvårdare och  
  
 kriminalvårdsinspektörer bedömer Kriminalvårdens ledning.  
  
 Resultat från djupintervjuerna  
  
 I djupintervjuerna intervjuades fem av de sex regioncheferna, samt  
  
 ytterligare en chef i Kriminalvårdens ledning, utvecklingschefen.  
  
 Dessa fick ge sin syn på ledning och styrning inom Kriminalvården  
  
 och förändringen sedan myndighetsreformen. Även häktes- och  
  
 anstaltscheferna fick kommentera detta ämne och fastän frågorna  
  
 inte ställdes lika explicit kom området upp även bland kriminalvårdsinspektörerna.  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 32 % 
  
 24 % 
  
 32 % 
  
 30 % 
  
 37 % 
  
 38 % 
  
 19 % 
  
 33 % 
  
 30 % 
  
 48 % 
  
 30 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 39 % 
  
 45 % 
  
 39 % 
  
 45 % 
  
 40 % 
  
 27 % 
  
 49 % 
  
 38 % 
  
 42 % 
  
 22 % 
  
 42 % 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1320) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=535) 
  
 Anstalt (n=957) 
  
 Nord (n=148) 
  
 Mitt (n=334) 
  
 Stockholm (n=347) 
  
 Syd (n=222) 
  
 Väst (n=262) 
  
 Öst (n=178) 
  
 Total (n=1491) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=171) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 331  
  
 I alla chefsled uttalar man sig mycket positivt om enmyndighetsreformen  
  
 i bemärkelsen att det blivit mer ordning och reda.  
  
 Ansvar och befogenheter har tydliggjorts. Ibland tar besluten längre  
  
 tid, men de blir också bättre, när synen på viktiga frågor samordnas.  
  
 Det går också betydligt bättre att kraftsamla och samla  
  
 kompetens i viktiga frågor som säkerhet, behandlingsprogram etc.  
  
 Avigsidan av detta goda är att flera upplever en topp- och detaljstyrning  
  
 från huvudkontoret. Regionchefer påpekar att de blir  
  
 informationsbärare ut till verksamheterna i stället för att vara en  
  
 strategisk samtalspartner i besluten. Huvudkontoret styr inte bara  
  
 vad, utan också hur. Regioners och anstalters/häktens möjlighet att  
  
 omprioritera eller att göra förändringar i själva genomförandet av  
  
 åtgärderna blir kraftigt kringskurna. Även om det är positivt med  
  
 tydligheten i organisationen, råder det ibland tveksamheter kring  
  
 om besluten verkligen fattas på rätt plats/av rätt roll. Förankringen  
  
 med verksamheterna bedöms som för svag.  
  
 Uppdragen från huvudkontoret kommer också med alldeles för  
  
 kort framförhållning, menar både häktes-/anstaltschefer och kriminalvårdsinspektörer 
  
 . Det finns ingen förståelse för verksamheten, utan  
  
 tiden rinner ut då häkten/anstalter utsätts för mailbombning från  
  
 huvudkontoret. Allt är viktigt, det finns inga prioriteringar mellan  
  
 olika åtgärder. Många åtgärder ska genomföras på kort tid, vilket  
  
 genererar alltmer administration och möten, i stället för en långsiktig  
  
 utveckling av verksamhet och medarbetare i förhållande till  
  
 målen. Det finns en stark motsättning mellan verksamheter och  
  
 huvudkontor i detta avseende och den bekräftas också av flera  
  
 regionchefer.  
  
 Resultat från enkätundersökningen  
  
 Resultaten från djupintervjuerna bekräftas när kriminalvårdare och  
  
 kriminalvårdsinspektörer bedömer Kriminalvårdens ledning i enkätundersökningen 
  
 . I de olika frågorna avstår mellan 9 och 15 procent  
  
 att ta ställning. Bland dem som tar ställning är kritiken utbredd,  
  
 inte minst när det gäller Kriminalvårdens förmåga att planera förändringar  
  
 i verksamheten med god framförhållning och att visa förtroende  
  
 för medarbetarnas kompetens. I dessa frågor överstiger  
  
 andelen negativa hälften av de anställda.  
  
 Frågorna är inte helt jämförbara med Synovates riksundersökning  
  
 annat än i frågan om kommunikationen av Kriminalvårdens 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 332 
  
 mål. I denna fråga är resultaten endast strax under resultaten i  
  
 riksundersökningen. Det är normalt att bedömningen av en företagsledning/motsvarande  
  
 får lägre resultat än bedömningen av närmaste  
  
 chef. Resultaten för Kriminalvårdens ledning i frågorna om  
  
 planering med god framförhållning och förtroende för medarbetarnas  
  
 kompetens får dock vid en jämförelse med närbesläktade frågeställningar  
  
 som Synovate använder betraktas som exceptionellt låga.  
  
 Diagram 37 Hur väl stämmer påståendena? Området Kriminalvårdens  
  
 ledning  
  
 Genomgående är kriminalvårdsinspektörerna och anställda vid anstalter  
  
 något mer positiva till Kriminalvårdens ledning, men andelen  
  
 positiva är låga även i dessa grupper. I frågan om framförhållning i  
  
 planeringen av verksamheten är det inte några skillnader alls mellan  
  
 kriminalvårdare och kriminalvårdsinspektörer, andelen negativa är  
  
 cirka 60 procent i bägge grupperna.  
  
 Instämmer  
  
 Instämmer 
  
 inte 
  
 11 % 
  
 16 % 
  
 35 % 
  
 34 % 
  
 60 % 
  
 55 % 
  
 32 % 
  
 30 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20%100% 80% 60% 40% 20% 0%0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Agerar i enlighet med 
  
 Kriminalvårdens vision 
  
 (n=1288) 
  
 Är tydliga i sin 
  
 kommunikation av 
  
 Kriminalvårdens mål 
  
 (n=1376) 
  
 Visar förtroende för 
  
 medarbetarnas 
  
 kompetens (n=1314) 
  
 Planerar förändringar i 
  
 verksamheten med god 
  
 framförhållning (n=1300) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 333 
  
 Diagram 38 Kriminalvårdens högsta ledning planerar förändringar i verksamheten  
  
 med god framförhållning. Resultat efter befattning,  
  
 häkte/anstalt och region  
  
 Det är något större skillnad i frågan om huruvida ledningen visar  
  
 förtroende för medarbetarnas kompetens. Här är kriminalvårdsinspektörerna  
  
 negativa i något mindre utsträckning, men andelen  
  
 positiva är ändå mycket låg.  
  
 60 % 
  
 Instämmer 
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 8 % 
  
 8 % 
  
 11 % 
  
 13 % 
  
 15 % 
  
 13 % 
  
 8 % 
  
 11 % 
  
 12 % 
  
 11 % 
  
 64 % 
  
 64 % 
  
 59 % 
  
 55 % 
  
 57 % 
  
 64 % 
  
 55 % 
  
 68 % 
  
 62 % 
  
 59 % 
  
 11 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1131) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=465) 
  
 Anstalt (n=845) 
  
 Nord (n=128) 
  
 Mitt (n=292) 
  
 Stockholm (n=294) 
  
 Syd (n=190) 
  
 Väst (n=235) 
  
 Öst (n=161) 
  
 Total (n=1300) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=166) 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 334 
  
 Diagram 39 Kriminalvårdens högsta ledning visar förtroende för medarbetarnas  
  
 kompetens. Resultat efter befattning, häkte/anstalt  
  
 och region  
  
 Allmänna synpunkter på Kriminalvården  
  
 Av den kvalitativa förstudien framgick, vilket även framgår ovan,  
  
 att utskick från huvudkontoret försvårar arbetet på häktena/  
  
 anstalterna, då de ordinarie målen för verksamheten får stå tillbaka  
  
 för andra beslut, som ofta skall genomföras med kort varsel. Denna  
  
 aspekt berörs även i de öppna svaren i undersökningen:  
  
 Som kvinsp. blir arbetsbördan ibland ohållbar på grund av utskick/  
  
 uppdrag från regionen. Det sker ingen samordning utan flera stora  
  
 uppdrag kan komma samtidigt från flera håll. Svårt att prioritera.  
  
 (Kriminalvårdsinspektör).  
  
 De olika enheterna på HK samarbetar inte vilket gör att vi får olika direktiv  
  
 om samma sak [] (Kriminalvårdsinspektör)  
  
 Detta bidrar till att skapa en osäkerhet i verksamheten kring vilka  
  
 mål den egentligen skall uppnå. Det råder även en viss förvirring  
  
 kring hur styrningen i organisationen fungerar, då enheter inom  
  
 huvudkontoret inte samarbetar, samtidigt som dessas relation till  
  
 regionerna är oklar. Det leder även till att ledarskapet tenderar att  
  
 kännetecknas av kortsiktighet och medarbetarna ser inte de lång55  
  
 % 
  
 Instämmer 
  
 Instämmer  
  
 inte 
  
 14 % 
  
 14 % 
  
 14 % 
  
 14 % 
  
 20 % 
  
 18 % 
  
 12 % 
  
 23 % 
  
 57 % 
  
 16 % 
  
 58 % 
  
 61 % 
  
 53 % 
  
 59 % 
  
 48 % 
  
 48 % 
  
 50 % 
  
 65 % 
  
 38 % 
  
 15 % 
  
 19 % 
  
 Bas: Besvarat 1-5 
  
 100% 80% 60% 40% 20% 0% 20% 40% 60% 80% 100% 
  
 Kriminalvårdare (n=1 149) 
  
 Kriminalvårdsinspektörer 
  
 Häkte (n=465) 
  
 Anstalt (n=849) 
  
 Nord (n=122) 
  
 Mitt (n=292) 
  
 Stockholm (n=313)  
  
 Syd (n=191) 
  
 Väst (n=233) 
  
 Öst (n=163) 
  
 Total (n=1 314) 
  
 Andel negativa (1-2) Andel positiva (4-5) Neutrala (3) 
  
 (n=166) 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 335  
  
 siktiga målen för verksamheten. Sammantaget bidrar alla dessa processer  
  
 till att skapa en otrygg organisation.  
  
 Att medarbetarna upplever att förtroendet för deras kompetens  
  
 är bristande kan vara en kombination av att de känner att de har  
  
 svårt att påverka verksamheten och på den toppstyrning som  
  
 Kriminalvården och dess högsta ledning kritiseras för. Toppstyrningen  
  
 anses bl.a. medföra att kriminalvårdsinspektörernas roll  
  
 inskränks, att besluten inte har förankring i verksamheten och att  
  
 medarbetarna känner låg delaktighet. Nedan följer ett par citat från  
  
 personer som anser att Kriminalvården är för toppstyrd:  
  
 Tråkigt att kriminalvården blivit toppstyrd. Ingen chef får ta egna beslut.  
  
 Allt ska vidare uppåt för beslut. (Kriminalvårdare)  
  
 Mycket ordergivning. Svårt att vara med och bidra/utveckla verksamheten.  
  
 Få vågar eller har möjlighet att vara kreativa. Mycket göra, och  
  
 lite hur i högsta ledningsarbetet. (Kriminalvårdsinspektör)  
  
 Kriminalvårdarna är även kritiska till sina anställningsvillkor (främst  
  
 lönen), vilket kan få följande konsekvenser:  
  
 Det finns väldigt många kompetenta och duktiga vårdare och chefer,  
  
 men de kommer sällan till tjänsterna där man kan använda sig av deras  
  
 kunskaper och erfarenheter. Jag tycker att Kriminalvården är på väg åt  
  
 rätt håll, fast ett problem är att man tappar kunnig personal. Detta  
  
 beror på att det är svårt att göra karriär och att lönen inte är i nivå för  
  
 det arbete som man gör. (Kriminalvårdare)  
  
 Det är stor omsättning av personal i dag. Man känner sig inte värdesatt.  
  
 Om kriminalvården vill ha kompetent, välutbildad personal måste  
  
 man höja statusen genom utbildning. Lönen är viktig. Den visar hur  
  
 man värdesätts i sitt arbete. I dag hör man ofta: jag får bara betalt för  
  
 att låsa in och upp. Ju mera man satsar på människor som har ett  
  
 hjälpbehov, ju mindre kostar de i långa loppet. (Kriminalvårdare) 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 336  
  
 Metodbeskrivning  
  
 Djupintervjuer  
  
 Djupintervjuerna fördelades på följande sätt i olika målgrupper:  
  
 Tabell 5 Fördelning av djupintervjuer per målgrupp  
  
 Målgrupp Häkte Anstalt Totalt  
  
 Kriminalvårdare 2 3 5  
  
 Kriminalvårdsinspektörer 2 3 5  
  
 Häktes-/anstaltschefer 2 3 5  
  
 Regionchefer 5  
  
 Utvecklingschef 1  
  
 Totalt 21  
  
 Intervjuerna på häkten och anstalter spreds på olika säkerhetsklasser.  
  
 15 av de 21 djupintervjuerna genomfördes per telefon och resterande  
  
 6 var besöksintervjuer.  
  
 Intervjuerna var semistrukturerade. Tillsammans med Effektivitetsutredningen  
  
 arbetades en frågeguide fram, som sedan användes  
  
 i intervjuerna. Frågeområdena i djupintervjuerna var:  
  
  Kriminalvårdens mål  
  
  Säkerhetsarbetet  
  
  Det kriminalvårdande arbetet  
  
  Styrning och ledning  
  
  Tidsanvändning  
  
  IT och statistik  
  
  Kompetensutveckling  
  
 Kvantitativ enkätundersökning  
  
 Målgrupp för undersökningen var kriminalvårdare och kriminalvårdsinspektörer  
  
 i samtliga regioner (sex regioner). I målgruppen kriminalvårdare  
  
 drogs ett slumpmässigt urval inom varje region (cirka 400 i  
  
 urvalet i varje region, förutom region Nord där samtliga kriminalvårdare  
  
 ingick i urvalet). I målgruppen kriminalvårdsinspektörer  
  
 genomfördes en totalundersökning. Undersökningsresultaten har 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 337  
  
 därför vägts så att varje region och yrkesgrupp (kriminalvårdare/  
  
 kriminalvårdsinspektörer) får den inverkan på resultaten som de  
  
 ska ha i förhållande till sin andel av hela målgruppen.  
  
 Datainsamlingen pågick från och med 16 april till och med 19  
  
 maj 2009. Två påminnelser gick ut under fältperioden. Totalt skickades  
  
 2 530 frågeformulär ut. Av dessa räknas 51 som så kallat Abortfall,  
  
 där adressen varit felaktig, intervjupersonen har slutat  
  
 eller av något annat skäl inte har haft möjlighet att besvara formuläret.  
  
 Totalt har 1 510 intervjupersoner svarat.  
  
 Svarsfrekvensen efter justering för A-bortfall är därmed 61 procent.  
  
 Svarsfrekvenserna är lägre bland kriminalvårdare än bland kriminalvårdsinspektörer 
  
 . Region Stockholm har också en svarsfrekvens  
  
 under genomsnittet, medan region Öst hade en svarsfrekvens över  
  
 genomsnittet. Eftersom resultaten har vägts för befattning och  
  
 region har effekterna av denna snedvridning justerats.  
  
 Tabell 6 Svarsfrekvenser efter rensning för A-bortfall i olika delmålgrupper.  
  
 (Bas: Samtliga)  
  
 Målgrupp Svarsfrekvens %  
  
 Kriminalvårdare 59  
  
 Kriminalvårdsinspektörer 79  
  
 Region Nord 59  
  
 Region Mitt 59  
  
 Region Stockholm 54  
  
 Region Syd 58  
  
 Region Väst 59  
  
 Region Öst 65  
  
 Häkten 62  
  
 Anstalter 61  
  
 Totalt 61 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 338 
  
 Snr-117279 © Synovate Sweden AB 2009 58 (69)  
  
 Bilaga 1, formulär kvantitativ enkätundersökning  
  
 ¡   Cross ¤Ǩ 
  
 Regeringen har tillsatt en utredning som har till uppgift att se över Kriminalvårdens verksamhet. I 
  
 utredningens slutrapport är frågor som rör ledning och styrning, personal, säkerhet och IT centrala. 
  
 Utredningen har därför gett undersökningsföretaget Synovate (f.d. Temo) i uppdrag att genomföra 
  
 en undersökning av hur chefer och medarbetare ser på arbetet i Kriminalvården. 
  
 Under våren har djupintervjuer genomförts med chefer och medarbetare inom Kriminalvården. Nu 
  
 kommer ett slumpmässigt urval av kriminalvårdsinspektörer och kriminalvårdare att få möjlighet 
  
 att lämna synpunkter i denna enkät. Du ingår i detta urval. 
  
 Dina svar kommer naturligtvis att behandlas helt konfidentiellt. Efter samråd med Kriminalvården 
  
 har – av integritetsskäl – beslutats att enkäterna skickas till ditt arbetsställe. Synovates analys komǦ 
  
 mer endast att omfatta de viktigaste slutsatserna och rekommendationerna samt en sammanställǦ 
  
 ning av resultaten i diagramform. Det kommer inte att gå att utläsa vad just du har svarat. Den 
  
 sammanfattande analysen kommer att redovisas till utredningen. 
  
 Har du några frågor om syftet med eller innehållet i undersökningen så kan du kontakta utredningǦ 
  
 ens sekretariat: 
  
 Hernandez, telefon: 076Ǧ824 54 81, Bryant eller Poole 
  
 Green, telefon 076Ǧ765 00 57, eǦpost Schmitt. 
  
 Har du tekniska frågor om ifyllandet eller genomförandet av undersökningen kan du kontakta: 
  
 Anderson, Synovate, telefon 08Ǧ522 331 93, anders.stenstrom@synovate.com 
  
 Tack för din medverkan! 
  
 Mitchell 
  
 Särskild utredare 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 339 
  
 Snr-117279 © Synovate Sweden AB 2009 59 (69)  
  
 LÄS DET HÄR INNAN DU BÖRJAR FYLLA I FORMULÄRET!  
  
 Vi vill göra dig uppmärksam på att formuläret kommer att läsas maskinellt. Vi ber dig därför att  
  
 tänka på följande när du fyller i formuläret:  
  
  Formuläret fylls i med en normal kulspetspenna (blå eller svart).  
  
  Vi ber dig besvara varje enskild fråga genom att sätta ett tydligt kryss för det svarsalternativ  
  
 som stämmer bäst överens med din personliga uppfattning eller erfarenhet, så här:  
  
 : 
  
  Om du vill ändra ett svar, fyll då i rutan med det felaktiga svaret helt, och sätt ett kryss  
  
 för det rätta svaret, så här: :  
  
  När du besvarat hela frågeformuläret använder du dig av det frankerade svarskuvertet och  
  
 postar det till Synovate. 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 340 
  
 Snr-117279 © Synovate Sweden AB 2009 60 (69)  
  
 Martin  
  
 1. Vilken är din KXYXGVDNOLarbetsuppgift? JD (Ange endast ett svarsalternativ.) 
  
 1  
  
  Programledare  
  
 2  
  
  Klienthandläggare  
  
 3  
  
  Produktionsledare  
  
 4  
  
  Kontaktman  
  
 5  
  
  Säkerhetsarbete  
  
 6  
  
  Samordnare  
  
 7  
  
  Annan  
  
 6. Ingick något av följande ämnen i dina  
  
 högskolestudier?  
  
 Ja Nej 
  
 1 Sociologi  
  
 2 Psykologi  
  
 3 Juridik  
  
 4 Annat samhällsvetenskapligt ämne  
  
 2. Arbetar du dag eller natt?  
  
 1  
  
  Dag  
  
 2  
  
  Natt  
  
 3  
  
  Både dag och natt  
  
 3. Hur gammal är du?  
  
 1  
  
  -29 år  
  
 2  
  
  30-44 år  
  
 3  
  
  45-54 år  
  
 4  
  
  55- år  
  
 4. Hur länge har du arbetat inom Kriminalvården?  
  
 1  
  
  Mindre än 1 år  
  
 2  
  
  1-2 år  
  
 3  
  
  3-4 år  
  
 4  
  
  5 år eller längre  
  
 5. Vilken var din högsta utbildning innan du började arbeta inom Kriminalvården?  
  
 (Markera endast ett svarsalternativ.)  
  
 1  
  
 Grundskola/folkskola eller annan jämförbar utbildning ĺ GÅ TILL FRÅGA 7 
  
 2  
  
 Gymnasium eller annan jämförbar utbildning ĺ GÅ TILL FRÅGA 7 
  
 3  
  
 Högskola, universitet eller annan jämförbar utbildning 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 341 
  
 Snr-117279 © Synovate Sweden AB 2009 61 (69)  
  
 KRIMINALVÅRDENS MÅL  
  
 7. Hur väl tycker du att Kriminalvården lever upp till följande mål?  
  
 Mycket  
  
 dåligt  
  
 Ganska  
  
 dåligt  
  
 Varken bra  
  
 eller dåligt  
  
 Ganska  
  
 bra  
  
 Mycket  
  
 bra  
  
 Ingen  
  
 uppfattning  
  
 Att minska återfallen i brott      
  
 Att utdömda påföljder verkställs på ett humant  
  
 sätt  
  
 Att utdömda påföljder verkställs på ett säkert  
  
 sätt  
  
 DET KRIMINALVÅRDANDE ARBETET  
  
 8. Nu får du bedöma det kriminalvårdande arbetet på det häkte/den anstalt där du arbetar. Gör en bedömning  
  
 även om du inte är direkt involverad med de häktade/intagna.  
  
 Vilket betyg ger du det kriminalvårdande arbetet som helhet på häktet/anstalten där du arbetar? 
  
 1  
  
  Mycket dåligt  
  
 2  
  
  Ganska dåligt  
  
 3  
  
  Varken bra eller dåligt  
  
 4  
  
  Ganska bra  
  
 5  
  
  Mycket bra  
  
 6  
  
  Ingen uppfattning  
  
 9. Vilket betyg ger du det kriminalvårdande arbetet på det häkte/den anstalt där du  
  
 arbetar när det gäller  
  
 Mycket  
  
 dåligt  
  
 Ganska  
  
 dåligt  
  
 Varken  
  
 bra eller  
  
 dåligt  
  
 Ganska  
  
 bra  
  
 Mycket  
  
 bra  
  
 Ingen  
  
 uppfattning  
  
 att personalen tillbringar tillräcklig  
  
 tid tillsammans med de häktade/intagna.  
  
 personalens förhållningssätt till  
  
 de häktade/intagna  
  
 sysselsättning för de häktade/intagna  
  
 studier för de häktade/intagna      
  
 programverksamhet för de häktade/intagna  
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 342 
  
 Snr-117279 © Synovate Sweden AB 2009 62 (69)  
  
 10. Anser du att det kriminalvårdande arbetet skulle kunna förbättras och i så fall hur?  
  
 ARBETET MED SÄKERHET  
  
 11. Nu får du bedöma säkerhetsarbetet på det häkte/den anstalt där du arbetar. Bedöm om säkerheten är  
  
 tillfredsställande med utgångspunkt från den säkerhetsnivå häktet/anstalten har.  
  
 Vilket betyg ger du säkerhetsarbetet som helhet på häktet/anstalten där du arbetar? 
  
 1  
  
  Mycket dåligt  
  
 2  
  
  Ganska dåligt  
  
 3  
  
  Varken bra eller dåligt  
  
 4  
  
  Ganska bra  
  
 5  
  
  Mycket bra  
  
 6  
  
  Ingen uppfattning  
  
 12. Känner du dig otrygg eller trygg i arbetet med de häktade/intagna?  
  
 1  
  
  Mycket otrygg  
  
 2  
  
  Ganska otrygg  
  
 3  
  
  Varken trygg eller otrygg  
  
 4  
  
  Ganska trygg  
  
 5  
  
  Mycket trygg  
  
 6  
  
  Ingen erfarenhet/ingen uppfattning 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 343 
  
 Snr-117279 © Synovate Sweden AB 2009 63 (69)  
  
 13. Vilket betyg ger du säkerhetsarbetet på det häkte/den anstalt där du arbetar när det gäller  
  
 Mycket  
  
 dåligt  
  
 Ganska  
  
 dåligt  
  
 Varken bra  
  
 eller dåligt  
  
 Ganska  
  
 bra  
  
 Mycket  
  
 bra  
  
 Ingen uppfattning  
  
 det fysiska och tekniska skyddet som t  
  
 ex larm, stängsel, kameror etc      
  
 att regelverk, instruktioner och rutiner  
  
 upprätthålls och efterlevs      
  
 kontrollåtgärder för att förhindra att  
  
 narkotika kommer in på häktet/anstalten  
  
 kontrollåtgärder för att förhindra brott  
  
 inifrån häktet/anstalten      
  
 att personalen är närvarande bland de  
  
 häktade/intagna och kan förutse incidenter  
  
  rutiner för att hantera hot och våld  
  
 mellan häktade/intagna      
  
  rutiner för att hantera hot och våld  
  
 gentemot personalen      
  
 insatser mot självmord bland häktade/intagna  
  
 åtgärder för säkra transporter av häktade/intagna  
  
 TILL DIG SOM ARBETAR PÅ EN ANSTALT, ÖVRIGA GÅR VIDARE TILL FRÅGA 15.  
  
 14. Vilket betyg ger du säkerhetsarbetet på den anstalt där du arbetar när det gäller 
  
 Mycket  
  
 dåligt  
  
 Ganska  
  
 dåligt  
  
 Varken bra  
  
 eller dåligt  
  
 Ganska  
  
 bra  
  
 Mycket  
  
 bra  
  
 Ingen uppfattning  
  
 riskbedömningar vid permissioner.  
  
 DINA ARBETSUPPGIFTER 
  
 15. Vilket av alternativen nedan stämmer bäst in på hur det är för dig på arbetet?  
  
 1  Jag har sällan för mycket att göra  
  
 2  Periodvis har jag för mycket att göra, men däremellan är det lugnare perioder  
  
 3  Jag har alltid för mycket att göra, det är aldrig lugnare perioder  
  
 16. Hur är din arbetstid fördelad? Ange i procent. Summan ska bli 100 procent av den faktiska arbetstiden,  
  
 även om du arbetar deltid. Arbetsuppgifterna e, f och g gäller endast chefer.  
  
 % av hela arbetstiden 
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 344 
  
 Snr-117279 © Synovate Sweden AB 2009 64 (69)  
  
 a. Omvårdande arbete (d v s vårdarbete som inte är säkerhetsrelaterat) ______%  
  
 b. Påverkansarbete (t ex motivations- och påverkansinsatser i form av samtal, bedrivande  
  
 av brotts- och missbruksrelaterade program) ______% 
  
 c. Säkerhetsarbete ______% 
  
 d. Klientadministration ______% 
  
 e. Chefsuppgifter: Personaladministration ______% 
  
 f. Chefsuppgifter: Möten inom ramen för personalansvar, t ex utvecklingssamtal,  
  
 leda APT-möten, möten i ledningsgrupp etc  
  
 ______% 
  
 g. Chefsuppgifter: Arbetsledning, t ex instruktion till personal/handledning ______% 
  
 h. Interna möten ______% 
  
 i. Övrig administration ______% 
  
 j. Övrig tid ______% 
  
 Summa 100 % 
  
 17. Hur är balansen i dina arbetsuppgifter? Anser du att du ägnar dig för lite, lagom eller för mycket åt de  
  
 olika arbetsuppgifterna utifrån vad som skulle vara bäst för att nå målen för verksamheten? Arbetsuppgifterna  
  
 e, f och g gäller endast chefer.  
  
 För lite Lagom För  
  
 mycket  
  
 a. Omvårdande arbete (d v s vårdarbete som inte är säkerhetsrelaterat)  
  
 b. Påverkansarbete (t ex motivations- och påverkansinsatser i form av samtal,  
  
 bedrivande av brotts- och missbruksrelaterade program)  
  
 c. Säkerhetsarbete  
  
 d. Klientadministration  
  
 e. Chefsuppgifter: Personaladministration  
  
 f. Chefsuppgifter: Möten inom ramen för personalansvar, t ex utvecklingssamtal,  
  
 leda APT-möten, möten i ledningsgrupp etc  
  
 g. Chefsuppgifter: Arbetsledning, t ex instruktion till personal/handledning  
  
 h. Interna möten  
  
 i. Övrig administration  
  
 j. Övrig tid  
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 345 
  
 Snr-117279 © Synovate Sweden AB 2009 65 (69)  
  
 18. Om du skulle ge ditt häkte/din anstalt ett betyg när det gäller det stöd du har för att bedriva  
  
 arbetet effektivt, vilket betyg ger du då?  
  
 1  Mycket dåligt  
  
 2  Ganska dåligt  
  
 3  Varken bra eller dåligt  
  
 4  Ganska bra  
  
 5  Mycket bra  
  
 6  Ingen uppfattning  
  
 DIN ARBETSSITUATION: MÅL, INFORMATION OCH ARBETSORGANISATION  
  
 19. Hur väl stämmer påståendena?  
  
 Stämmer  
  
 inte alls  
  
 (1)  
  
 2 3 4  
  
 Stämmer  
  
 helt  
  
 (5)  
  
 Mina individuella mål i arbetet är tydliga.  
  
 Mina individuella mål följs upp regelbundet.  
  
 Målen för min arbetsgrupp/mitt arbetslag är  
  
 tydliga.  
  
 Hur vi når målen för arbetsgruppen/arbetslaget  
  
 följs upp regelbundet.  
  
 Jag har tillgång till den information jag behöver  
  
 om vad som händer inom häktet/anstalten.  
  
 Jag har tillgång till den information jag behöver  
  
 om vad som händer inom Kriminalvården  
  
 Jag har tydligt definierade arbetsuppgifter.  
  
 Det finns tydliga rutiner för mitt arbete.  
  
 I min arbetsgrupp/mitt arbetslag följer vi de  
  
 rutiner som finns för arbetet.  
  
 I min arbetsgrupp/mitt arbetslag har vi effektiva  
  
 arbetsrutiner.  
  
 Vi har en bra fördelning av arbetsuppgifterna i  
  
 min arbetsgrupp/mitt arbetslag.  
  
 Jag har möjlighet att prioritera mellan mina  
  
 arbetsuppgifter.  
  
 Det är klart och tydligt för mig vilket ansvar  
  
 jag har.  
  
 Det är klart och tydligt för mig vilka befogenheter  
  
 jag har.  
  
 Lokalerna jag arbetar i är ändamålsenliga.  
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 346 
  
 Snr-117279 © Synovate Sweden AB 2009 66 (69)  
  
 20. Har du någon gång upplevt att du saknar befogenheter, d v s att besluten i ditt arbete borde  
  
 fattas av dig/din roll, men i stället måste fattas av någon annan roll/befattning?  
  
 1  Ja, flera gånger  
  
 2  Ja, någon gång  
  
 3  Nej, aldrig  
  
 4  Ingen uppfattning  
  
 21. Har du någon gång upplevt att du har för stora befogenheter, d v s att du måste fatta beslut i  
  
 ditt arbete som du tycker borde fattas av någon annan roll/befattning?  
  
 1  Ja, flera gånger  
  
 2  Ja, någon gång  
  
 3  Nej, aldrig  
  
 4  Ingen uppfattning  
  
 DIN ARBETSSITUATION: IT-SYSTEM  
  
 22. Använder du någon form av IT-system i ditt arbete?  
  
 1  Ja, varje dag  
  
 2  Ja, inte varje dag men varje vecka  
  
 3  Ja, men mer sällan än varje vecka  
  
 4  Nej, aldrig ĺ GÅ TILL FRÅGA 25 
  
 23. Hur väl stämmer påståendena?  
  
 Stämmer  
  
 inte alls  
  
 (1)  
  
 2 3 4  
  
 Stämmer  
  
 helt  
  
 (5)  
  
 IT-stödet är väl anpassat till mina arbetsuppgifter.     
  
 Det är enkelt att arbeta i de IT-system vi har idag.     
  
 Om jag får problem med IT-systemen i mitt arbete vet jag  
  
 till vem jag ska vända mig med frågor.  
  
 Jag har tillräcklig utbildning i de IT-system jag använder.     
  
 24. Förekommer det att du behöver fylla i samma uppgift flera gånger i de IT-system du använder?  
  
 1  Ja, det förekommer ofta  
  
 2  Ja, det händer ibland  
  
 3  Nej, det händer sällan eller aldrig  
  
 4  Ingen uppfattning/Minns ej 
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 347 
  
 Snr-117279 © Synovate Sweden AB 2009 67 (69)  
  
 25. Hur väl stämmer påståendena?  
  
 Stämmer  
  
 inte alls  
  
 (1)  
  
 2 3 4  
  
 Stämmer  
  
 helt  
  
 (5)  
  
 Ingen  
  
 uppfattning  
  
 (6)  
  
 Jag har det stöd från IT-system som jag behöver för att  
  
 kunna utföra mitt arbete effektivt.      
  
 De som ansvarar för IT på Kriminalvårdens huvudkontor  
  
 lyssnar på användarna ute i organisationen när ny funktionalitet  
  
 tas fram.  
  
 DIN ARBETSSITUATION: SAMVERKAN MED KOLLEGOR  
  
 26. Hur väl stämmer påståendena?  
  
 Stämmer  
  
 inte alls  
  
 (1)  
  
 2 3 4  
  
 Stämmer  
  
 helt  
  
 (5)  
  
 När jag behöver mina arbetskamraters kompetens för  
  
 att lösa en arbetsuppgift ger de mig alltid det stöd jag  
  
 behöver.  
  
 Inom min arbetsgrupp/mitt arbetslag samverkar vi för  
  
 att göra det bästa för de häktade/intagna.     
  
 Inom mitt häkte/min anstalt samverkar de olika arbetsgrupperna/arbetslagen  
  
 för att göra det bästa för de  
  
 häktade/intagna.  
  
 DIN ARBETSSITUATION: KOMPETENS OCH KOMPETENSUTVECKLING  
  
 27. Hur väl stämmer påståendena?  
  
 Stämmer  
  
 inte alls  
  
 (1)  
  
 2 3 4  
  
 Stämmer  
  
 helt  
  
 (5)  
  
 I mitt arbete används min yrkeskompetens fullt ut.     
  
 Jag får den utbildning jag behöver för att utföra mina  
  
 nuvarande arbetsuppgifter på bästa möjliga sätt.  
  
 Inom mitt häkte/min anstalt finns goda möjligheter att  
  
 utvecklas vidare i arbetet genom att få svårare och mer  
  
 utmanande arbetsuppgifter.  
  
 Inom Kriminalvården finns tydliga karriärvägar.     
  
 Effektivitet i Kriminalvården SOU 2009:80  
  
 348 
  
 Snr-117279 © Synovate Sweden AB 2009 68 (69)  
  
 28. Hur bedömer du ditt behov av utbildning/fortbildning inom följande  
  
 områden?  
  
 Mycket  
  
 litet behov  
  
 Ganska  
  
 litet behov 
  
 Varken stort  
  
 eller litet  
  
 behov  
  
 Ganska  
  
 stort behov  
  
 Mycket  
  
 stort behov  
  
 Ej aktuellt/ Ingen  
  
 uppfattning  
  
 säkerhetsarbete      
  
 kriminalvårdande  
  
 arbete      
  
 DIN ARBETSSITUATION: NÄRMASTE CHEF  
  
 29. Hur väl stämmer påståendena?  
  
 Min närmaste chef...  
  
 Stämmer  
  
 inte alls  
  
 (1)  
  
 2 3 4  
  
 Stämmer  
  
 helt  
  
 (5)  
  
 Diskuterar och förklarar bakgrund till  
  
 beslut som kan beröra oss.  
  
 Ger mig återkoppling på ett sätt som gör  
  
 att jag kan utvecklas.  
  
 Ger stöd till medarbetare som vill förbättra  
  
 verksamheten.  
  
 Utvecklar samarbetet i min arbetsgrupp/mitt  
  
 arbetslag.  
  
 Tar aktiv del i att utveckla verksamheten.     
  
 Planerar verksamheten med god framförhållning.  
  
 Skapar ordning och strukturer som gör att  
  
 vi kan arbeta effektivt.  
  
 Ger oss stöd i prioriteringar mellan viktiga  
  
 arbetsuppgifter.  
  
 Följer upp att det vi beslutar genomförs.  
  
 SOU 2009:80 Effektivitet i Kriminalvården  
  
 349 
  
 Snr-117279 © Synovate Sweden AB 2009 69 (69)  
  
 DIN ARBETSSITUATION: KRIMINALVÅRDENS LEDNING  
  
 30. Hur väl stämmer påståendena?  
  
 Kriminalvårdens högsta ledning... 
  
 Stämmer  
  
 inte alls  
  
 (1)  
  
 2 3 4  
  
 Stämmer  
  
 helt  
  
 (5)  
  
 Ingen  
  
 uppfattning  
  
 Planerar förändringar i verksamheten med god  
  
 framförhållning.  
  
 Visar förtroende för medarbetarnas kompetens.      
  
 Är tydliga i sin kommunikation av Kriminalvårdens  
  
 mål.  
  
 Agerar i enlighet med Kriminalvårdens vision.      
  
 31. Har du något annat du vill ta upp när det gäller hur arbetet fungerar inom Kriminalvården?  
  
 Skriv gärna ned det nedan.  
  
 TACK FÖR ATT DU TOG DIG TID ATT SVARA PÅ VÅRA FRÅGOR! 
  
 Granskning av Kriminalvårdens  
  
 IT-verksamhet  
  
 XLENT strategy 2009-09-01  
  
 351 
  
 Bilaga 4 SOU 2009:80  
  
 Sammanfattning  
  
 På uppdrag av Utredningen Kriminalvårdens effektivitet har XLENT  
  
 Strategy genomfört en granskning av Kriminalvårdens IT-verksamhet.  
  
 Granskningen har genomförts under senvåren 2009. Inhämtning  
  
 av uppgifter till analys och rapportering har huvudsakligen skett  
  
 genom dokumentgranskning samt intervjuer med verksamhetsansvariga  
  
 och nyckelpersoner inom IT. Granskningen har haft  
  
 fokus på identifierade kritiska frågor förenade med ledning och  
  
 styrning av IT-verksamheten. Djupare analyser av specifika utvecklingsprojekt  
  
 har inte genomförts.  
  
 De viktigaste observationer och bedömningar som XLENT  
  
 Strategy har gjort är:  
  
  Styrning och ledning av Kriminalvårdens IT-verksamhet är  
  
 mycket svag. IT-frågorna ligger långt ner på ledningens agenda  
  
 och är till stor del marginaliserade inom organisationen. Under  
  
 större delen av 2000-talet har IT-verksamheten saknat en  
  
 fungerande ordinarie IT-chef. Att IT-funktionen på Kriminalvården  
  
 ändå fungerar någorlunda bra beror sannolikt på att  
  
 verksamheten är liten och beslutsvägarna korta. I nuläget finns  
  
 dock ingen uppenbar spårbarhet mot myndighetsmål inom IT  
  
 och verksamheten följs heller inte upp eller mäts i relation till  
  
 några sådana mål.  
  
  Det saknas viktiga strategier och styrdokument, och de som  
  
 finns framtagna är ofta inaktuella. Samtidigt finns ett stort  
  
 behov av principiella ställningstaganden gällande exempelvis  
  
 operativsystem, sourcing- och driftslösningar, konsultanvändande,  
  
 internet, mobilitet och informationssäkerhet.  
  
  Informationssäkerhetsområdet är centralt för Kriminalvårdens  
  
 arbete. Behovet av säkerhetsklassning av all information är stort  
  
 för att därmed kunna garantera lagenlig sekretess, riktighet,  
  
 tillgänglighet och spårbarhet. Detta kommer även få konsekvenser  
  
 för hur IT-stöden kan utformas och användas.  
  
  En viktig förutsättning för att IT-stöd ska kunna tas fram och  
  
 implementeras framgångsrikt i en verksamhet är att verksamheten  
  
 i sig är välbeskriven och att det är tydligt vem som ska  
  
 göra vad. Det är också en nödvändig förutsättning för effektivt ITstöd  
  
 att först ha välfungerande, effektiva och tydliga processer för  
  
 352 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 4  
  
 de områden som ska stödjas. Den situationen råder tyvärr inte  
  
 inom hela Kriminalvården i nuläget.  
  
  Granskningen visar att verksamhetsnyttor sannolikt kan realiseras  
  
 med hjälp av IT. Det kan öka kostnadseffektiviteten och  
  
 frigöra resurser för annan verksamhet eller besparingar. En  
  
 förutsättning för det är dock att processarbeten och förstudier  
  
 först genomförs: det behövs såväl för att bedöma investeringar  
  
 riktigt, som för att säkerställa att insatser prioriteras och sätts in  
  
 där de ger bäst effekt.  
  
 Kritiska frågeställningar:  
  
  Vad gör man inom IT på Kriminalvården?  
  
 Den pågående verksamheten inom IT är till största del av förvaltningskaraktär.  
  
 Viss nyutveckling och systemuppgradering pågår  
  
 dessutom.  
  
 Det pågår även övergripande samverkan inom det så kallade  
  
 RIF-samarbetet, där Kriminalvården deltar.  
  
  Hur ser ledning och styrning av IT-verksamheten ut?  
  
 Ledning och styrning sker genom samverkan mellan systemförvaltningen  
  
 och IT-avdelningen. Inriktning av verksamheten inom  
  
 beslutade budgetramar är i hög grad upp till cheferna på mellannivå  
  
 i organisationen. Styrningen från Generaldirektören är mycket svag.  
  
  Vilka styrdokument finns framtagna och hur är de implementerade 
  
 ?  
  
 Det vanligaste svaret på frågan är att det inte finns några  
  
 styrdokument för verksamheten. Det man då avser är framför allt  
  
 strategier och långsiktiga planer. Inom systemförvaltning och utvecklingsverksamheten  
  
 finns arbetsmetoder och kortsiktiga utvecklingsplaner.  
  
  Hur arbetar myndigheten med analyser och beslutsunderlag?  
  
 Analyser och beslutsunderlag för IT tas fram lokalt i organisationen  
  
 och hanteras företrädesvis på enhetsnivå. I samband med  
  
 budgetprocessen sker en prioritering och gallring av planerad verk353 
  
 Bilaga 4 SOU 2009:80  
  
 samhet i relation till hela finansieringsbehovet för myndig-heten.  
  
 Nyttokalkyler och beslutsunderlag för större förändringar är inte tillförlitliga  
  
 så länge verksamhetsprocesserna inte är definie-rade i ett  
  
 börläge med modernt IT-stöd.  
  
  Används IT effektivt i dag och kan man på ett kostnadseffektivt  
  
 sätt utnyttja IT bättre?  
  
 IT kan användas effektivare och bedömningen är att orealiserade  
  
 nyttor finns i verksamheten och att dessa kan öka kostnadseffektiviteten  
  
 och frigöra resurser för Kriminalvården.  
  
  Hur ser spårbarheten ut från de övergripande verksamhetsmålen  
  
 ner till specifika aktiviteter inom IT?  
  
 Det finns varken någon formaliserad eller på annat sätt tydlig  
  
 spårbarhet från övergripande mål ner i IT-verksamheten.  
  
  Finns det hinder för effektivt resursutnyttjande inom IT-området?  
  
 Avsaknaden av processkartläggning mot börläge, IT-omogen organisation  
  
 och svagt intresse från Generaldirektören bedöms vara  
  
 främsta hindren för effektiv användning av IT.  
  
 Inledning  
  
 Bakgrund  
  
 Utredningen Kriminalvårdens effektivitet ska följa upp och utvärdera  
  
 effektiviseringsarbetet inom Kriminalvården. Utredningen  
  
 leds av överåklagare Mitchell.  
  
 Utredaren ska bland annat följa upp 2003 års effektiviseringsarbete,  
  
 identifiera och analysera ytterligare möjligheter till effektivisering  
  
 inom förvaltning, personal, IT, administration och övrig  
  
 verksamhet samt ange förutsättningar för olika effektiviseringsåtgärder  
  
 och konsekvenser av dessa.  
  
 Utredningen har lämnat två delbetänkanden och ett slutbetänkande  
  
 ska lämnas senast den 1 oktober 2009.  
  
 354 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 4  
  
 XLENT Strategys uppdrag  
  
 XLENT Strategys uppdrag är att genomföra en granskning av  
  
 Kriminalvårdens IT-verksamhet inom ramen för Utredningen  
  
 Kriminalvårdens effektivitets arbete. Det övergripande syftet är att  
  
 identifiera och analysera möjliga effektiviseringar inom IT-området  
  
 och dess styrning. Om möjligt ska en bedömning av ekonomiska  
  
 effekten av tänkbara effektiviseringar göras.  
  
 Kritiska frågeställningar som IT-granskningen ska besvara:  
  
  Vad gör man inom IT på Kriminalvården?  
  
  Hur ser ledning och styrning av IT-verksamheten ut?  
  
  Vilka styrdokument finns framtagna och hur är de implementerade?  
  
  Hur arbetar myndigheten med analyser och beslutsunderlag?  
  
  Används IT effektivt i dag?  
  
  Kan man på ett kostnadseffektivt sätt utnyttja IT bättre?  
  
  Hur ser spårbarheten ut från de övergripande verksamhetsmålen  
  
 ner till specifika aktiviteter inom IT?  
  
  Finns det hinder för effektivt resursutnyttjande inom IT-området?  
  
 Granskningen ska ge såväl en historisk tillbakablick på IT-området,  
  
 som en bild av nuläget.  
  
 Metod och avgränsningar  
  
 Inhämtning av uppgifter till analys och rapportering har huvudsakligen  
  
 genomförts genom inläsning av framtagna strategier och  
  
 planer, uppföljning av utvecklingen på Kriminalvården samt intervjuer  
  
 med verksamhetsansvariga och nyckelpersoner inom IT och  
  
 myndighetsledning. Dokumentationen har till övervägande del  
  
 valts ut av Kriminalvården själva, som svar på förfrågningar från  
  
 utredningen.  
  
 355 
  
 Bilaga 4 SOU 2009:80  
  
 Genomförda intervjuer:  
  
 Namn Roll Datum och plats  
  
 Gross GD 2009-06-05 Norrtälje  
  
 Smith IT-chef (ny) 2009-06-01 Telefonintervju  
  
 Lee Chef Systemförvaltning 2009-04-22 Norrköping  
  
 Jimenez Främberg Systemutvecklingschef 2009-04-22 Norrköping  
  
 Lane Chef Kundcenter 2009-04-22 Norrköping  
  
 Stevens Chef Klient- och säkerhetsenheten 2009-05-28 Telefonintervju  
  
 Powell Systemförvaltare Heroma 2009-06-24 Telefonintervju  
  
 Som komplement till intervjuerna har även förtydliganden inhämtats  
  
 och informationsutbyte skett via e-post med Smith,  
  
 Lee och Lane.  
  
 Förutom den direkta datainsamlingen har även information  
  
 utbytts med analysgrupperna från Synovate och Riksrevisionen.  
  
 Avstämningar och samverkan med Utredningen Kriminalvårdens  
  
 effektivitet har skett löpande under granskningsuppdraget.  
  
 Informationsutbytet mellan de olika utredningsgrupperna har  
  
 bidragit mycket till den generella förståelsen för verksamheten och  
  
 ökat antalet observationer väsentligt. En nackdel skulle eventuellt  
  
 kunna vara att bedömningar normeras och likriktas av sådant  
  
 informationsutbyte. I det aktuella fallet är det emellertid inte troligt,  
  
 då observationerna genomgående varit mycket samstämmiga.  
  
 Granskningen har genomförts i enlighet med Utredningen  
  
 Kriminalvårdens effektivitets uppdrag, med fokus på identifierade  
  
 kritiska frågor. Genomgången omfattar inte djupare analyser av  
  
 enskilda utvecklingsprojekt.  
  
 Historisk tillbakablick över IT-verksamheten  
  
 Utvecklingen av IT-verksamheten på Kriminalvården har beskrivits  
  
 i många olika sammanhang. I fokus för befintliga historiebeskrivningar  
  
 ligger oftast det klientadministrativa stödet. Klientadministrationen  
  
 är central för verksamheten och den är dessutom mycket  
  
 informationstung. Dokumenteringen av hela klientresan görs dessutom  
  
 av många olika aktörer under lång tid. Övergripande har utvecklingen  
  
 för det klientadministrativa systemstödet sett ut som följer:  
  
 356 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 4  
  
 1930-talet  Centralt kriminalvårdsregister införs 1938 med Stora kort för varje klient  
  
 1950-talet  Klientakten införs 1954  
  
 1970-talet  Kumulativregistret (KUM) införs 1972. Detta var ett sekventiellt register som  
  
 höll reda på klienternas alla verkställigheter. Utskrifter från KUM kallades  
  
 verkställighetsdata (VD-sidor) och dessa bifogades in i klientakten.  
  
  Sökregistret (SÖK) sattes i drift 1975. Detta system gjorde att man kunde se  
  
 en begränsad mängd informationen i KUM utan att göra utskrifter.  
  
 1990-talet  I början av 1990-talet infördes de klientadministrativa systemen (KLAS) som  
  
 fortfarande utgör grunden för dagens system. KLAS Häkte och KLAS Anstalt  
  
 skapades i två olika projekt och såg därför olika ut. KLAS-systemen var  
  
 fristående programinstallationer på alla anstalter och häkten.  
  
  Frivårdens klientadministrativa system (FRAS) infördes i mitten av 1990talet.  
  
  Under 1990-talet påbörjades ett omfattande IT-projekt som skulle leda fram  
  
 till ett helt nytt system för hela Kriminalvårdens behov: KLIS. På Skärtorsdagen  
  
 1999 kom pressmeddelande från Riksrevisionen som spådde att  
  
 KLIS inte skulle leverera i tid, till rätt kvalitet eller kostnad. Dagen efter lades  
  
 projektet ner.  
  
 2000-talet  En ny version av KLAS sattes i drift i början av 2001. Senare samma år  
  
 idriftsätts KLAS Frivård.  
  
  Samma datagallringsprinciper som i KUM införs, med gallring fem år efter  
  
 sista prövotidens utgång, dvs 7 år efter muck. Sedan 2005 gallras data först  
  
 efter 10 år.  
  
  KUM/SÖK ersätts påsken 2003 med Kriminalvårdsregistret (KVR). Detta  
  
 centraliserade system medgav möjlighet att läsa alla verkställigheter för en  
  
 klient, samt information om händelser kopplade till varje verkställighet.  
  
  Bokningsfunktionen i KLAS idriftsätts 2003, som ersättning för det gamla  
  
 platsplaneringssystemet.  
  
  Strafftidsberäkning införs 2004 som ny funktionalitet i KVR.  
  
  Löpande underhåll och förvaltning, samt viss nyutveckling pågår  
  
 kontinuerligt.  
  
  FRAS-avvecklingen pågår och ska vara klar oktober 2009.  
  
  Kriminalvården deltar aktivt i RIF-samarbetet med övriga myndigheter inom  
  
 rättsväsendet, för ökad automatisering och digitalisering av all klientdokumentation.  
  
 Även andra delar än klientadministrationen har behov av ett  
  
 välfungerande IT-stöd för att kunna bedrivas effektivt. Speciellt  
  
 viktiga områden för Kriminalvården är ekonomi- och personaladministration.  
  
 Som ekonomiadministrativt stöd använder myndigheten det i  
  
 staten mycket vanliga systemet från Agresso. När det gäller personal357 
  
 Bilaga 4 SOU 2009:80  
  
 administration hade Kriminalvården tidigare ett stordator-system  
  
 (PIR/SLÖR). För att modernisera och effektivisera verk-samheten  
  
 avropades 2002 PA-systemet Palett via ramavtal upphandlat av ESV.  
  
 Palett-systemet såldes vid den tidpunkten av företaget Parere AB.  
  
 Det företaget har senare uppgått i WM-data som i sin tur har köpts  
  
 upp av Logica. Palett-systemet saluförs nu under namnet Heroma.  
  
 Systemet har visat sig ha ett antal fel som ännu inte rättats till och  
  
 viktiga leveranser har också uteblivit. Exempelvis är funktionerna för  
  
 rekrytering, kompetensmodulen och integrerad funktion för reseräkningar  
  
 ännu inte användbara. När det gäller statistikbearbetning så  
  
 är det problem med långa svarstider och felaktig behörighetsstyrning.  
  
 Den effektiviserings-potential som motiverade investeringen i systemet  
  
 är därför inte fullt ut realiserad.  
  
 Styrning och ledning  
  
 Observationer  
  
 IT-organisationen på Kriminalvården har följande organisation:  
  
 Under större delen av 2000-talet har IT-verksamheten saknat en  
  
 fungerande ordinarie IT-chef. Under kortare tid hade dock myndigheten  
  
 en externt rekryterad chef som enligt respondenterna inte  
  
 fungerade bra i Kriminalvårdens organisation. Övrig tid har rollen  
  
 hanterats genom tillförordnande av en enhetschef inom IT. Delvis  
  
 på grund av detta saknas viktiga strategier och styr-dokument, och  
  
 de som finns är ofta inaktuella. Prioriteringen av insatser på ITområdet  
  
 är otydlig och verksamhetsplaner tas inte alltid fram. Den  
  
 358 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 4  
  
 långsiktiga planeringen av verksamheten är av förvaltningskaraktär  
  
 snarare än verksamhetsutvecklande. Under våren 2009 har en ny  
  
 IT-chef anställts. Vid granskningstillfället var detta så pass nytt att  
  
 eventuella effekter av den nya ledningen för verksamheten ännu  
  
 inte börjat märkas.  
  
 Verksamhetsprioriteringar  
  
 Prioritering mellan IT-insatser är viktig när resurserna är begränsade  
  
 och behoven stora. Inom Kriminalvården har det under flera  
  
 år funnits tankar om att prioriteringar ska ske i ett IT-råd, med  
  
 representation från verksledningen och de olika delarna av verksamheten.  
  
 IT-rådet ska enligt planen sammanträda 2–3 gånger per  
  
 år. På den stående agendan finns frågor som uppdatering och fastställande  
  
 av IT-strategin, samordning av IT-verksamheten, prioritering  
  
 mellan systemområden, samt fastställande av VP för ITområdet.  
  
 Detta arbetssätt är emellertid inte alls implementerat, och  
  
 i den mån prioriteringar mellan systemområden görs, så sker det i  
  
 samband med den årliga budgetprocessen.  
  
 Styrdokument  
  
 Styrdokument används för att skapa en plattform för verksamheten  
  
 att utgå ifrån. Utan styrdokument riskerar även små vägvalsfrågor  
  
 skapa motsättningar eller låsningar i verksamheten. Inom IT förekommer  
  
 många olika preferenser och ny teknologi utmanar  
  
 ständigt gamla föreställningar. Det gör att behovet av styrdokument är  
  
 betydligt större här än inom den övriga verksamheten.  
  
 Kriminalvården saknar såväl styrdokument som vision och ITstrategi.  
  
 Det finns heller ingen IT-verksamhetsplan för 2009, annat  
  
 än vad som står att finna i verksamhetsplanen för hela myndigheten,  
  
 vilket är en mycket begränsad information. Samtidigt finns  
  
 ett stort behov av principiella ställningstaganden gällande exempelvis  
  
 operativsystem, sourcing- och driftslösningar, konsultanvändande,  
  
 internet, mobilitet och informationssäkerhet.  
  
 359 
  
 Bilaga 4 SOU 2009:80  
  
 Målbild för IT  
  
 För förvaltningsobjekt (programvaror eller tjänsteområden) finns  
  
 tänkta utvecklingsplaner som är mer eller mindre detaljerade. Dessa  
  
 planer är med nuvarande styrformer inte beslutade utan det är  
  
 egentligen den årsvisa verksamhetsplaneringen som avgör om och  
  
 när de genomförs.  
  
 En helhetsbild av IT-stödet på lite längre sikt (3–10 år) saknas  
  
 och det finns heller ingen vision att sikta mot eller att anpassa  
  
 objektsplaner efter.  
  
 Arbetssätt  
  
 Arbetsmetod och förvaltningsmodell för utvecklingsarbetet för de  
  
 klientadministrativa systemen inom IT finns implementerade och  
  
 bygger på anpassningar av det vanligt förekommande Rational  
  
 Unified Process (RUP) (här kallat Kriminalvårdens Rational Unified  
  
 Process (KRUP)). KRUP används dock inte i alla delar av systemförvaltningen.  
  
 Systemledning  
  
 IT-systemens gemensamma styrgrupp består av IT-chefen, en  
  
 representant från utvecklingsenheten, en kriminalvårdschef och en  
  
 stabschef från region väst.  
  
 Styrgrupperna för förvaltningsobjekten får riktlinjer och krav  
  
 från respektive sakenhet. Det finns även en övergripande, operativ  
  
 förvaltningssamordning där resurser fördelas, prioriteringar sker  
  
 och problem löses. Alla releaser och förvaltningsobjekt lyder under  
  
 denna samordning.  
  
 Det saknas viktiga styrdokument för verksamheten t.ex. en ITstrategi  
  
 och tillhörande perativa planer. Verskamhetsmålen bryts  
  
 inte ner till särskilda IT-mål.  
  
 360 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 4  
  
 Bedömningar  
  
 På den direkta frågan om hur ledningen för myndigheten styr ITverksamheten  
  
 är de vanligaste svaren: inte alls eller vet inte.  
  
 Styrningen och ledningen av Kriminalvårdens IT-verksamhet är  
  
 således mycket svag. IT-frågorna ligger långt ner på ledningens  
  
 agenda och är till stor del marginaliserade inom organisationen.  
  
 Orsakerna till det är troligen inte ointresse, utan snarare en  
  
 bristande förståelse för hur IT kan användas för att effektivisera  
  
 verksamheten.  
  
 Att IT-funktionen på Kriminalvården ändå fungerar någorlunda  
  
 bra beror antagligen på att verksamheten är så liten och beslutsvägarna  
  
 så korta: IT-enheten, systemägare och utvecklare arbetar  
  
 tätt ihop. IT-organisationen har helt enkelt anpassat sig till den  
  
 svaga styrningen från myndighetens ledning och hittat egna vägar  
  
 för att organisera verksamheten och lösa problem.  
  
 Målstyrning  
  
 Alla verksamheter som bedrivs inom ramen för en myndighet bör  
  
 ha god spårbarhet till uppdrag, styrdokument och mål för  
  
 verksamheten som helhet. Det gäller även IT-funktionen. I nuläget  
  
 finns ingen uppenbar spårbarhet mot myndighetsmål och ITverksamheten  
  
 följs heller inte upp eller mäts i relation till några  
  
 sådana mål. Sannolikt kan effektiviteten öka om relevansen för  
  
 kärnverksamheten tydliggörs.  
  
 IT-strategi  
  
 Den gamla strategin, som levde och utvecklades från 1999 till 2002,  
  
 var viktig då myndigheten gick från decentraliserade applikationer  
  
 och plattformar ute i landet, till centraliserade system. Den  
  
 strategin är inte längre ett stöd för verksamheten. Nu finns ett  
  
 antal mer eller mindre akuta frågor som kräver svar. För att få fram  
  
 en ny och hållbar IT-strategi krävs dessutom en hel del utredningsarbete 
  
 . Exempel på områden där en ny strategi behövs är:  
  
  Informationssäkerhet – hur ska Kriminalvården arbeta med säkerhetsklassning,  
  
 sekretess, riktighet, tillgänglighet och spårbarhet?  
  
 361 
  
 Bilaga 4 SOU 2009:80  
  
  Operativsystemsval – Microsoftprogram, open source eller annan  
  
 lösning?  
  
  Internet – vilken grad av tillgänglighet ska anställda och klienter  
  
 ha?  
  
  Mobilitet – hur hög mobilitet ska erbjudas och hur ska  
  
 exempelvis transporttjänsten stödjas med IT?  
  
  Vilka metoder och standarder ska användas?  
  
  Drift – utbyggnad av egna datorhallar eller satsning på outsourcing?  
  
  Vilka tekniska plattformar ska användas?  
  
 Det finns även frågor av mer operativ karaktär som följer av  
  
 strategins inriktning, såsom:  
  
  Vilka säkerhetslösningar (elektroniska signaturer etc) är lämpliga?  
  
  Ska fler IT-tekniker anställas?  
  
  Ska kriminalvårdare erbjudas egna arbetsplatser i lokalerna?  
  
 Vision och målbild för IT  
  
 Enheterna som arbetar med IT-frågor förefaller ha ett gott samarbete  
  
 och en fungerande samordning av verksamheten. Den dagliga  
  
 ledningen av IT sköts i former som liknar system-förvaltning, med  
  
 mindre modifieringar och viss ny funktionalitet som införs efterhand.  
  
 Avsaknaden av IT-strategi och målbild för olika tidsperspektiv gör  
  
 dock att prioriteringar blir otydliga och ambitionsnivån anpassas  
  
 efter vad man vill och förmår, snarare än vad verksamheten har  
  
 behov av.  
  
 Drömmen om hur det perfekta IT-stödet skulle kunna fungera  
  
 finns på flera håll i organisationen. Det scenariot består av sådant  
  
 som ökad automatisering, mindre dubbelarbete i IT-systemen,  
  
 papperslösa klientakter, effektivare administration och mer frigjord  
  
 tid som kan komma klienterna tillgodo. Dessa visioner borde relativt  
  
 enkelt kunna tecknas ned och tillsammans med lagkrav etc utgöra ett  
  
 första steg mot en långsiktig målbild för IT. Denna målbild kan sedan  
  
 utvecklas och förfinas systematiskt vartefter konsekvensanalyser  
  
 genomförs.  
  
 362 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 4  
  
 Verksamhetsmålen bör brytas ner även till IT-funktionens arbete.  
  
 En målbild och strategi för IT bör formuleras så snart som möjligt.  
  
 Konsekvensutredningar bör finnas för de stra-tegiska vägvalen.  
  
 Verksamhetens stöd av IT  
  
 Observationer  
  
 IT-stödet som erbjuds de olika delarna av verksamheten har vuxit  
  
 fram över tid och har ofta skräddarsytts efter Kriminalvårdens  
  
 arbetssätt. Faktumet att personalen till stor del kommer från  
  
 kärnverksamheten, i kombination med att IT-utvecklingen gått i  
  
 makligt tempo, har erbjudit ett fungerande IT-stöd till relativt liten  
  
 kostnad. Stödsystemen är dock inte helt användarvänliga.  
  
 Informationssäkerhet  
  
 Informationssäkerhetsområdet är centralt för Kriminalvårdens  
  
 arbete. Säkerhetsklassning av information måste genomföras för att  
  
 garantera lagenlig sekretess samt riktighet, tillgänglighet och  
  
 spårbarhet. Granskningen visar att informationssäkerheten har  
  
 uppenbara brister. En sådan brist handlar om informationsklassning,  
  
 som utgör grunden för kravställan på såväl funktionalitet  
  
 i programvaran som teknik. Den enda information som i dag har  
  
 säkerhetsklassning är den som är kopplad till underrättelseverksamheten.  
  
 För sådan information finns interna domäner i  
  
 säkerhetsregistret. Övrig information, oavsett typ, är inte klassad.  
  
 Även tekniskt är merparten av informationen i systemen inte  
  
 speciellt svåråtkomlig, då näten hänger ihop fysiskt och databaser  
  
 är gemensamma för många olika datatyper. En annan brist är att  
  
 information kan läggas in och ändras av olika användare utan  
  
 tillräcklig spårbarhet. Det kan leda till att information i systemen  
  
 inte alltid ses som fullständigt tillförlitlig, vilket i sin tur kan leda  
  
 till osäkerheter, dubbelarbete eller felaktig myndighetsutövning.  
  
 363 
  
 Bilaga 4 SOU 2009:80  
  
 Målnedbrytning  
  
 Spårbarheten från de övergripande verksamhetsmålen ner till  
  
 specifika aktiviteter inom IT är otydlig. Nedbrytningen av målen är  
  
 inte formaliserad och eventuell koppling till kärnverksamhetens  
  
 mål är därmed slumpmässig eller indirekt uppkommen.  
  
 På det personaladministrativa området har (som nämndes i  
  
 historieavsnittet) leveranserna inte skett enligt specifikation. Resultatet  
  
 är att funktioner som bör ha IT-stöd för att fungera effektivt,  
  
 såsom reseräkningshantering och statistikbearbetning, fortfarande  
  
 till stor del sköts manuellt. Så har situationen sett ut under en  
  
 längre tid, men konsekvenserna är inte tillräckligt utredda. Kanske  
  
 är det mer kostnadseffektivt att helt byta spår än att fortsätta  
  
 resonera med en leverantör som har problem att leverera?  
  
 En viktig förutsättning för att IT-stöd ska kunna tas fram och  
  
 implementeras framgångsrikt i en verksamhet är att den i sig är  
  
 välbeskriven och att det är tydligt vem som ska göra vad. Det är  
  
 således en nödvändig förutsättning för effektivt IT-stöd att först ha  
  
 välfungerande, effektiva och tydliga processer för de områden som  
  
 ska stödjas. Den situationen råder tyvärr inte på Kriminalvården i  
  
 nuläget, utan arbetssätten skiljer sig åt mellan regionerna och alla  
  
 verksamhetsområdens arbetssätt är inte väldefinierade. Det är också  
  
 oklart hur de processer som faktiskt finns beskrivna efterlevs.  
  
 Stora delar av administrationen är fortfarande pappersbaserad  
  
 och dubbelarbete i systemen är vanligt förekommande.  
  
 Bedömningar  
  
 Säkerhetsklassning  
  
 Mycket av den information som hanteras i Kriminalvårdens system är  
  
 av känslig karaktär. Den innehåller såväl integritetskänslig information  
  
 för intagna klienter, som information med annat säkerhetsinnehåll. I  
  
 klientakterna finns en stor del sådan infor-mation tillgänglig för  
  
 många användare. En informationsklassning bör genomföras och  
  
 påföljande säkerhetslösningar implementeras. Det är antagligen nödvändigt  
  
 för att lagkrav ska uppfyllas.  
  
 364 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 4  
  
 Verksamhetskrav  
  
 Generaldirektören ser av allt att döma på IT som en sidoverksamhet,  
  
 för framförallt IT-chefen att hantera efter bästa  
  
 förmåga. Generaldirektören förväntar sig uttryckligen att IT-funktionen  
  
 ska marknadsföra nya möjligheter och sälja in funktionalitet  
  
 och projekt till övriga organisationen. Samtidigt finns inte den  
  
 nödvändiga kommunikationen och kompetensen att identifiera  
  
 möjligheterna med IT och formulera önskemål för stödfunktionalitet  
  
 inom kärnverksamheten. Sammantaget skapar Kriminalvårdens synsätt  
  
 och kompetens en situation där verksamheten och dess behov  
  
 inte driver den interna IT-utvecklingen. Detta i sin tur gör att  
  
 prioriteringar riskerar att bli fel och att effektiviseringspotentialer  
  
 inte identifieras och realiseras.  
  
 Kriminalvårdens tillvägagångssätt för att motverka detta är att  
  
 till största del anställa personal från kärnverksamheten in i ITorganisationen.  
  
 Det förfarandet är dock inte långsiktigt hållbart  
  
 eftersom det riskerar att gå ut över behoven av IT-kompetens. Det  
  
 finns en risk att IT-utvecklare kravställer och tar fram system  
  
 utifrån egna idéer om vad som är bäst för verksamheten, snarare än  
  
 de stödfunktioner och lösningar som de aktiva i verksamheten  
  
 verkligen efterfrågar.  
  
 En del av den potential som finns inom IT beror naturligtvis på  
  
 hur den gemensamma informationshanteringen inom rättsväsendet,  
  
 det så kallade RIF-samarbetet, utvecklar sig. Ökad elektronisk  
  
 hantering av domar och andra dokument ökar möjligheterna till  
  
 automatisering. Det är dock inte en anledning att vänta och se, då  
  
 det kan dröja länge innan nya former för överlämning av  
  
 information och ärenden mellan myndigheter införs.  
  
 Verksamhetsprocesser  
  
 Ett kostnadseffektivt IT-stöd förutsätter att verksamhetsprocesserna i  
  
 sig är väldokumenterade, effektiva och implementerade i verksamheten 
  
 . Om så inte är fallet är såväl design som realistiska nyttovärderingar  
  
 av IT-investeringar ogenomförbara. Den rådande bristen  
  
 på tydlighet i processerna avspeglar sig i oklarheter rörande ITsystemens  
  
 funktionalitet och tillämpning. I Kriminalvårdens fall  
  
 räcker dock knappast att bara beskriva nuvarande processer på ett  
  
 tydligt sätt. För att se den fulla potentialen med ett modernt IT365 
  
 Bilaga 4 SOU 2009:80  
  
 stöd bör en processöversyn genomföras, där realistiska tekniska  
  
 möjligheter tas med i utformningen av nya effektivare verksamhetsprocesser.  
  
 I Synovates nyligen genomförda enkät på myndigheten uppger  
  
 endast cirka hälften av de tillfrågade att IT-stödet är väl anpassat till  
  
 de egna arbetsuppgifterna. Användarvänligheten i IT-systemen får  
  
 ännu lägre betyg. Även om detaljerade interna förordningar är  
  
 framtagna, så efterfrågas lathundar och manualer för systemen.  
  
 Användarvänligheten sjunker då det är oklart vem som ska fylla i  
  
 vad i systemen. Det är även svårt eller omöjligt att se vem som har  
  
 fyllt i uppgifter i ärenden och när de har gjort det. I en miljö där  
  
 många användare jobbar i samma system, som exempelvis i fallet  
  
 med KLAS, är det en stor brist. När flera system också behöver  
  
 startas parallellt och samma uppgifter fyllas i flera gånger ökar även  
  
 risken för fel.  
  
 Med rätt IT-stöd kan verksamheten effektiviseras. Alla förutsättningar  
  
 för effektivisering med hjälp av IT finns dock inte  
  
 på plats. Framförallt krävs effektiva och välbeskrivna processer.  
  
 Kompetenssituation och konsultberoende  
  
 Observationer  
  
 IT- organisationen består till stor del av personal som tidigare har  
  
 arbetat i andra delar av Kriminalvården. Det betyder att verksamhetskunskapen  
  
 här är ovanligt hög. Den formella IT-kompetensen  
  
 är däremot något lägre än normalt, med relativt få systemvetare och  
  
 civilingenjörer.  
  
 Just nu uppger några respondenter att man är underbemannade  
  
 och personberoende inom IT. Den bilden är dock inte entydig och  
  
 det är därför något oklart om det råder kompetensbrist inom IT,  
  
 förutom inom informationssäkerhetsområdet där kompetens till  
  
 stor del saknas. En rekrytering pågår för att förbättra den situationen.  
  
 Antalet användare i systemen, informationens känslighet och de  
  
 alltfler externa kontakterna talar för att en hel del arbete kopplat  
  
 till informationssäkerhet troligen behöver göras.  
  
 366 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 4  
  
 Konsultberoende  
  
 Antalet anställda och mängden konsulter som används i verksamheten  
  
 är inte resultatet av strategiska beslut utan beror på historiska  
  
 och nuvarande utfall av budgetarbete och den årliga verksamhetsplaneringen.  
  
 Förhållandet mellan egen personal och konsulter  
  
 varierar med vad rådande ledarskap inom IT tycker passar bäst för  
  
 tillfället. Ambitionen just nu är att minska antalet konsulter inom  
  
 IT, då det anses för dyrt att hålla dagens nivå med konsulter.  
  
 Den tekniska förvaltningen av KLAS-systemet outsourcades till  
  
 Lewis IT för 10 år sedan och det fungerar enligt uppgift bra.  
  
 Med nuvarande ambitionsnivå är kompetenssituationen inom IT  
  
 acceptabel, med undantag för informationssäkerhetsområdet.  
  
 Bedömningar  
  
 Kompetenssammansättningen förefaller tämligen väl avpassad för  
  
 verksamheten i den omfattning den i dag bedrivs. Det område som  
  
 avviker från det är informationssäkerhet där mycket behöver göras.  
  
 Det medvetandet finns inom myndigheten och åtgärder är på gång.  
  
 Konsultberoende  
  
 Behovet av konsulter inom IT-verksamheten beror helt på ambitionsnivån  
  
 i relation till egen kompetens och egna resurser. Med  
  
 stor sannolikhet finns möjligheter att öka effektiviteten avsevärt  
  
 med hjälp av moderna IT-stöd. För att modernisera och lyfta ITverksamheten  
  
 till en nivå där kostnadseffektiviteten för hela  
  
 myndigheten förbättras och tid kan frigöras till klientarbete eller  
  
 besparingar, kommer troligen mer personal eller fler konsulter än i  
  
 dag behövas. Det är då även väsentligt att myndighetens beställarkompetens  
  
 och förmåga att utforma moderna arkitekturlösningar  
  
 stärks.  
  
 För att realisera hela potentialen i kärnverksamheten finns behov  
  
 av att tillföra myndigheten ytterligare IT-kompetens.  
  
 367 
  
 Bilaga 4 SOU 2009:80  
  
 Ekonomisk planering och IT-kostnader  
  
 Observationer  
  
 Kriminalvårdens IT-verksamhet är budgeterad till 107 miljoner  
  
 kronor för 2009, vilket givet myndighetens storlek är förhållandevis  
  
 lite. Detta har visats i jämförande studier som myndigheten själv  
  
 genomfört. Det är ju i sig något positivt och det är inte självklart  
  
 att högre kostnader skulle innebära bättre IT-stöd. IT-kostnaderna  
  
 måste därför ställas i relation till verksamhetens erhållna stöd och  
  
 sättet på vilket IT-verksamheten bedrivs.  
  
 Budgetering och planering  
  
 Den ekonomiska planeringshorisonten följer budgetprocessen.  
  
 Myndigheten vet alltså ungefär ett år i förväg vad IT kommer att  
  
 kosta, eller snarare omvänt, dvs vilket utrymme IT har till sitt  
  
 förfogande. Då IT-verksamheten i stort sett handlar om förvaltning  
  
 och uppgradering av befintliga system, fungerar det arbetssättet. Vid  
  
 större utvecklingsprogram eller andra förändringar behövs oftast  
  
 en längre planeringscykel.  
  
 Kriminalvårdens IT-stöd levereras till förhållandevis låg kostnad.  
  
 Den ekonomiska planeringshorisonten är cirka ett år och följer  
  
 budgetprocessen.  
  
 Bedömningar  
  
 Att jämföra IT-kostnader mellan myndigheter är vanskligt då  
  
 verksamheterna kan variera kraftigt dem emellan och därmed också  
  
 lagkrav och behov av IT-stöd. Dessutom är ju IT per definition en  
  
 stödfunktion som i de allra flesta fall inte har något egenvärde.  
  
 Skillnaderna i synsätt mellan myndigheterna är därför stor. De kan  
  
 vara allt från att IT är ett nödvändigt ont och en kostnadspost med  
  
 hög risk som helst ska hållas till ett minimum, till att IT ska lösa  
  
 alla upptänkliga problem, minska myndighetskostnaden kraftigt  
  
 och att det mesta kan automatiseras.  
  
 368 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 4  
  
 Kriminalvårdens kostnadseffektivitet  
  
 Då det finns ett stort behov av administration, dokument- och  
  
 ärendehantering och stöd till kärnverksamheten, så finns det även  
  
 ett tydligt samband mellan IT-stöd och verksamheten, som vid rätt  
  
 grad av automatisering ger kostnadseffektivitet. I Kriminalvårdens  
  
 fall har IT-verksamheten hållits på en mycket sparsam nivå under  
  
 lång tid. Därmed har troligen ett utrymme för effektiviseringar  
  
 skapats. Detta kan exemplifieras med nedanstående figur där även  
  
 Kriminalvårdens nuläge har illustrerats.  
  
 Bedömningen är alltså att orealiserade verksamhetsnyttor sannolikt  
  
 finns och att dessa kan öka kostnadseffektiviteten och frigöra  
  
 resurser för Kriminalvården. Som tidigare beskrivits krävs dock att  
  
 processarbeten och förstudier först genomförs för att säkerställa  
  
 att insatser sätts in där de får bäst effekt.  
  
 Ekonomisk planering  
  
 Den ekonomiska planeringen för IT-verksamheten hanteras på  
  
 samma sätt som verksamheten i övrigt. Det gör att planeringshorisonten  
  
 blir mycket kort – som bäst ungefär ett och ett halvt år.  
  
 Det är önskvärt med ett längre perspektiv för att undvika  
  
 suboptimeringar och tillfälliga lösningar som på längre sikt skapar  
  
 kostnader eller problem.  
  
 369 
  
 Bilaga 4 SOU 2009:80  
  
 Konteringsstrukturen för IT behöver även ses över i de fall långsiktiga  
  
 större utvecklingsprogram ska genomföras. En konteringsstruktur  
  
 anpassat till IT-projekt behövs även för att planering, genomförande  
  
 och uppföljning ska bli effektiv och risker minimeras.  
  
 IT kan åstadkomma ökad kostnadseffektivitet. Den ekonomiska  
  
 planeringshorisonten för IT bör inte begränsas till den årliga  
  
 budgetplaneringen.  
  
 Rekommendationer för ökad effektivitet  
  
 Följande aktiviteter skulle ge en ökad effektivitet i verksamheten och  
  
 även ge ledningen ett gott beslutsunderlag för fortsatt utvecklingsarbete 
  
 .  
  
 1. Stärk styrning och ledning inom IT  
  
  IT är ett viktigt redskap för generaldirektören att driva verksamheten  
  
 kostnadseffektivt och med hög kvalitet.  
  
  IT-organisationen bör alltid hållas bemannad på chefsnivå.  
  
  Bygg styrningen på de befintliga strukturer som redan fungerar.  
  
  Skapa relevans i verksamheten genom att bryta ned myndighetsmål  
  
 till mål även för IT, och följ upp.  
  
 2. Ta fram styrdokument och strategier för verksamheten  
  
  Genomför översyn och framtagande av i stort sett samtliga  
  
 styrdokument och strategier.  
  
  Genomför konsekvensanalyser innan stora förändringar av inriktningar  
  
 beslutas.  
  
 370 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 4  
  
 3. Genomför ett arbete inom informationssäkerhet  
  
  Sammanställ lagkrav.  
  
  Genomför säkerhetsklassning av all information.  
  
  Säkerställ sekretess, riktighet, tillgänglighet och spårbarhet.  
  
  Beskriv konsekvenser och krav på IT-systemen och användande.  
  
 4. Genomför en genomgripande processöversyn  
  
  Genomför översyn av samtliga verksamhetsprocesser som stöds  
  
 av IT.  
  
  Kontrollera efterlevnad i organisationen.  
  
  Identifiera eventuella konsekvenser för IT-stöden.  
  
 5. Genomför IT- investeringsanalyser baserade på  
  
 kvalitetssäkrade processbeskrivningar  
  
  Genomför investeringsstudier.  
  
  Ta fram en utvecklingsplan baserad på identifierade verksamhetsnyttor.  
  
  Klassificera verksamhetsnyttor och formulera hur de ska tillvaratas  
  
 vid realisering.  
  
  Genomför prioriteringar.  
  
 6. Genomför effektiviseringsåtgärder baserat på  
  
 ovanstående punkter.  
  
 371 
  
 Bilaga 4 SOU 2009:80  
  
 372  
  
 Referenser  
  
 1. Diverse historiska styrdokument, arbetsmaterial och rapporter  
  
 från Kriminalvården  
  
 2. Delbetänkanden från Utredningen Kriminalvårdens effektivitet  
  
 3. Synovate rapporten Effektivitet i Kriminalvården – Undersökningar  
  
 bland chefer och medarbetare inom Kriminalvården  
  
 för utredningen Kriminalvårdens effektivitet  
  
 Kontaktuppgifter  
  
 Crosby  
  
 Principal, Public Services  
  
 Tel +46 8 519 510 00  
  
 Fax +46 8 519 511 50  
  
 Mobil +46 736 88 96 63  
  
 E-post mats.feldtmann@xlent.se  
  
 XLENT Strategy  
  
 Regeringsgatan 67  
  
 111 56 Stockholm 
  
 373 
  
 Kriminalvårdens vision och  
  
 värdegrund Bättre ut 
  
 Bilaga 5 SOU 2009:80  
  
 374 
  
 Bättre ut 
  
 ,SJNJOBMWÌSEFOT 
  
 WJTJPOPDIWÊSEFHSVOE 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 5  
  
 375 
  
 %Owens 
  
 FRAMTID$ENGERMENINGOCHIDENTITETOCHFRMEDLAR 
  
 ENBØRANDEVØRDEGRUND3AMTIDIGTØRDENENM»LBILD 
  
 SOMGERVØGLEDNINGOCHINSPIRATION 
  
 Bilaga 5 SOU 2009:80  
  
 376 
  
 ÚRORD 
  
 +RIMINALV»RDENUTVECKLASNUIHIVAGTREAKT!LLMØNHETOCHUPPDRAGSG 
  
 HARSTORAFRVØNTNINGARP»+RISSMIKNAYDLDV»RDEN"EAKTANDEAVSAMHØLL 
  
 OCHHØNSYNTILLBROTTSOFFERHAMHRBETENLIVITMERFRAMTRØDANDEIVERKS 
  
 "ROTTSLIGHETENØNDRARKARAKMINTØRELVLEARTIDØNGBILDNINGAROCHKRI 
  
 NØTVERKFRSV»RARKLIENTARBETTALLET!TmERLLAVERKSAMHETSGRENARHARF»T 
  
 KLIENTER%NTYDLIGPLANFRVGSERFKUSLLTØTLLIGHETENOCHBRAOCHMENIN 
  
 INNEH»LLIDENØRENGRUNDSTEAHNFUMRANTTVERKSTØLLIGHETENSKAVAR 
  
 OCH»TERFALLSFREBYGGANDEANDREØNDRADLAGSTIFTNINGKRØVERNYTØNK 
  
 OCHNYARUTINER 
  
 +RIMINALV»RDENØRFR»NOCHMED»BØRENMYNDIGHETVILKETINNE 
  
 KADEKRAVP»ENHETLIGHETEFEFNMEKY 
  
 TNIVITETOCHINRESAMVERKAN3OM 
  
 DIGHETFRVØNTASVIOCKS»KUNANASTPASYSARASSEFFEKTIVAREOCHSNABBARE 
  
 NØRBEHOVENFRØNDRAS 
  
 -EDVISIONENVISARVIVØGENFRARP»M»TFR+RIMINALV»RDEN$ENVILA 
  
 ETTARBETESOMGJORTSTILLSAMRMAEFNR»SMNEDETTSTORTANTALMEDARBETA 
  
 HELALANDETOCHFR»NALLAVERKFASARNMHEETSGRENAR$ENHJØLPERDENER 
  
 KRIMINALV»RDARENATTUTVECKALREASOCHUTT NDERLØTTARFRNYAMEDARBET 
  
 TATILLSIGDENVØRDEGRUNDOCHKNFULRTURSOMFRAMGENTUTGRGRUNDE 
  
 HURVITARANSVARFROCHUTFRV»RTSAMHØLLSUPPDRAG+RIMINALV 
  
 ETTMYCKETVIKTIGTOCHSV»RTATBRBETRAOCHESOMØRVØRTATTUTFRAP»E 
  
 FRTROENDEINGIVANDESØTT 
  
 .ORRKPINGSEPTEMBER 
  
 ,ARS.YL£N 
  
 Stephenson 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 5  
  
 377 
  
 Bättre ut 
  
 +RIMINALV»RDENØRBROTTSFREBYGGANDEKARMØNNISKORS 
  
 TRYGGHETOCHBIDRARTILLETTTRYGGARESAMHØLLE 
  
 +RIMINALV»RDENINGERFRTROENDE 
  
 +RIMINALV»RDENSKLIENTERØRBØTTRERUSTADEATTLEVAETTLIVUTAN 
  
 KRIMINALITETOCHMISSBRUKEFTERVERKSTØLLDP»FLJD6»RTARBETE 
  
 INNEBØRENPOSITIVSKILLNADFRKLIENTERNA 
  
 6IP»VERKARAKTIVTUTVECKLINGENAV+RIMINALV»RDENSUPPDRAG 
  
 +RIMINALV»RDENSVISIONSAMMANFATTASIDEVISENv"ØTTREUTv 
  
 7* 4 * 0 / 
  
 Bilaga 5 SOU 2009:80  
  
 378 
  
 5PPGIFTER 
  
 +RIMINALV»RDENSUPPGIFTERØRKRASTTGEØLLNAOMFRIV»RDOCHFØNGELSERVE 
  
 DEP»FLJDERSOMDOMSTOLDMERUSPOTDRTERRIVAHØKTENOCHUTFRATRAN 
  
 SAMTGRAPERSONUTREDNINGARIBP»ETROTTM»L5PPGIFTERNASKAUTFRAS 
  
 SØKERTOCHHUMANTSØTTS»AT»TLAERGFALRILINGKANSKEEFFEKTIVTOCH 
  
 BROTTFREBYGGS 
  
 +RIMINALV»RDENSKASØRSKILBRTVOTIDTTSA»LITGGHEØRTDERSOMSYFTARTILLATT 
  
 UNDERVERKSTØLLIGHETFRHININNDRAE 
  
 SMH»LISSBRUKETAVDROGERBEKØMPAS 
  
 LETIVERKSTØLLIGHETENANPASTSATF 
  
 SEFRIGTIEVRVARJEINDIVIDSBEHOVOCH 
  
 NINGENFRBEREDS 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 5  
  
 379 
  
 Bilaga 5 SOU 2009:80  
  
 380 
  
 6ËRDEGRUNDEN 
  
 )+RIMINALV»RDENSAMARBETARVHETOCHIFRKVALITETEFFEKTIVITETSØKE 
  
 POSITIVP»VERKAN 
  
 6»RTARBETEGERKLIENTERNAMNDJRLINGGHETERTILLUTVECKLINGOCHFRØ 
  
 6IØRTYDLIGAOCHKORREKTAOCHGODYGGERP»AFREBILDER+LIENTARBETETB 
  
 KUNSKAPSMIDIGHETOCHINLEVIELTESEUTENANAVKALLP»DENEGNAINTEGR 
  
 6IKØNNERANSVARFROCHØRSTOHØLTRAVERV»RTSAMHØLLSUPPDRAGOC 
  
 LOJALAMEDVERKSAMHETENSSYFTEOCHM»L 
  
 6IKØNNERENGAGEMANGOCHDELAEGNAKTIGHETIARBETETOCHFRST»RDEN 
  
 ARBETSINSATSENSBETYDELSEFRHELHETEN 
  
 6IUTFRV»RTARBETES»ATTFKSRTROENDETFR+RIMINALV»RDENSTØR 
  
 .YCKELORD 
  
 +LIENnPETNØRRSOA NLIGTMENINTEPRIVAT 
  
 0ROFESnKSIUONESKLAPOCHTLT YDLIGAVØRDERINGAR 
  
 2ØTTSSØnKOKER REKT TOCHFRUTSØGBART 
  
 0»LInSATSALIMGHØTØLLSSKY DOCHSØKERHET 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 5  
  
 381 
  
 3ËKERHET 
  
 ORDNING 
  
 OCHREDA 
  
 Bilaga 5 SOU 2009:80  
  
 382 
  
 +RIMINALV»RDENBEDRIVSMEDGODSØKERHETOCHORDNINGOCHGØLLAND 
  
 REGLERFLJS$ETSKNDEFRV»Sullivan RS 
  
 FRUTSØTTNINGFRDET»TERFALLSFREBYGGANDEARBETET 
  
 0ERSONALENØRKOMPETENTMEDVES 
  
 White»LITLIGOCHHARGODPROF 
  
 SIONELLKONTAKTMEDKLIENTERNARSØ6K 
  
 EARRHJEMEDARBETARETARANSVARF 
  
 TEN$ETKLIENTNØRAARBETETFRBETREOCHETLITARSIGP»ETTGOTTSØKERHETSA 
  
 ANPASSATSKALSKYDD-ODERNTEKNIKUNDERLØTTARARBETET 
  
 ENOMGODKLIENTKUNSKAPPLACEERASOCHBEMTSKLIENTERNAVIDVARJ 
  
 TIDPUNKTRØTTUTIFR»NSØKERHETSKRAVOCHINDIVIDUELLABEHOV 
  
 6IANALYSERARKRITISKAFAKTDOERNSOEROCHAM GERARTIDIGTMOTFRH»LLAN 
  
 KANHOTAORDNINGENOCHSØKERHTETE 
  
 NRIA6IHN INDRARBROTTSLIGAAKTIVI 
  
 STALTEROCHHØKTEN"EREDSKAPSVØPGLAENDERSOMØRAKTUELLAOCHVADE 
  
 OSSVIDINCIDENTER 
  
 6IACCEPTERARINTEHOTTRAANKAHSSERIRGIAERELLERV»LDMOTANSTØLLDA 
  
 ELLERINTAGNA 
  
 3AMARBETEINOM+RIMINALV»RDENOCHNØRASAMVERKANMEDPOLISEN 
  
 OCHANDRAØRNDVØNDIGTFRETPATFSSADRUTSEENDESKYDDSARBETEOCHAN 
  
 KLIENTINSATSER 
  
 7 *4*0/3½3 
  
   .4 5 3 "5 ( * 4 , "0.3 ¯ % / 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 5  
  
 383 
  
 0ÍVERKAN 
  
 OCH 
  
 BEHANDLING 
  
 Bilaga 5 SOU 2009:80  
  
 384 
  
 5TREDANDEUPPSKANDEOCHMOTØIGFVATRIONSHJANDEINSATSERBEREDERV 
  
 RØTTP»FLJDANSTALTSPLACERINGOCHINSATSER 
  
 6ARJEKLIENTØRVØLMEDVETENOMVADSOL 
  
 MFRVØNTASUNDERVERKSTØ 
  
 LIGHETENOCHHARENPLANSOMUPLAPMTUTTNTRARTILLSKTSAMHETOCHTIL 
  
 ANSVARFREGNAHANDLINGAROCHUIN TAVGECKNE LING0LANENAKTIVERARDEN 
  
 IANSTALT$ENBYGGERP»RISKBNEDEH»MLNLINGGERETTMENINGSFULLTIN 
  
 VERKSTØLLIGHETENOCHØR»TERFALLSFREBYGGANDE 
  
 "ROTTS 
  
 OCHMISSBRUKSRELATERAD 
  
 EPROGRAMERBJUDSALLAMOTIVERADE 
  
 TERIFRIV»RDOCHANSTALT0ROKRGREA 
  
 DMIMTENØREVIDENSBASERADEOCHAC 
  
 RADERVARJEKLIENTIANSTGIFOALTOCHHØRMAV KTEORDNASSYSSELSØTTNIN 
  
 ARBETESTUDIERELLERANNANSTINRGEUKNØTURERADVERKSAMHET3YSSELSØTT 
  
 KVALITETSSØKRAD 
  
 )NOM+RIMINALV»RDENTOLERERNAESIRS 
  
 NGP»ADROGER4ESTEROCHVISITATIO 
  
 RARNARKOTIKA.ARKOTIKAHUNDNGARAVSKRØCKEROCHHINDRARINSMUGGLI 
  
 NARKOTIKAIHØKTENOCHANSTALTER 
  
 3ØKERHETS 
  
 OCHP»VERKANSARBETCHGOETSKAPARTILLSAMMANSETTSØKERTO 
  
 ANSTALTSKLIMATOCHMOTVERKARNEGATIVAINmUENSERMELLANINTAGNA 
  
 ªTERFALLIBROTTOCHMISSBRUKFRIG 
  
 REBIVYGGSGENOMEFFEKTIVAOCHBRA 
  
 NINGSFRBEREDELSEROCHGENOMSAH MARBETEMEDANDRAMYNDIGHETEROC 
  
 ORGANISATIONERIENSAMARBETANDEBEHANDLINGSKEDJA 
  
 "EHANDLINGS 
  
 OCHP»VERKANSAVØRBETRDERETFAS LJSUPPINDIVIDUELLTOCHUT 
  
 UTIFR»NETT»TERFALLSPERSPEKTIV 
  
 7 *4*0/3½3 
  
   .4 5 3 "5 ( * 4 , "0.3 ¯ % / 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 5  
  
 385 
  
 -EDARBETARE 
  
 OCH 
  
 LEDNING 
  
 Bilaga 5 SOU 2009:80  
  
 386 
  
 %TTETISKTFRH»LLNINGSSØTTGENOMSYRARVERKSAMHETEN 
  
 $EANSTØLLDAØRLØMPADEFRYRINAKETUTBILDADEOCHKOMPETENTAIS 
  
 YRKESROLLER$EØRINSATTAIKUPRIPDMRINAGLV»RDENSREGELVERKM»LOCH 
  
 6ITARANSVARFRV»RTSAMHØLLSUPPDRAG6IUTVECKLARKONTINUERLIGTV»RA 
  
 YRKESKUNSKAPEROCHDELTARFORHETLTPANDEISAMTALOMETIKOCHSØKE 
  
 6IHARGODKLIENTKONTAKTOCHØ6IØRGODAFREBILDERFRKLIENTERNA 
  
 UPPMØRKSAMMAP»OEGENTLIGHETEROCHAGERARSNABBTOMDESKULLE 
  
 INTRØFFA 
  
 %TTENGAGERATKUNNIGTREmEKR TERANDEOCHKLIENTNØRALEDARSKAPØ 
  
 GRUNDENFRENFRAMG»NGSRIKKRIOCMHINALV»RD6ILØRAVFRAMG»NGAR 
  
 MISSTAGOCHHARENGODVILJAOCHFTENRM»GAATTUTVECKLAVERKSAMHE 
  
 +VALIT£NBEVISARSIGIDETALJERNA 
  
 +RIMINALV»RDENHARRØTTBEMANNINØLLEGMEDRØTTKOMPETENSP»RØTTST 
  
 VIDVARJETIDPUNKT!RBETSFOLRTMIGERNAMHETOTVERKARTRISTESSOCHLIKGI 
  
 SOMFLJDAVRUTINARBETE 
  
 7 *4*0/3½3 
  
   .4 5 3 "5 ( * 4 , "0.3 ¯ % / 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 5  
  
 387 
  
 2ESURS 
  
 ANVËNDNING 
  
 Bilaga 5 SOU 2009:80  
  
 388 
  
 4ILLDELADERESURSERANVØNDSP»ETSØTT$ETTØNDAM»LSENLIGTOCHEFFEKTIVT 
  
 lNNSENHELHETSSYNP»VERKSAMOCHETEN6IFOKUSERARP»MJLIGHETER 
  
 FORTLPANDEUTVECKLING 
  
 $ETlNNSETTOMFATTANDEUTBUDARIVA»LRTDERNNATIVTILLFØNGELSESOMF 
  
 INITIERAROCHVERKSTØLLERMHMEDHEDRØGTTRTOVØRDIGHETEFFEKTIVITETOC 
  
 RESURSER 
  
 $ETR»DERBALANSMELLANEFTERAFR»GANOCHTILLG»NGP»PLATSER6» 
  
 HØKTENOCHFØNGELSERØRSØKRAOCHHDERNUAMANAINSTITUTIONER$EØRM 
  
 OCHLØTTARBETADE$EØRUTFONGOCHRMADEFRENGODINREDIFFERENTIERI 
  
 mEXIBELANVØNDNING$ENFYSISKOCHAMILJNBIDRARTILLBEHANDLINGS 
  
 P»VERKANSARBETESAMTENEFFEKTIVVERKSAMHET-ILJNØRRKFRI 
  
 6ØLUNDERH»LLNAHØKTENOCHAN»RSTDASL 
  
 TEROCHFRØMJARV»RTKRIMINALV 
  
 ARBETE3ØKERHETSTEKNIKENOCHICKOCHVRIGTEKNIKØRMODERNIGOTTSK 
  
 SKAPAREFFEKTIVITETIARBETET 
  
 +RIMINALV»RDENSUTBYGGNADSPROGRAMUTGRENUNIKMJLIGHETATT 
  
 FRNYAOCHHJAKVALIT£NIKRIMINALV»RDEN 
  
 6IARBETARFRENGODMILJ 
  
 7 *4*0/3½3 
  
   .4 5 3 "5 ( * 4 , "0.3 ¯ % / 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 5  
  
 389 
  
 5TVECKLING 
  
 Bilaga 5 SOU 2009:80  
  
 390 
  
 +RIMINALV»RDENSVERKSAMHETØRKUNSKAPSBASERAD"ROTTSLIGHETENS 
  
 UTVECKLINGFLJSNOGA+UNSKPRAPOOBLEMKLMIENTERNASKOMPLEXASOCIALA 
  
 BETEENDESTRNINGARMISSBRUIKKOCHKA RIMINALITETOCHOMFRAMG»NGSR 
  
 METODERUTGRUNDERLAGFR+RIMINALV»RDENSOLIKAINSATSER 
  
 3TØNDIGUTVECKLINGAVEVIDENSBASERADEPROGRAMOCHANDRA 
  
 KUNSKAPSBASERADEINSATSERSKBETETAPARKVALITETOCHEFFEKTIVITETIAR 
  
 RM»GANATTGRARISKBEDMNIENROCHGARLIKSOMFRIGIVNINGSFRBEREDELS 
  
 UTSLUSSNINGURANSTALTUTVECKLASFORTLPANDE 
  
 +RIMINALV»RDENSUTVECKLINGSKERISAMVERKANMEDFORSKAREOCH 
  
 UNIVERSITETOCHGENOMINTERNATIONELLAKONTAKTER 
  
 )NFORMATIONSARBETETKOMMUNLIDACEVRARENSAKLIGOCHLØTTBEGRIPLIGBI 
  
 +RIMINALV»RDENSVERKSAMHET$ETGETARE RBRAUNDERLAGFRBESLUTSFAT 
  
 MEDIAOCHALLMØNHETOCHSKAPAOMRFRTAROENDEFRV»RTSØTTATTGEN 
  
 V»RTSAMHØLLSUPPDRAG 
  
 7 *4*0/3½3 
  
   .4 5 3 "5 ( * 4 , "0.3 ¯ % / 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 5  
  
 391 
  
 Bilaga 5 SOU 2009:80  
  
 392 
  
 .OLLVISIONER 
  
 )NGARYMNINGAR 
  
 )NGADROGER 
  
 )NGAKRIMINELLAAKTIVITETER 
  
 )NGETV»LDINGAHOTELLERTRAKASSERIER 
  
 SOU 2009:80 Bilaga 5  
  
 393 
  
 !NFANG2EKLAMBYRÍ.ORRKÚPING !NFANG2EKLAMBYRÍ.ORRKÚPING  
  
 +RIMINALV»RDENSLOGOTYP 
  
 )KRIMINALV»RDENSVAPENING»RTV»NYCKLAR$EØRTØNKTASOM 
  
 ENTIDSLINJEDØRSILVERNYCKELNL»SERINDETTIDIGARELIVETOCH 
  
 GULDNYCKELNPPNARFRDETNYA.YCKLARNASTRETAGGARKAN 
  
 SESSOMSYMBOLERFRV»RATREVERKSAMHETSGRENARSOMM»STE 
  
 SAMVERKAFRATTVISKAN»VERKSAMHETSM»LENv"ØTTREUTv 
  
 Statens offentliga utredningar 2009 
  
 Kronologisk förteckning 
  
 1. En mer rättssäker inhämtning av 
  
 elektronisk kommunikation i brottsbekämpningen.  
  
 Ju. 
  
 2. Nya nät för förnybar el. N. 
  
 3. Ransonering och prisreglering i krig och 
  
 fred. Fö. 
  
 4. Sekretess vid anställning av myndighetschefer 
  
 . Fi. 
  
 5. Säkerhetskopiors rättsliga status. Ju. 
  
 6. Återkrav inom välfärdssystemen. 
  
 – Förslag till lagstiftning. Fi. 
  
 7. Den svenska administrationen av jordbruksstöd.  
  
 Jo. 
  
 8. Trygg med vad du äter – nya myndigheter 
  
 för säkra livsmedel och hållbar produktion.  
  
 Jo. 
  
 9. Säkerhetskontroller vid fullmäktigeoch  
  
 nämndsammanträden. Fi. 
  
 10. Miljöprocessen. M. 
  
 11. En nationell cancerstrategi för  
  
 framtiden. S. 
  
 12. Skatt i retur. Fi. 
  
 13. Effektiviteten i Kriminalvårdens lokalförsörjning.  
  
 Ju. 
  
 14. Grundlagsskydd för digital bio och andra 
  
 yttrandefrihetsrättsliga frågor. Ju. 
  
 15. Kraftsamling! 
  
 – museisamverkan ger resultat.  
  
 + Bilagor. Ku. 
  
 16. Betänkande av Kulturutredningen. 
  
 Grundanalys 
  
 Förnyelseprogram 
  
 Kulturpolitikens arkitektur. Ku. 
  
 17. Kommunal kompetenskatalog. 
  
 En problemorientering. Ju. 
  
 18. Två rapporter till Grundlagsutredningen. 
  
 Ju. 
  
 19. Aktiv väntan – asylsökande i Sverige. Ju. 
  
 20. Mer järnväg för pengarna. N. 
  
 21. Redovisning av kommunal medfinansiering.  
  
 Fi. 
  
 22. En ny alkohollag. S. 
  
 23. Olovlig tobaksförsäljning. S. 
  
 24. De statliga beställarfunktionerna och  
  
 anläggningsmarknaden. N. 
  
 25. Samordnad kommunstatistik för styrning 
  
 och uppföljning. Fi. 
  
 26. Det växande vattenbrukslandet. Jo. 
  
 27. Ta klass. U. 
  
 28. Stärkt stöd för studier – tryggt, enkelt och 
  
 flexibelt. + Bilagor. U. 
  
 29. Fritid på egna villkor. IJ. 
  
 30. Skog utan gräns? Jo. 
  
 31. Effektiva transporter och samhällsbyggande  
  
 – en ny struktur för sjö, luft, 
  
 väg och järnväg. N. 
  
 32. Socialtjänsten. Integritet – Effektivitet. S. 
  
 33. Skatterabatt på aktieförvärv och vinstutdelningar 
  
 . Fi. 
  
 34. Förenklingar i aktiebolagslagen m.m. Ju. 
  
 35. Moderna hyreslagar. Ju. 
  
 36. Främja, Skydda, Övervaka  
  
 – FN:s konvention om rättigheter för  
  
 personer med funktionsnedsättning. IJ. 
  
 37. Enklare beslutsfattande i ekonomiska 
  
 föreningar. Ju. 
  
 38. Ingen får vara Walter. Tydligare  
  
 ansvarsfördelning inom socialtjänsten. S.  
  
 39. En ny kollektivtrafiklag. + Bilagor. N. 
  
 40. En ny modell för arbetsmiljötillsyn. A. 
  
 41. Bättre och snabbare insättningsgaranti. Fi. 
  
 42. Vattenverksamhet. M. 
  
 43. Klinisk forskning – ett lyft för sjukvården. 
  
 U. 
  
 44. Integritetsskydd i arbetslivet. A. 
  
 45. Områden av riksintresse och Miljökonsekvensbeskrivningar 
  
 . M. 
  
 46. Försenad årsredovisning och bokföringsbrott,  
  
 m.m. Ju. 
  
 47. God arbetsmiljö - en framgångsfaktor? A 
  
 48. Koncessioner för el- och gasnät. N. 
  
 49. Bättre samverkan. Några frågor kring  
  
 samspelet mellan sjukvård och socialförsäkring.  
  
 S. 
  
 50. Nytt pensionssystem för den statsunderstödda  
  
 scenkonsten. Fi. 
  
 51. Avskaffande av filmcensuren för vuxna 
  
 – men förstärkt skydd för barn och unga 
  
 mot skadlig mediepåverkan. Ku. 
  
 52. Staten och imamerna.  
  
 Religion, integration, autonomi. U. 
  
 53. Fiskevård i enskilt vatten. En översyn av 
  
 lagen om fiskevårdsområden. Jo. 
  
 54. Uthållig älgförvaltning i samverkan. Jo. 
  
 55. Ett effektivare smittskydd. S. 
  
 56. Den nya migrationsprocessen. Ju. 
  
 57. Myndighet för hållbart samhällsbyggande 
  
 – en granskning av Boverket. M. 
  
 58. Skatteförfarandet. Fi. 
  
 59. Skatteincitament för gåvor till forskning 
  
 och ideell verksamhet. Fi. 
  
 60. Återvändandedirektivet och svensk rätt.  
  
 Ju. 
  
 61. Modernare adoptionsregler. Ju. 
  
 62. Skatt på fluorerade växthusgaser. Fi. 
  
 63. Totalförsvarsplikt och frivillighet. Fö. 
  
 64. Flickor och pojkar i skolan – hur 
  
 jämställt är det? U. 
  
 65. Moderniserade skatteregler för ideell 
  
 sektor. Fi. 
  
 66. Signalspaning för polisiära behov. Ju. 
  
 67. Försvarsmaktens helikopter 4  
  
 – frågan om vidmakthållande eller avveckling.  
  
 Fö. 
  
 68.Lag om stöd och skydd för barn och unga 
  
 (LBU) + bilaga. S. 
  
 69. En ny ransonerings- och prisregleringslag. 
  
 Fö. 
  
 70. Utvärdering av buggning och preventiva 
  
 tvångsmedel. Ju.  
  
 71. EU, Sverige och den inre marknaden  
  
 – En översyn av horisontella bestämmelser  
  
 inom varu- och tjänsteområdet. UD. 
  
 72. Insyn och integritet i brottsbekämpningen  
  
 – några frågor. Ju. 
  
 73. Vägval för filmen. Ku. 
  
 74. Höghastighetsbanor  
  
 – ett samhällsbygge för stärkt utveckling 
  
 och konkurrenskraft. N. 
  
 75. Folkbokföringen. Fi. 
  
 76. Svenskt rättsväsende i internationella 
  
 uppdrag, m.m. Ju. 
  
 77. EU:s Viseringskodex. Ju. 
  
 78. Ökad säkerhet i domstol. Ju. 
  
 79. Några begravningsfrågor. Ku. 
  
 80. Kriminalvården – ledning och styrning.  
  
 Ju. 
  
 Statens offentliga utredningar 2009 
  
 Systematisk förteckning 
  
 Justitiedepartementet 
  
 En mer rättssäker inhämtning av elektronisk  
  
 kommunikation i brottsbekämpningen.[1] 
  
 Säkerhetskopiors rättsliga status. [5] 
  
 Effektiviteten i Kriminalvårdens lokalförsörjning.  
  
 [13] 
  
 Grundlagsskydd för digital bio och andra 
  
 yttrandefrihetsrättsliga frågor. [14] 
  
 Kommunal kompetenskatalog. 
  
 En problemorientering. [17] 
  
 Två rapporter till Grundlagsutredningen. [18] 
  
 Aktiv väntan – asylsökande i Sverige. [19] 
  
 Förenklingar i aktiebolagslagen m.m. [34] 
  
 Moderna hyreslagar. [35] 
  
 Enklare beslutsfattande i ekonomiska 
  
 föreningar. [37] 
  
 Försenad årsredovisning och bokföringsbrott, 
  
 m.m. [46] 
  
 Den nya migrationsprocessen. [56] 
  
 Återvändandedirektivet och svensk rätt. [60] 
  
 Modernare adoptionsregler. [61] 
  
 Signalspaning för polisiära behov. [66] 
  
 Utvärdering av buggning och preventiva 
  
 tvångsmedel. [70] 
  
 Insyn och integritet i brottsbekämpningen 
  
 – några frågor. [72] 
  
 Svenskt rättsväsende i internationella uppdrag, 
  
 m.m. [76] 
  
 EU:s Viseringskodex. [77] 
  
 Ökad säkerhet i domstol. [78] 
  
 Kriminalvården – ledning och styrning. [80] 
  
 Utrikesdepartementet 
  
 EU, Sverige och den inre marknaden 
  
 – En översyn av horisontella bestämmelser 
  
 inom varu- och tjänsteområdet. [71] 
  
 Försvarsdepartementet 
  
 Ransonering och prisreglering i krig och fred. 
  
 [3] 
  
 Totalförsvarsplikt och frivillighet. [63] 
  
 Försvarsmaktens helikopter 4  
  
 – frågan om vidmakthållande eller avveckling.  
  
 [67] 
  
 En ny ransonerings- och prisregleringslag. 
  
 [69] 
  
 Socialdepartementet 
  
 En nationell cancerstrategi för framtiden. [11] 
  
 En ny alkohollag. [22] 
  
 Olovlig tobaksförsäljning. [23] 
  
 Socialtjänsten. Integritet – Effektivitet. [32] 
  
 Ingen får vara Walter. Tydligare ansvarsfördelning  
  
 inom socialtjänsten. [38] 
  
 Bättre samverkan. Några frågor kring samspelet  
  
 mellan sjukvård och socialförsäkring.  
  
 [49] 
  
 Ett effektivare smittskydd. [55] 
  
 Lag om stöd och skydd för barn och unga 
  
 (LBU). + Bilaga. [68]  
  
 Finansdepartementet 
  
 Sekretess vid anställning av myndighetschefer 
  
 . [4] 
  
 Återkrav inom välfärdssystemen. 
  
 – Förslag till lagstiftning. [6] 
  
 Säkerhetskontroller vid fullmäktigeoch  
  
 nämndsammanträden. [9] 
  
 Skatt i retur. [12] 
  
 Redovisning av kommunal medfinansiering. 
  
 [21] 
  
 Samordnad kommunstatistik för styrning 
  
 och uppföljning. [25] 
  
 Skatterabatt på aktieförvärv och vinstutdelningar 
  
 . [33] 
  
 Bättre och snabbare insättningsgaranti. [41] 
  
 Nytt pensionssystem för den statsunderstödda  
  
 scenkonsten. [50] 
  
 Skatteförfarandet. [58] 
  
 Skatteincitament för gåvor till forskning och  
  
 ideell verksamhet. [59] 
  
 Skatt på fluorerade växthusgaser. [62] 
  
 Moderniserade skatteregler för ideell sektor. 
  
 [65] 
  
 Folkbokföringen. [75] 
  
 Utbildningsdepartementet 
  
 Ta klass. [27] 
  
 Stärkt stöd för studier – tryggt, enkelt och 
  
 flexibelt. + Bilagor. [28] 
  
 Klinisk forskning – ett lyft för sjukvården. [43] 
  
 Staten och imamerna. Religion, integration, 
  
 autonomi. [52] 
  
 Flickor och pojkar i skolan – hur jämställt är  
  
 det? [64] 
  
 Jordbruksdepartementet 
  
 Den svenska administrationen av jordbruksstöd.  
  
 [7] 
  
 Trygg med vad du äter – nya myndigheter 
  
 för säkra livsmedel och hållbar produktion.  
  
 [8] 
  
 Det växande vattenbrukslandet. [26] 
  
 Skog utan gräns? [30] 
  
 Fiskevård i enskilt vatten. En översyn av lagen 
  
 om fiskevårdsområden. [53] 
  
 Uthållig älgförvaltning i samverkan. [54] 
  
 Miljödepartementet 
  
 Miljöprocessen. [10] 
  
 Vattenverksamhet. [42] 
  
 Områden av riksintresse och Miljökonsekvensbeskrivningar 
  
 . [45] 
  
 Myndighet för hållbart samhällsbyggande 
  
 – en granskning av Boverket. [57] 
  
 Näringsdepartementet 
  
 Nya nät för förnybar el. [2] 
  
 Mer järnväg för pengarna. [20] 
  
 De statliga beställarfunktionerna och 
  
 anläggningsmarknaden. [24] 
  
 Effektiva transporter och samhällsbyggande 
  
 – en ny struktur för sjö, luft, väg och  
  
 järnväg. [31] 
  
 En ny kollektivtrafiklag. + Bilagor. [39] 
  
 Koncessioner för el- och gasnät. [48] 
  
 Höghastighetsbanor. 
  
 Ett samhällsbygge för stärkt utveckling och 
  
 konkurrenskraft. [74] 
  
 Integrations- och jämställdhetsdepartementet 
  
 Fritid på egna villkor. [29] 
  
 Främja, Skydda, Övervaka  
  
 – FN:s konvention om rättigheter för 
  
 personer med funktionsnedsättning. [36] 
  
 Kulturdepartementet 
  
 Kraftsamling! 
  
 – museisamverkan ger resultat. + Bilagor. 
  
 [15] 
  
 Betänkande av Kulturutredningen. 
  
 Grundanalys 
  
 Förnyelseprogram 
  
 Kulturpolitikens arkitektur. [16] 
  
 Avskaffande av filmcensuren för vuxna 
  
 – men förstärkt skydd för barn och unga 
  
 mot skadlig mediepåverkan. [51] 
  
 Vägval för filmen. [73] 
  
 Några begravningsfrågor. [79] 
  
 Arbetsmarknadsdepartementet 
  
 En ny modell för arbetsmiljötillsyn. [40] 
  
 Integritetsskydd i arbetslivet. [44] 
  
 God arbetsmiljö - en framgångsfaktor? [47]