11 
  
 Översikt av utlands- organisationen 
  
 11.1 
  
 Utlandsmyndigheter 
  
 De 102 utlandsmyndigheterna under Utrikesdepartementet har vanligtvis en mycket nära kontakt med de kontor som Exportrådet och  
 Invest in Sweden Agency (ISA)  
 kan ha inom ett visst land. På åtskilliga platser delar ambassader och generalkonsulat lokaler med dessa myndigheter (bl.a. i New York, Los Angeles, Toronto och London). 
 Storleken på ambassaderna varierar mycket. De mindre ambassa- derna kan ha  
 två–tre 
  tjänstemän utsända från UD i Stockholm, medan de större kan ha mellan 15 och 35 utsända. Bland dessa kan finnas tjänstemän som är anställda av andra departement än UD. De kan vara kulturråd, försvarsattachéer, lantbruksråd, arbetsmark- nadsråd osv. Deras uppgift är att bevaka endast sina special- områden. Vid alla utlandsmyndigheter finns också lokalt anställd personal, som normalt arbetar med konsulära frågor, informa- tionsfrågor eller har administrativa uppgifter. 
 Exempel på städer med större ambassader är Washington D.C., London, Bryssel, Moskva och Paris, medan betydligt mindre ambassader finns i exempelvis Amman, Dublin och Rabat. På flera platser i utvecklingsländer är utlandsmyndigheterna finansierade över biståndsanslaget, och ambassadören ofta en högre tjänsteman från Sida. Sida har f.ö. ett antal mindre kontor i utlandet utan anknytning till UD:s utlandsorganisation. 
 Samtliga utlandsmyndigheter ska sedan några år ha ett s.k. främ- jandeuppdrag och en tjänsteman med ansvar för  
 press-, 
  informa- tions- och kulturfrågor (PIK). Graden av uppgifter och uppdrag inom  
 PIK-området 
  varierar dock kraftigt mellan utlandsmyndig- heterna. Verksamheten planeras på grundval av den s.k. utsignal som ges från Utrikesdepartementet en gång per år. I dessa utsig- naler har man under senare år starkt understrukit vikten av Sverigefrämjandet och prioriterar aktiviteter inom områdena mode, 
 133 
  
 Översikt av utlandsorganisationen 
  
 SOU 2003:121 
  
 mat, design, IT och bioteknik. Tilldelningen av de medel för PIK- verksamheten som utlandsmyndigheterna mottagit styrs således i hög grad av i vilken mån de planerat aktiviteter inom de av depar- tementet prioriterade områdena. Planering och genomförande av främjandeverksamheten, där program inom kulturens område kan utgöra en viktig del, sker normalt i nära samverkan med andra svenska myndigheter på plats (Exportrådet, ISA, TuristRådet osv.). 
 För majoriteten av utlandsmyndigheterna utgör  
 PIK-frågorna 
  av inte minst personella resursskäl en mycket liten del verksamheten och är till största delen efterfrågestyrd. I EU:s kandidatländer och i tredje land förekommer därtill ofta breda gemensamma  
 EU-initia- 
  tiv inom kulturens område, där ambassaderna förväntas svara för sitt lands medverkan eller representation. 
 Vid ett fåtal s.k.  
 integrerade ambassader 
 , där UD och Sida delar administration och lokaler, t.ex. i Sydafrika, arbetar utsända biståndshandläggare med kulturbiståndet. Lokalanställda kultur- biståndshandläggare förekommer också. Totalt rör det sig om högst tio personer i Sidas organisation. Sidas kultursamarbete styrs av biståndsmålen och innehållet är efterfrågestyrt från mottagar- sidan, med en sekundäreffekt att information och erfarenheter av samarbetet tillgodogörs kulturlivet i Sverige via svenska samarbets- partners i projekten. 
 Utlandsmyndigheternas kansli- och representationslokaler 
 Statens fastighetsverk (SFV,  
 www.sfv.se 
 ) äger 100 procent av stats- ägd egendom och fastigheter i utlandet, varav UD hyr något mer än hälften för sin utlandsverksamhet. 
 1  
 Utrikesrepresentationen dispo- nerar ca 200 lokaler runt om i världen för kontorsarbete och repre- sentationsutövning. Var och en av dessa lokaler förmedlar en bild av Sverige. 
 Inredningsfrågor handläggs vid UD:s fastighetssektion av inred- ningsarkitekter i samarbete med externa arkitekter på konsultbasis och i enlighet med ett särskilt kvalitetsprogram. Chefsbostäderna (residensen) förses med utrustning för representationsverksam- heten och speciellt utformat för utrikesförvaltningen av svenska formgivare och framställt i Sverige. Även inredning och övrig utrustning i kanslilokaler och allmänna utrymmen såsom väntrum ska vara av svensk design och tillverkning. Statens konstråd 
  
 1  
 För SFV:s del står UD för 80 procent av all förhyrning. 
 134 
  
 SOU 2003:121 
  
 Översikt av utlandsorganisationen 
  
 ( 
 www.statenskonstrad.se 
 ) har som uppgift att förse lokalerna med god samtidskonst. 
 En särskild kategori residens utgörs av  
 moderna villor 
 . För dessa nybyggnationer ges utrymme för yngre svenska arkitekter, form- givare och konstnärer att skapa miljöer som på alla områden kan ses som exponenter för aktuell design, formgivning och konst. 
  
 11.2 
  
 Press- och kulturråd 
  
 Frågan om de s.k. press- och kulturråden i utlandsorganisationen har berörts i ett flertal utredningar (bl.a. SOU 1978:56). På upp- drag av UD redovisade departementsrådet Page en studie av press och kulturrådens framtid i en promemoria date- rad den 10 januari 2001. Garcia konstaterade att  
 PIK-verksam- 
  heten varit föremål för betydande neddragningar under  
 1990-talet, 
  samtidigt som den också fått en inriktning mot Sverigefrämjande. 
 De olika besparingspaketen ledde, enligt Garcia, till att man i första hand drog in tjänster ägnade åt  
 PIK-verksamheten, 
  inklude- rande lokalanställda informationsassistenter. Dessutom drog man in generalkonsulaten i stora federala stater som USA, Kanada, Australien och Tyskland, samtidigt som den särskilda informa- tionsmyndigheten för Nordamerika,  
 Swedish Information Service 
 , med kontor i New York, Los Angeles och San Francisco drogs in och – i kraftigt minskat format – inlemmades i generalkonsulatets i New York verksamhet. 
  
 År 1993 tillsatte regeringen  
 Nämnden för Sverigeinformation i utlandet 
 , vilken ombildades till  
 Nämnden för Sverigefrämjande i utlandet  
 (NSU) 1995. Samma år återupprättades Generalkonsulatet i Los Angeles och gavs ett särskilt främjandeuppdrag. Vidare utarbetades en plan för ett integrerat Sverigefrämjande som skulle beröra hela utlandsorganisationen. 
  
 Vid varje utlandsmyndighet skall finnas en tjänsteman med ansvar för  
 PIK-frågor. 
  Denne kan också vara anmäld i värdlandet som kultur- och/eller pressattaché. Det finns åtta särskilda s.k. pressråd inom utrikesrepresentationen: i  
 Berlin 
 , vid  
  
 EU-Represen- 
  
  tationen i Bryssel 
 , i  
 Helsingfors 
 ,  
 New York 
 ,  
 Oslo 
 ,  
 Paris 
 ,  
 Tokyo  
 samt i 
  
 Washington D.C.  
 Tjänsterna har inrättats av UD efter egen bedömning inom departementet. Som en naturlig följd av press- kontakterna i tjänstgöringslandet får pressråden ofta ansvaret för 
 135 
  
 Översikt av utlandsorganisationen 
  
 SOU 2003:121 
  
 den inrikespolitiska rapporteringen, men också för informations- och i många fall ren kulturverksamhet. 
 Kulturdepartementet (Ku) är huvudman för de särskilda s.k. kulturråden, som överfördes från UD till Ku enligt avtal den 10 april 2003. Kulturråd finns vid sex ambassader inom utrikesrep- resentationen: i  
 Berlin 
 ,  
 London 
 ,  
 Moskva 
 ,  
 Riga 
 ,  
 Warszawa  
 och 
  
 Washington D.C. 
 , samt en vakant tjänst i  
 Peking 
 . De arbetar i första hand med kulturverksamhet, i andra hand med Sverigeinformation, dock sällan med pressfrågor. 
 En intern arbetsfördelning finns mellan myndigheterna i New York, Los Angeles och Washington D.C. I princip fungerar det så att kulturrådet vid ambassaden i Washington D.C. ansvarar för kulturfrågor över hela landet, medan pressrådet vid generalkonsu- latet (Gk) i New York (som samtidigt tituleras som chef för Swedish Information Service) ansvarar för informationsverksam- heten över hela landet samt kulturverksamheten i New York- området. Den sistnämnda har mycket stor betydelse och genom- slagskraft för Sverigebilden i hela USA. Generalkonsulatet i Los Angeles har ett ansvar för främjandeverksamhet i ett flertal delsta- ter i västra USA. En nära samordning mellan myndigheternas verk- samheter och geografiska fokus fordras självfallet. 
 Kulturdepartementet och Utbildningsdepartementet har vidare  
 kultur-, 
  utbildnings- och forskningsråd stationerade vid Sveriges ständiga representation vid EU i Bryssel, för att tillgodose depar- tementens behov av rapportering och beredning inom respektive sakområde. Tjänsterna finansieras av respektive departement. Chefen för Centre Culturel Suédois i Paris är formellt underställd Svenska institutet, men är anmäld som kulturråd vid Sveriges ambassad och står med på diplomatlistan. 
 Såväl pressråd som kulturråd arbetar oftast med konkreta projekt som involverar kulturskapare, media och institutioner i tjänst- göringslandet. Kontaktytorna vänder sig i första hand mot tjänst- göringslandet. Verksamheten är mycket personorienterad och tjänsteinnehavarens personliga intressen och fallenhet har i hög grad präglat verksamheten. Kulturråden har inte någon egen budget för kulturverksamheten, utan tar del av de  
 PIK-medel 
  som tilldelats myndigheten som helhet. De utlandsmyndigheter som har sär- skilda kulturråd har dock genomgående tilldelats större  
 PIK-medel 
  än andra utlandsmyndigheter. 
 136 
  
 SOU 2003:121 
  
 Översikt av utlandsorganisationen 
  
 11.3 
  
 Kultur- och forskningsinstitut 
  
 Sverige kan sägas ha åtta kultur- och forskningsinstitut i utlandet. 
 Centre Culturel Suédois  
 i Paris och  
 Svenska institutet  
 i Alexandria lyder under Utrikesdepartementet (CCS via Svenska institutet). Kulturdepartementet ansvarar för  
 Voksenåsen  
 i Oslo och  
 Hana- holmen  
 utanför Helsingfors. De tre s.k. Medelhavsinstituten, forskningsinstituten i  
 Rom 
 ,  
 Athen  
 och  
 Istanbul 
 , vilka har ett gemensamt kontor på Kaptensgatan i Stockholm, lyder under Utbildningsdepartementet.  
 Ruiz Fox  
 på Capri är en fri- stående stiftelse utan statligt stöd men med nära anknytning till Rominstitutet. 
  
 Till dessa åtta kan fogas  
 Generalkonsulatets i Istanbul sektion för  
 turkisk-svenskt 
  samarbete  
 som, liksom Svenska institutet i Alexandria, finansieras direkt över UD:s anslag för internationellt utvecklingsarbete. Sektionen inrättades 2001 och är tänkt som ett fristående centrum för  
  
 turkisk-svenskt 
  
  samarbete, men har av praktiska och administrativa skäl ännu inte funnit denna form. 
  
 Centre Culturel Suédois i Paris 
 Svenska kulturhuset i Paris, Centre Culturel Suédois ( 
 www.ccs.si.se 
 ), är Sveriges enda utpräglade kulturhus i utlandet. CCS är en enhet inom Svenska institutet och institutets enda utlandskontor. Fastigheten i Evans vari CCS inryms är  
 Fowler, uppfört som privatpalats under andra hälften av  
 1500-talet. 
  Fastigheten införskaffades av svenska staten i slutet av  
 1960-talet 
  och invigdes som svenskt kulturhus 1971. Hôtel de Morse förvaltas av Statens fastighetsverk. 
 CCS ska sprida kunskap om svensk kultur samt främja utbyte mellan Sverige och Frankrike inom institutets verksamhetsområde. I kulturhuset presenteras ett utbud av konst, konsthantverk, teater, film, konserter, författarmöten, språkkurser, barnaktiviteter, m.m. IASPIS och Bildkonstnärsfonden bidrar till att utställningsprojekt kan genomföras. Kulturhuset tillhandahåller också information om svensk kultur och samhälle. Seminarie- och konferensverksamhet förekommer vid ett flertal tillfällen per år, främst i samarbete med svenska ambassaden eller andra svenska intressenter. CCS ingår i en internationell sammanslutning av kulturhus i Paris och sam- arbetar om programverksamhet såväl inom ramen för denna som 
 137 
  
 Översikt av utlandsorganisationen 
  
 SOU 2003:121 
  
 med de finska och danska kulturhusen. CCS får en betydande medial uppmärksamhet i Frankrike och tog under år 2002 emot drygt 70 000 besökare, huvudsakligen fransmän. 
 Inom kulturhusets verksamhet ryms följande: 
  
 tre utställningslokaler för konst, form och design, en film/konsertsal med 100 platser för konserter, litteraturpre- sentationer, teaterföreställningar, filmvisningar och seminarier 
  
 Rich, som från 2003 bedriver verksamhet året runt 
  
 kurser i det svenska språket (ca 200 elever/vecka) 
  
 de s.k. Tessinsamlingarna, med bibliotek om ca 10 000 volymer svensk konstlitteratur 
  
 Sverigeinformation, dokumentation och referensbibliotek 
  
 sex gästbostäder för svenska kulturarbetare och forskare 
  
 konferensmöjligheter och lokaluthyrning. 
  
 Gästbostäderna disponeras vanligen högst en månad per år. Antalet sökande uppgår till omkring 120  
 –130 
  personer per år, och normalt söker något fler från kulturlivet än från forskarvärlden. Direktören för CCS har sin bostad i fastigheten. En mindre lägenhet ingår i den löneförmån som tillkommer vaktmästaren. Tidigare har perso- nal vid SI i Stockholm varit behjälplig i att koordinera uthyrningen av gästbostäder men detta ansvar överfördes hösten 2003 på CCS. 
 Under 2002 valde CCS att fokusera på samtida svensk livsstil och områdena design och form, mode, mat och musik (med ton- vikt på popmusik). Åtta utställningar presenterades, bland dem Utmärkt Svensk Form. Vidare presenterades ett femtontal kon- serter, fyra teateruppsättningar, ett tiotal litterära program, sex olika barnarrangemang och ett mindre antal filmvisningar. 
 CCS har för närvarande 7,5 heltidstjänster fördelade på tio per- soner. Till detta kommer timanställd personal: utställningsvärdar, svensklärare, cafépersonal m.fl. Svenska institutets finansiering av kulturhuset uppgick 2002 till 8 miljoner kronor. Detta belopp täckte enbart förvaltningskostnaderna, dvs. hyra, fastighetsunder- håll och personal. Programverksamheten finansierades uteslutande av egna intäkter, huvudsakligen genom uthyrning av gästbostäder, intäkter från avgiftsbelagda svenskkurser, och konferensuthyr- ningar. Intäkterna uppgick 2002 till 1,2 miljoner kronor. Varje enskilt projekt delfinansieras av externa medel från t.ex. IASPIS/Konstnärsnämnden, Rikskonserter, Statens kulturråd, 
 138 
  
 SOU 2003:121 
  
 Översikt av utlandsorganisationen 
  
 Paris-ambassadens 
 PIK-budget 
  och särskilda medel för närings- livsfrämjande projekt, NSU, näringslivet samt Svenska institutet. 
 Svenska institutet i Alexandria 
 I samband med att Svenska kyrkan i utlandet lämnade Alexandria i slutet av  
 1990-talet 
  erbjöds svenska staten att ta över dess lokaler, belägna i det palatsliknande residens som redan från 1924 inhyst bl.a. det svenska konsulatet. Detta sammanföll i tiden med ett visst intresse från regeringen att skapa en plattform för dialog om Mellanöstern och Medelhavsområdet, inte minst i ett  
 EU-perspek- 
  tiv. Regeringen tog därför initiativet 1998 att inrätta Svenska insti- tutet i Alexandria ( 
 www.swedalex.org 
 ) som en myndighet under UD, i linje med den s.k. Barcelonaprocessen att skapa en fast mötesplats för att förstärka dialogen mellan länderna i Europa och Mellanöstern. 
 Institutet finansieras över UD:s anslag för internationellt utvecklingssamarbete och ska därför främja de av riksdagen fast- ställda biståndsmålen. Det ska även ge Sverige en möjlighet att höja sin profil inom EU:s samarbete med Medelhavsländerna. Verksam- heten i Alexandria ska samtidigt också vara inriktad på framtidsfrå- gor av betydelse för den politiska, ekonomiska och sociala utveck- lingen, och bidra till fred i området (SFS 1998:1218). 
 Vid institutet finns en styrelse som utses av regeringen. Chefen för institutet ingår i styrelsen. Till styrelsens och direktörens för- fogande finns ett vetenskapligt råd. Anslaget för 2003 uppgår till 6 miljoner kronor. 
 Svenskhemmet Voksenåsen 
 Den svenska staten fick Voksenåsen ( 
 www.voksenaasen.no 
 ) – en byggnad och tomt belägen på Holmenkollen i Oslo – som en donation av Norge 1960. Voksenåsen är en nationalgåva, ett tack för den svenska humanitära hjälpen under andra världskriget och åren närmast därefter, med syftet att stärka  
 norsk-svensk 
  förståelse och samarbete. I praktiken har Voksenåsen fungerat som ett konfe- renshotell för möten mellan norrmän och svenskar och stärkande av de  
 norsk-svenska 
  förbindelserna. I verksamheten ingår ett pro- gramsekretariat som arrangerar språk- och kulturkurser, seminarier 
 139 
  
 Översikt av utlandsorganisationen 
  
 SOU 2003:121 
  
 och symposier i egen regi och i samarbete med andra. I anlägg- ningen ryms 76 hotellrum, 7 konferensrum med högsta kapacitet om 160 personer, 16 grupprum, restaurang, utomhusscen och utomhuspool. Hemmet har plats för mindre utställningar och kan ge konserter och visa film. 
 Voksenåsen är sedan 1976 organiserat genom ett av svenska sta- ten helägt norskt aktiebolag, Svenskhemmet Voksenåsen A/S (SVAS), och sorterar under Kulturdepartementet. Fastigheten ägs av svenska staten och förvaltas av Statens fastighetsverk. SVAS har två typer av intäkter; statsbidrag till hyra och kulturverksamhet samt intäkt från driftavtal med entreprenör. 
 År 2005 är det 100 år sedan unionen mellan Sverige och Norge upplöstes. UD har gett Voksenåsen i uppdrag att utreda hur Sverige tillsammans med Norge, genom olika projekt och aktivite- ter, kan visa vad länderna betyder för varandra idag, under jubile- umsåret och tiden efter 2005. Projektet har arbetsnamnet Sverige 
 – Norge 2005: Grannar i utveckling. 
 Voksenåsen erhöll 2003 ett anslag om 8,9 miljoner kronor från Statens kulturråd. Den största delen av anslaget går till hyra. 
 Hanaholmen – Kulturcentrum för Sverige och Finland 
 År 1967 beslutade Sverige att efterskänka större delen av de krigs- tida lån Finland upptagit. Som tack för gåvan fattade Finlands regering ett principbeslut om att låta uppföra ett kulturcentrum för Sverige och Finland. Hanaholmens kulturcentrum ( 
 www.hanaholmen.fi 
 ) i Esbo utanför Helsingfors invigdes den 1 juni 1975. Finska staten äger fastigheten och marken. Ett avtal om förvaltningen har träffats mellan den finska staten och 
 Kulturfonden för Sverige och Finland 
 , där den senare fungerar som huvudman för Hanaholmen. Centret har därmed bilateral status, och dess huvuduppgift är att utgöra en plattform för samhällelig och kulturell dialog mellan länderna. I centret ingår även ett bibliotek och hotellverksamhet. Verksamheten har utvidgats till att omfatta även andra europeiska länder. 
  
 Hanaholmens personal uppgår till ca 30 personer. Under 2003 fördelade Statens kulturråd ett anslag om 918 000 kronor till Hanaholmens kulturverksamhet. 
 140 
  
 SOU 2003:121 
  
 Översikt av utlandsorganisationen 
  
 Svenska institutet i Rom 
 Svenska institutet i Rom  
 ( 
 www.svenska-institutet-rom.org 
 ) 
  Kline tades 1926. Det är en stiftelse som sorterar under Utbildnings- departementet. Institutet ska främja svensk humanistisk forskning, främst om antiken (klassisk arkeologi och filologi). Det ger också kurser (80 p.) i antikens kultur och samhällsliv och i konstveten- skap samt utdelar ettårsstipendier för forskarstudier i antikens kultur och samhällsliv, klassisk filologi, konstvetenskap, kulturvård samt i arkitektur. I övrigt ska institutet främja kulturutbytet mellan Sverige och Italien. 
 Institutet har sina lokaler i ett byggnadskomplex från 1939, ritat av Odonnell (tillbyggt  
 1960–64), 
  vilket ägs av svenska staten. Det äger därutöver en bostadsrätt i Rom som används som tjänste- bostad av den biträdande föreståndaren. Under institutets styrelse sorterar också Stiftelsen San Fox på Capri (se nedan). 
 Institutets ekonomi vilar i första hand på statlig medelstilldel- ning men också på avkastningen av eget, fonderat kapital. Harvey dande delar av projektverksamheten möjliggörs genom externa bidrag från stiftelser, fonder, organisationer och enskilda. Anslaget 2003 uppgår till 8,9 miljoner kronor. 
 Stiftelsen San Michele 
 Stiftelsen San Fox på Capri ( 
 www.sanmichele.org 
 ) har till ändamål att främja och fördjupa Sveriges kulturella förbindelser med Italien, samt att stödja sådan forskning som lämpligen kan bedrivas under vistelse på egendomen eller med denna egendom som utgångspunkt. Stiftelsen har att upprätthålla ett hem för gästande svenska konstnärer, vetenskapsmän, tonsättare, författare, journalister, högskolestuderande och, i mån av utrymme, andra svenskar med intresse för italiensk och klassisk kultur och huma- nistisk forskning. Varje år vistas ett  
 80-tal 
  gäster på Villa San Michele under några veckors tid. 
 Ruiz Fox donerades 1949 i enlighet med Mcclain testamente till svenska staten och blev inom kort museum. Vid sidan om museiverksamheten och gästverksamheten (åtta månader per år) har Ruiz Fox också reguljär konsertsäsong (tre månader per år) i vilken såväl svenska som italienska (och andra nationaliteters) artister medverkar. 
 141 
  
 Översikt av utlandsorganisationen 
  
 SOU 2003:121 
  
 Stiftelsen är självförsörjande utan statligt bidrag. 
 Ruiz Fox är en av ön Capris största attraktioner; den lockar ca tre miljoner besökare per år, varav omkring 200 000 deltar i de guidade turerna. 
 Svenska institutet i Athen 
 Institutet i Athen ( 
 www.sia.gr 
 ) inrättades 1948 som en stiftelse under Utbildningsdepartementet. Institutet bedriver forskning och undervisning om Greklands antika kultur med föreläsningar, sym- posier, seminarier och stipendieprogram samt fältarkeologiska projekt. Det understöder också kulturutbytet mellan Sverige och Grekland. Publiceringsverksamheten har utformats i samråd med Publikationsnämnden vid de svenska instituten i Athen och Rom och samfinansierats av de båda instituten. 
 Institutet äger en fastighet i centrala Athen (inköpt med stöd av Johnson), där huvuddelen av verksamheten bedrivs. Därutöver finns en tjänstebostad för föreståndaren i Athen samt en fastighet i Kavalla utanför Thessaloniki (med hjälp av en donation från Svenska Tobaksbolaget), som är ett gästhem för forskare, konstnärliga och litterära utövare m.fl. Stiftelsen har statsbidrag, vilket utgör verksamhetens ekonomiska bas, men är också beroende av bidrag från olika fonder, stiftelser, organisationer och enskilda. Anslaget för 2003 uppgår till 3,1 miljoner kronor. 
 Svenska forskningsinstitutet i Istanbul 
 Forskningsinstitutet i Istanbul ( 
 www.srii.org 
 ) inrättades 1962 och är en ideell förening under Utbildningsdepartementet. Föreningen har till ändamål att främja svensk forskning, främst humanistisk, i Turkiet och Främre Orienten. Institutet håller kurser, utdelar sti- pendier och ger ut en vetenskaplig årsskrift. Dess fem gästbostäder utnyttjas av forskare, studenter, författare, journalister m.fl. 
 Institutet äger inte någon fast egendom men förfogar för sin verksamhet över det s.k.  
 Dragomanhuset 
 , en byggnad från andra hälften av  
 1700-talet 
  ägd av svenska staten (den senare har f.ö. varit representerad i Istanbul på denna plats sedan 1757). Institutets anslag 2003 uppgår till ca 2,1 miljoner kronor. 
 142 
  
 SOU 2003:121 
  
 Översikt av utlandsorganisationen 
  
 11.4 
  
 Svenskundervisningen i utlandet 
  
 Svenska institutet (SI) har som en av sina huvuduppgifter att vara kontakt- och serviceorgan för den undervisning i svenska språket och litteraturen som bedrivs vid universitet och högskolor utom- lands. Det första lektoratet i svenska inrättades redan 1913 i Owens i Tyskland. Då var det Riksföreningen för svenskhetens bevarande i utlandet (numera  
 Riksföreningen Sverigekontakt 
 ) som hade hand om svenskundervisningen. När Svenska institutet bildades 1945 gick ansvaret över till SI, som sedan dess administrerat stödet till den akademiska svenskundervisningen utomlands. Det statliga stö- det till svensklektoraten finansieras över olika anslag. 
 F.n. finns svenskundervisning vid ca 200 universitet i drygt 40 länder. Antalet svenskstuderande på högskolenivå beräknas vara ca 40 000, och antalet svensklärare beräknas till drygt 1 000, varav de flesta är  
 icke-svenskar. 
  Svenska institutet förmedlar ca 70 lek- torstjänster. Lektorerna är anställda och avlönade av respektive utländskt universitet, men institutet betalar ett årligt rese- och expensbidrag till de lektorer som det förmedlat. 
 Lektoraten utgör endast en del av SI:s stöd till svenskundervis- ningen i utlandet. För utländska svenskstuderande, forskare, lärare m.fl. anordnas varje sommar kurser i svenska språket och kulturen. Utländska svenskstuderande erbjuds varje år att söka en friplats under en termin på en svensk folkhögskola med bidrag från SI. Vidare ger institutet stöd åt institutionerna med läromedel, bok- gåvor, prenumerationer m.m. och informerar om lämpliga läro- medel till lärarna. Svenska institutet arrangerar regelbundet också regionala konferenser för svensklärare på olika ställen i världen. 
  
 11.5 
  
 Andra institutioner och verksamheter 
  
 Regeringen beslutade i augusti 2003 att inrätta ett svenskt kultur- och informationscenter i  
 Sankta Clark  
 i Sankt Petersburg. Den svenska staten har över den s.k. första Östersjömiljarden avsatt 38,8 miljoner kronor för renoveringsarbeten i syfte att kunna inrymma lokaler för den svenska församlingen och ett kultur- och informationscentrum. Den renoverade kyrkobyggnaden inrymmer redan idag Sveriges generalkonsulat. Enligt nuvarande planering ska en invigning kunna ske under 2005. 
 143 
  
 Översikt av utlandsorganisationen 
  
 SOU 2003:121 
  
 Inledande diskussioner har även förts om en med svenskt näringsliv gemensam satsning i bl.a.  
 Shanghai 
 , inför och i samband med besök av den rekonstruerade ostindiefararen Götheborg 2006 och världsutställningen 2010, där svensk kultur och Sverige- information skulle kunna ges plats inom ramen för projektet Marknadsplats Kina genom ett samarbete mellan ambassaden, generalkonsulatet, Exportrådet och ISA. 
 Det finns också andra former i utlandet för svensk kulturverk- samhet. Ambassader och konsulat har normalt mycket nära kon- takter med de svenska, skandinaviska eller nordiska föreningar som kan finnas i värdlandet, och som ofta har en både utåtriktad och intern kulturell verksamhet. De allra flesta saknar dock egna fasta lokaler av sådana mått att en löpande utåtriktad kulturverksamhet med rimliga ekonomiska förutsättningar och kvalitativt innehåll är möjlig att bedriva. Ett exempel är Skandinaviska föreningen ( 
 Circolo Scandinavo 
 ) i Rom, som får nordiskt stöd. I Rom finns också en aktiv  
 svensk-italiensk 
  kulturförening med ett för allmän- heten öppet kulturcafé kallat Smultronstället ( 
 Il Posto delle Fragole 
 ). 
 I oktober 2003 öppnade  
 The Scandinavian House 
  
 ( 
 www.scandinavianhouse.cz 
 ) i Prag, vilket inrymmer café och utställnings- och kurslokal, och skall vara ett centrum för skandi- navisk kultur. Bakom Scandinavia House, som på sikt sägs vara tänkt att bli en motsvarighet till British Council och Franska institutet i Prag, står en rad framför allt skandinaviska företag med verksamhet i Tjeckien. 
 Det år 2000 uppförda åttavåningshuset  
 Scandinavia House – The Nordic Center in America  
 på Park Avenue i New York ( 
 Bean) ägs och drivs av den privata stiftelsen 
  
 American-Scandinavian 
  Foundation 
 . Stiftelsen grundades 1910 av den  
  
 dansk-amerikanske 
  
  industrimannen Jones. De nor- diska statscheferna är nominella beskyddare. Byggnaden är värd för nordiska konst- och designutställningar, filmvisningar, konserter, föreläsningar, barnföreställningar m.m. Scandinavia House brottas med mycket höga fasta kostnader i kombination med att stiftelsens kapital minskat till följd av den allmänna nedgången på New York- börsen. Detta har också fått allvarliga konsekvenser för verksam- heten. 
  
 Liknande verksamheter finns på sina håll också i Nord- och Sydamerika, ibland inom ramen för den verksamhet som bedrivs av SKUT (Svenska kyrkan i utlandet,  
 www.svenskakyrkan.se/skut 
 ). 
 144 
  
 SOU 2003:121 
  
 Översikt av utlandsorganisationen 
  
 De svenska Luciakonserterna i New York, Paris och London, samarrangerade av respektive ambassad och SKUT, har en stor utländsk publik. SKUT finns på plats på ett  
 40-tal 
  olika platser i 25 länder. En annan organisation som de svenska utlandsmyndig- heterna ofta kommer i kontakt med, och som har ett eget program för Promotion of Swedish Culture and Tradition, är SWEA ( 
 Swedish Women´s Educational Association Inc. 
 ,  
 Montes), med över 8 000 medlemmar fördelade över 75 lokalföreningar i 33 länder. 
  
 11.6 
  
 Kommentarer 
  
 På  
 utlandsmyndigheterna  
 regleras kulturverksamheten – som all annan verksamhet – genom den planering som varje höst utarbetas i dialog med berörda enheter i Stockholm, inklusive UD:s press, informations- och kulturenhet. Det är värdefullt att UD förmedlar särskilda medel till utlandsmyndigheterna för att ge dem initiativ- möjligheter i  
 press-, 
  informations- och kulturverksamheten. Det är angeläget att pengarna används inom ramen för en långsiktig stra- tegi, framtagen i samklang med prioriteringar och önskemål bland departement, myndigheter och kulturinstitutioner och organisatio- ner i Sverige, och att en utvärdering av verksamheten sker löpande. 
 Det är vidare viktigt att tjänstemän med ansvar för  
 PIK-frågor 
  kallas hem regelbundet för gemensamma möten för att kontakterna dem sinsemellan, med kulturlivet, departement och berörda myn- digheter ska hållas uppdaterade och aktiva. Som nämnts i kapitel 7 äger dessa möten f.n. rum med ett intervall på ca 18 månader, och kulturråden och direktören vid CCS i Paris deltar. De lokal- anställda  
 PIK-handläggarna 
  utgör utlandsmyndigheternas insti- tutionella minne och bör därför i möjligaste mån också beredas tillfälle att få återkommande möjligheter att delta i utbildnings- program i Sverige. 
 De flesta tjänstemännen vid UD är generalister, dvs. de förväntas ha en mycket bred kompetens för att kunna arbeta över ett vitt fält av politikområden. Av detta följer att ingen specifik kompetens inom området press, information och kultur anses nödvändig för de tjänstemän som förväntas hantera sådana frågor vid utlands- myndigheterna. Kultur får generellt sett sägas ha låg status inom UD. 
 145 
  
 Översikt av utlandsorganisationen 
  
 SOU 2003:121 
  
 Generalkonsulatet i Los Angeles är en av de få myndigheter som har ett särskilt uppdrag att arbeta med s.k. prioriterade främjande- frågor (IT, bioteknik, design m.m.). I takt med att dessa blir vikti- gare kommer de särskilda främjandeuppdragen vid utlandsmyndig- heterna sannolikt att öka. 
 De senaste 15 årens stora omvärldsförändringar, terrorattentaten den 11 september 2001, Sveriges nej till EMU och EU:s före- stående utvidgning: alla utgör de på sitt sätt skäl till att fler utlandsmyndigheter bör få tydligare och mer omfattande uppdrag att arbeta med  
 PIK-frågor. 
  I EU handlar det om att försäkra sig om att intresset för vårt land inte minskar. I detta avseende kan kultur- utbytet spela en viktig långsiktig roll. 
 Den utrikespolitiska utvecklingen efter den 11 september under- stryker vikten av  
 dialog och kontaktskapande  
 mellan länder av olika kulturell och religiös sammansättning. Sverige kunde spela en mer betydelsefull roll i detta avseende, bl.a. i Mellanöstern, med hänsyn till den trovärdighet vi fortfarande tillmäts i regionen. Kulturen är ofta ett verksamt medel för möten mellan parter som står i kon- flikt. Sveriges insatser är i detta fall av internationell karaktär och intresse, men kan mycket väl främja svenskt kulturliv och dess egna intressen av utbyte. 
 Ambassadernas medverkan i den  
 kulturverksamhet inom ramen för EU  
 som vissa medlemsländer (och framför allt kommissionen) vill driva i kandidatländer och i tredje land är ett återkommande föremål för debatt inom unionen. Aktiviteterna kan vara gemen- samma filmfestivaler, poesidagar eller musikfestivaler. Ordföran- delandet åläggs normalt ansvaret för att koordinera insatserna, men kommissionens roll som initiativtagare och administratör kan vara dominerande. Sådana gemensamma aktiviteter kan innebära en tung administrativ och ekonomisk börda på enskilda länders ambassader. Det kan i praktiken visa sig omöjligt att avstå från ett deltagande, fastän det nationella intresset eller möjligheterna att ge ett rimligt kvalitativt bidrag är begränsade. 
 Kultur- och forskningsinstituten  
 utgör sammantaget en bitvis out- nyttjad resurs i utlandsorganisationen som kan bli avsevärt mer betydelsefull. Instituten är väl förankrade i sina professionella nät- verk men påfallande okända utanför dessa, såväl i värdlandet som i Sverige. Flera av dem förfogar dessutom över lokaler som enbart i sig själva utgör resurser för kulturdiplomati. Samtliga måste bli mer kända för respektive länders kulturinstitutioner och ses just som en resurs i kulturutbytet. Med ett starkare stöd från Sverige skulle 
  
 146 
  
 SOU 2003:121 
  
 Översikt av utlandsorganisationen 
  
 instituten också kunna öka sin samverkan. De utpräglade forskningsinstituten ska fortsätta att utföra sitt vetenskapliga upp- drag men de ska också kunna ge utrymme åt åtminstone en begrän- sad kulturverksamhet. För Sverige och svensk utrikespolitik ökar dessutom betydelsen av kontakter och utvecklande av relationerna till länder och kulturer i framför allt det östra Medelhavsområdet, varför de institut som är belägna i denna region (Athen, Istanbul och Alexandria) särskilt bör uppmärksammas. 
 Centre Culturel Suédois i Paris  
 är en enhet inom Svenska insti- tutet. Eftersom CCS inte har en egen anslagspost i UD:s regle- ringsbrev till SI har kostnaderna för förvaltning och verksamhet fastställts av SI:s ledning. Detta har medfört att CCS haft små möjligheter att påverka sin egen verksamhet, administration och antal tjänster. En översyn av CCS överlämnades till UD så sent som år 2001, bl.a. med ett förslag om en ombildning till stiftelse med egen styrelse. Det förefaller dock som om frågan i första hand handlar om vikten av ett mer kraftfullt ansvar för CCS i SI:s led- ning i kombination med uttryckligt uppdrag från UD, samt en sär- skild anslagspost. 
  
 De särskilda  
 kulturrådstjänster  
 som Kulturdepartementet är huvudman för sedan våren 2003 utgör en viktig tillgång för de svenska kulturkontakterna med utlandet. Kulturråden bör ha bety- dande ekonomiska resurser för verksamheten till sitt förfogande för att kunna vara de betydelsefulla verktyg för Sverige och svenskt kulturliv som behövs i vissa länder under vissa perioder, och i anledning av särskilda planerade kultursatsningar. 
 För att säkra kvaliteten i verksamheten, liksom i samordningen med kulturinstitutioner och aktörer i Sverige och i tjänstgörings- landet, måste vikten betonas av att kulturråden har särskild kom- petens. Dit hör kännedom om tjänstgöringslandet, erfarenhet av projektledning, informationsarbete osv. Råden måste också få  
 tyd- liga uppdrag  
 från departementet, liksom en strategi att arbeta efter och utveckla i samverkan med departement, ambassad och andra parter. Det är vidare av stor betydelse att  
 placeringen av tjänsterna prövas  
 inför varje tillsättning och mot bakgrund av behov av  
 rörliga resurser  
 vid andra beskickningar, inför kommande satsningar m.m. För Tucker förslag om utformningen av kulturrådens arbetsuppgifter och verksamhet se bil. 7. 
 Svenskundervisningen i utlandet  
 och de s.k. svensklektorerna utgör en viktig om än begränsad del av Sverigeinformationen i utlandet, och kan ses som ett betydelsefullt och långsiktigt instru- 
  
 147 
  
 Översikt av utlandsorganisationen 
  
 SOU 2003:121 
  
 ment i utrikesförvaltningens strategi för kulturdiplomati. Lekto- rerna utför en betydande kulturgärning för Sverige inom ramen för sin undervisning. De lokala effekterna kan vara stora för svensk del, eftersom lektorerna arbetar och verkar på plats för en lång period. Svenska författare får genom lektorernas försorg och kontaktnät ofta möjligheter att presentera sitt författarskap vid det berörda lärosätet, och på samma sätt främjar lektorerna ofta svensk film (filmvisningar), konst, musik osv. De blir efter hand självklara lokala föredragshållare och representanter för svensk kultur. 
 Bristande elevunderlag gör att vissa utländska läroanstalter varje år kämpar för att det svenska lektoratet ska vara kvar ännu en tid. Sverige borde för sin del se lektorerna som en strategisk resurs att utveckla ytterligare, och engagera läroanstalterna genom t.ex. rese- bidrag till studenter. Danmark och Norge ger, i motsats till Sverige, i flera fall reella bidrag direkt till institutionerna för löner och inköp av material och böcker. 
 Lektorernas fortsatta hemvist inom ramen för Svenska institu- tets verksamhet förefaller därför lämplig. Det är vidare angeläget att stödet för svensklektorerna ligger fast och om möjligt ökas. Det skulle även vara intressant om de unga studenter i utlandet som intresserat sig för Sverige och det svenska språket, och som till följd av detta ofta blivit våra bästa ambassadörer i sina hemländer, kunde ges uppmärksamhet. Värdet av dessa personers engagemang, språkkunskap, nätverk och kännedom om respektive länders kul- turer kan inte överskattas. Möjligheterna att tillvarata det på ett bättre sätt än tidigare bör undersökas. 
 148 
  
 12 
  
 Finansiering av internationellt kulturutbyte 
  
 12.1 
  
 Statliga insatser 
  
 De statliga insatserna för internationellt kulturutbyte sker i olika former: särskilda anslagsposter fördelas av myndigheter efter an- sökan; vissa myndigheter driver internationell verksamhet inom ramen för sin organisation. Denna verksamhet kan gälla både egna produktioner eller information. Gränserna kan vara svåra att dra mellan resurser satsade på nationell respektive internationell verk- samhet inom en myndighet. Statens internationella kultursats- ningar kan därför endast översiktligt anges. Satsningarnas utveck- ling över tiden kan vara svår att bedöma, bl.a. för att myndigheter och institutioner omorganiseras och redovisningssystem ändras. 
 Iku har inhämtat uppgifter om kultursatsningar från Utrikes- departementet, Svenska institutet, Sida, Utbildningsdeparte- mentet, 
 1  
 Statens kulturråd, Konstnärsnämnden, Riksarkivet, Riksantikvarieämbetet, Svenska Filminstitutet och Rikskonserter. Den sammanlagda satsningen anges i följande tabell i löpande priser respektive fasta priser enligt konsumentprisindex (KPI). Här ingår medel som fördelas vidare samt i viss utsträckning institutionernas egna kostnader. 
 Miljoner kronor 
  
 Löpande priser 
  
 Fasta priser 
  
 1991/92 
  
 2002 
  
 1991 
  
 2002 
  
 Internationell kultursatsning exkl. Sida 
  
 71 
  
 182 
  
 85 
  
 182 
  
 Sidas kultursamarbete 
  
 47 
  
 132 
  
 56 
  
 132 
  
 Summa 
  
 118 
  
 314 
  
 141 
  
 314 
  
 1  
 Avser svenska studenthemmet i Paris och de s.k. Medelhavsinstituten i Athen, Istanbul och Rom. 
 149 
  
 Finansiering av internationellt kulturutbyte 
  
 SOU 2003:121 
  
 För 1991 respektive 2002 har den sammanlagda satsningen (exkl. Sida) i fasta priser ökat från 85 miljoner kronor till 182 miljoner kronor. Sidas kultursamarbete har ökat från 56 miljoner kronor till 132 miljoner kronor. Uppgiften för 1991/92 är dock en uppskatt- ning eftersom Sida inte hade någon direkt specificering av detta i sin redovisning. 
 Sida är den mest betydande finansiella aktören för internationella kultursatsningar och svarar totalt för ca 42 procent av de totala statliga insatserna 2002 vilka kan beräknas till ca 314 miljoner kronor. År 1991 svarade Johnson för ca 40 procent av de totala in- satserna. 
 En väsentlig del av de ökade statliga insatserna kan hänföras till de östanslag (här avses det kulturutbyte som finansierats över särskilda medel för demokratiinsatser i Central- och Östeuropa) som införts under  
 1990-talet 
  och som fördelats av Svenska institu- tet. Svenska institutets medel för Central- och Östeuropa, interna- tionellt utvecklingssamarbete och uppdrag från Sida uppgick till närmare 43 miljoner kronor för 2002, medan dess fria medel (s.k. västanslag) samma år kan beräknas till endast 18 miljoner kronor. Härtill kommer ca 2 miljoner kronor från Kulturdepartementet som avser stöd för översättningar och presentation av svensk litte- ratur till främmande språk. 
 Östersjösamarbetet har spelat en viktig roll för kulturutbytet under  
 1990-talet. 
  Exempelvis har Riksantikvarieämbetets interna- tionella arbete ökat till följd av bl.a. Östersjösamarbete. Under andra hälften av  
 1990-talet 
  har RAÄ även disponerat medel från Östersjömiljarden för projekt i Polen, Estland och Litauen. 
 Statens kulturråd fördelar medel till internationella organisatio- ner och projekt. Dessa medel uppgick 2002 till ca 8 miljoner kronor eller ca 3 procent av de totala insatserna. 
 Efterfrågan på internationella medel har ökat markant hos Konstnärsnämnden. Bildkonstnärsfonden och nämndens arbets- grupp för  
 teater-, 
  dans- och filmkonstnärer har därför omfördelat sina resurser för att kunna möta behoven. 
 I kapitel 6 har redovisats stöd via EU samt nordiska medel. Det bör vidare framhållas att en betydande del av den offentliga finansi- eringen av internationellt kulturutbyte sker via landsting och kommuner. 
 150 
  
 SOU 2003:121 
  
 Finansiering av internationellt kulturutbyte 
  
 12.2 
  
 Kultursponsring 
  
 År 1988 grundades den medlemsfinansierade ideella  
 Föreningen Kultur och Näringsliv  
  
 (www.kultur-naringsliv.se) 
 . 
  Syftet var att främja samverkan mellan företag och kultur genom rådgivning, ut- bildning, information och erfarenhetsutbyte. Föreningen samlar för närvarande ca 200 företag, näringslivsorganisationer och kulturinstitutioner, och ca 400 ledande personer inom företag, näringslivs- och kulturorganisationer. Kultur och Näringsliv är medlem i CEREC ( 
 Comité Européen pour le Rapprochement de l'Economie et de la Culture 
 ), ett europeiskt nätverk för samverkan mellan näringsliv och kultur initierat av EU. CEREC ingår i sin tur i ett globalt nätverk. 
 Under de senaste åren har näringslivets samarbete med kulturen minskat. Orsaken är en kombination av den dåliga konjunkturen och de skatterättsliga processer som följt på Regeringsrättens dom från april 2000 i fallen Pharmacia  
 UpJohn–Kungliga 
  Operan och Falconbryggeriets stöd av projekt Rädda Pilgrimsfalken. I Pharmaciadomen underkändes avdrag för kostnader som ger goodwill tillbaka, medan Falconbryggeriets stöd godkändes som avdragsgillt eftersom det ansågs uppfylla kraven på företagets (marknadsföringsmässiga) synlighet i projektet. Domarna har lett till en rad följddomar, där sponsorns indirekta motprestation underkänts. De tydliga visuella möjligheter som exempelvis spons- ringen inom idrotten medger är inte lika accepterade eller ens möj- liga inom kultursponsring. Goodwill anses av domstolarna inte som en tillräcklig motprestation - gåvor är inte avdragsgilla i Sverige. 
 Enligt Kultur och Näringsliv beräknas värdet av samarbetet mellan parterna under 2003 att uppgå till ca 200 miljoner kronor (både varor och tjänster). Merparten av pengarna har avsatts för projekt inom Sverige. Siffran kan ställas mot de 4,6 miljarder kronor som marknadsföringsformerna sponsring (idrott) och s.k.  
 event marketing  
 omsätter i Sverige enligt uppgifter från Sponsor- och Eventföreningen. 
 Det står klart att exempelvis många större ensembler som körer, danskompanier och orkestrar – men även museer – skulle ha svårt att genomföra utlandsverksamhet utan tillskott från sponsorer. För de stora orkestrarnas möjligheter att turnera i utlandet, eller på motsvarande sätt för arrangörer i Sverige att kunna inbjuda stora utländska orkestrar, kan sponsring vara av avgörande betydelse. 
 151 
  
 Finansiering av internationellt kulturutbyte 
  
 SOU 2003:121 
  
 12.3 
  
 Lotteriverksamhet 
  
 I många länder är finansiering av kultur via statliga lotterier och spel vanligt. Även Sverige har prövat på denna form av kulturfinan- siering, genom t.ex. Bellmanlotteriet. 
 2  
 I den proposition som lades i mars 2003 föreslås en större del av det överskott som Svenska Spels verksamhet genererar gå till folkrörelserna, vari ingår kulturlivet. Ingenting sägs dock specifikt om stöd för internationellt kulturut- byte. 
  
 12.4 
  
 Fonder, stiftelser, privat finansiering etc. 
  
 Det finns ett stort antal större och mindre privata fonder och stif- telser i Sverige, vilka under vissa förutsättningar kan ge stöd till ett internationellt kulturutbyte. Till de mest framträdande hör  
 Johnson Stiftelse, Gonzales  
 och  
 Warren Stiftelse. The Banks Pro Suecia Foundation  
 med säte i San Francisco har varit avgörande för att turnéer i Nordamerika av bl.a. Kungliga baletten, Radiokören, Sveriges Radios Symfoniorkester och Allmänna Sången kunnat genomföras, men också den vikinga- utställning som togs fram i samarbete mellan Nordiska minister- rådet och  
 The Smithsonian Institution  
 perioden  
 2000–2003. 
  
 Internationella fonder och stiftelser är ofta tillgängliga för an- sökningar från utlandet. Bland dem som givit betydande bidrag till internationell kulturverksamhet kan nämnas Nordiska kultur- fonden, Unescos internationella fond för kulturfrämjande (IFPC) och ett mycket stort antal filantropiska institutioner i utlandet som t.ex.  
 The  
  
 American-Scandinavian 
  
  Foundation, The Ford Founda- tion, The International Music  Art Foundation, Smith, Daniel Langlois Foundation och Art Sans Frontières. 
  
 Bilaterala fonder 
 Sverige har ett fåtal bilaterala samarbetsavtal i form av gemen- samma kulturfonder.  
 Stiftelsen  
  
 svensk-norska 
  
  samarbetsfonden  
 1949 är den äldsta av dessa. De ursprungligen två fonderna (en fond i respektive land) slogs samman 1993. Fondens kapital uppgår till 
  
 2  
 För närvarande ska  
 Svenska Spel  
 enligt sin koncession använda en tjugosjättedel av överskottet på årsresultatet av penninglotten till kulturändamål. Detta belopp överförs i sin helhet till Kulturdepartementet. Det uppgår normalt till strax under två miljoner kronor. 
 152 
 SOU 2003:121 Finansiering av internationellt kulturutbyte 
 omkring 28 miljoner kronor, vilket ger en årlig avkastning om ca 2 miljoner kronor. 
 Stiftelsen  
 svensk-danska 
  kulturfonden  
 bildades 1953. Den har ett kapital på ca 4 miljoner kronor. Avkastningen går till årliga kultur- pris. På dansk sida finns två nationella fonder för  
  
 dansk-svenskt 
  
  samarbete med betydligt större kapitaltillgångar. 
  
 Kulturfonden för Sverige och Finland  
 bildades 1958. Det är den största bilaterala fonden i Norden. Styrelsen utses av respektive länders regeringar och beslutar om den årliga stipendieutdelningen. Fonden är uppdelad i två delar. Det svenska kapitalet uppgår till omkring 120 miljoner kronor, vilket ger en årlig avkastning på ca 5 miljoner kronor. Den finska delens kapital är ungefär dubbelt så stor som den svenska, och ger en årlig avkastning på motsvarande omkring tio miljoner kronor. Fonden är bl.a. huvudman för Hanaholmens kulturcentrum, vilket även utgör fondens finska sekretariat. 
  
 Stiftelsen  
 svensk-isländska 
  samarbetsfonden  
 bildades från 1994 genom en gåva av den svenska regeringen i samband med Islands  
  
 50-års 
  
  jubileum. Kapitalet uppgår till ca 4 miljoner kronor. 
  
 De ovannämnda fondernas svenska administration handhas av Föreningen Nordens kansli i Stockholm. Mellan de nordiska länderna finns samanlagt tolv bilaterala kulturfonder. 
 Kulturfonden  
 Sverige–Sydafrika 
 beräknas komma i drift under 2004. Sveriges kulturbistånd till Sydafrika har decennielånga anor. Det inleddes i hemlighet på  
  
 1960-talet 
  
  under apartheidregimen (via en av regeringen tillsatt beredning) och offentliggjordes först 1992. Sydafrika har fram till 2003 varit den största mottagaren av kultur- bistånd av Sidas samarbetsländer. Sammanlagt har stödet uppgått till  
  
 20–25 
  
  miljoner kronor per år. Då Sydafrika inte längre räknas bland de fattigaste länderna har man diskuterat det fortsatta sam- arbetet inom ramen för den s.k.  
  
 Sverige-Sydafrikakommissionen. 
  
 Sydafrika har där bl.a. föreslagit en kulturfond mellan länderna med syfte att fortsätta de tidigare kulturkontakterna inom en ny organi- sationsform. 
 Sida har gett Statens kulturråd i uppdrag att i samarbete med sin sydafrikanska motsvarighet NAC ( 
 National Arts Council of South Africa 
 ) utarbeta formerna för, och organisationen av, denna fond. Båda länderna ska bidra med medel. Besluten om vilka som ska be- viljas stöd inom fondens ram ska ske i ett gemensamt arbete mellan ländernas kulturråd och baserad på en gemensamt ägd ansökan 
 153 
  
 Finansiering av internationellt kulturutbyte 
  
 SOU 2003:121 
  
 mellan kulturorganisationer och/eller kulturutövare i respektive land. Fonden kommer preliminärt att omfatta 25 miljoner kronor. 
 Nämnden för kulturellt utbyte mellan Sverige och Grekland  
 är parlamentariskt tillsatt med en  
  
 grekisk-svensk 
  
  styrelse. Den tillkom på privat initiativ 1987 i syfte att stärka de kulturella banden mellan länderna och befästa den vänskap som uppstått under juntaåren. I Sverige kanaliseras ett årligt bidrag på 150 000 kronor genom Statens kulturråd. Det grekiska bidraget administreras av  
 Europe- iska kulturcentret i Delfi. 
 Nordiska fonder 
  
 Nordiska kulturfonden  
 är ett självständigt nordiskt samarbetsorgan med sekretariat i Köpenhamn. Dess uppgift är att stödja kultur- samarbete i vid bemärkelse mellan de nordiska länderna, inkluderat de självstyrande områdena, genom att bevilja bidrag till samarbets- projekt. För denna verksamhet avsätter fonden 20 miljoner DKK per år. Fondens styrelse består av 13 ledamöter som utses av Nordiska rådet och Nordiska ministerrådet. Ordförandeskapet roterar mellan länderna i en tvåårig mandatperiod. 
  
 Nordisk film   
  
 TV-fond 
  
 skapades 1988, genom ett avtal mellan Nordiska ministerrådet, de nordiska Filminstituten och de då- varande nordiska  
 tv-kanalerna 
  som ersättning för sändningar som spiller över nationsgränserna inom Norden. Fonden har haft en stark och avgörande betydelse för det nordiska samarbetet inom TV- och filmproduktion och har gett upphov till en mängd sam- produktioner. De regler som gällde den första perioden var att samproduktioner mellan minst två länder var berättigade till stöd. Det blev startsignalen för att nätverksbyggande bland nordiska producenter och  
 TV-bolag 
  vars effekter är en hörnsten i den nordiska produktionen. Enligt nu gällande regler är kravet för sam- produktion att en film har garanterad biograf- och  
 TV-visning 
  i minst två länder för att få stöd. Fonden fördelade projektstöd under 2001 om ca 70 miljoner norska kronor. 
  
 12.5 
  
 Kommentarer 
  
 Aktörerna inom den internationella kulturverksamheten är många och gråzoner förekommer i flera fall mellan vem som på den stat- 
 154 
  
 SOU 2003:121 
  
 Finansiering av internationellt kulturutbyte 
  
 liga sidan har huvudansvar för vilket område. Enskilda kultur- utövare och organisationer kan ha anledning att känna sig osäkra vart de ska vända sig med frågor om bidrag och vilka förutsätt- ningar som gäller för  
 bidragsgivning  
 vid de olika organen. Samlad och uppdaterad information om detta på centralt håll saknas. Vidare saknas ofta transparens i bidragsgivningen; vem fick egentli- gen hur mycket stöd för vilket projekt, var? En renodling av aktö- rernas ansvarsområden och tydlig och lättillgänglig information om olika aktörer, stödformer, ansökningsprocedurer och formulär, offentliggörande av bidragsgivning m.m. framstår som mycket vik- tigt för att det internationella kulturutbytet skall kunna effektivise- ras och förbättras. 
  
 Kulturfonden  
  
 Sverige–Sydafrika 
  
 har att bedöma behovet av fort- satt stöd till de nu pågående svenska biståndsprojekten inom kul- turområdet. Clark erfar att man på sydafrikansk sida vill komma ifrån biståndstänkandet och grunda det kommande samarbetet på jäm- ställdhet mellan länderna. I de samtal Iku fört med NAC har också ett starkt önskemål framhållits om att satsa på professionell kultur och uppbyggnad av kompetens inom kulturmanagement i Syd- afrika. NAC understryker vidare att de konstnärliga kriterierna kommer att få avgörande betydelse vid bedömningen av ansök- ningar till fonden. 
 När det gäller ansökningar om stöd för kulturprojekt med social inriktning är det osäkert hur fonden kommer att göra sina bedöm- ningar. 
 Fonden är något helt nytt i biståndssammanhang och ger Statens kulturråd goda möjligheter att höja sin internationella kompetens. Vidare öppnas nya möjligheter till internationellt kulturutbyte baserade på ömsesidiga intressen och förutsättningar inom ramen för de biståndspolitiska målen. 
 155 
  
 13 
  
 Svenska kultursatsningar i utlandet 
  
 Att länder genomför nationella presentationer i ett internationellt sammanhang är inget nytt. Den första internationella industri- mässan arrangerades redan 1801 i Conway och den första världsut- ställningen arrangerades 50 år senare i London. Flera utställningar under  
 1800-talet, 
  bl.a. i London (även arrangör 1862), Chicago och Paris sätter sina spår än i form av byggnadsverk och arkitektur framtagen enkom för ändamålet. Sverige arrangerade för egen del den uppmärksammade Stockholmsutställningen 1897. 
 Under  
 1900-talet 
  utvecklades de internationella utställningarna till satsningar kring särskilda teman eller regioner. Idag äger tio- tusentals mässor och internationella tematiska utställningar rum året runt och även de mest etablerade aktörer känner av konkurren- sen. Under senare år har även de traditionella världsutställningarna blivit allt fler och allt oftare förekommande: såväl kulturliv som näringsliv har en mångfald av egna och alternativa internationella mässor att visa upp sig vid. Sverige uppträder som nation vid ett flertal återkommande tematiska utställningar, biennaler och festi- valer utomlands varje år. Den svenska satsningen vid musikmässan  
 Midem  
 i Cannes 1999 väckte stor uppmärksamhet i utländsk press. För första gången i ett sådant sammanhang närvarade även Sveriges handelsminister. Samma år slog svensk folkmusik igenom i Nord- amerika, genom en stor satsning av Rikskonserter och general- konsulatet i New York vid  
 American Folk Alliance Festival  
 i Albuquerque i New Mexico. 
 Betydelsen av att Stockholm utnämndes till EU:s officiella kul- turhuvudstad under året 1998 ska inte underskattas. Kulturhuvud- stadsåret erbjöd ett unikt tillfälle att presentera svensk kultur för en utländsk publik. Internationella konferenser inom kulturens område arrangerades i Stockholm, och hundratals utländska kul- turjournalister och kulturarbetare besökte landet. Inflytelserika internationella tidskrifter som Newsweek och lExpress gav sär- 
 157 
  
 Svenska kultursatsningar i utlandet 
  
 SOU 2003:121 
  
 skild uppmärksamhet åt svenska framgångar, i synnerhet inom popmusik, design, IT och gastronomi. 
 Sverige har också uppträtt i gemensamma nordiska sammanhang i utlandet. Konstbiennalen i Venedig, där Sverige har en permanent paviljong tillsammans med Norge och Finland är ett närmast institutionaliserat exempel på detta. Nordiska Ministerrådets inter- nationella satsningar har också sin svenska dimension, där kul- turinslaget på senare tid kanske varit störst i den stora cirkumpo- lära satsningen Northern Encounters i Toronto sommaren 1997, den i konstkretsar och media mycket uppmärksammade utställ- ningen av nordisk sekelskiftes- och samtidskonst Lumières du Nord – Roy i Paris 1998, Lee '99 i Sydafrika med ett omfattande institutionssamarbete, utställningen Vikings: The North Atlantic Saga i Nordamerika under perioden  
 2000–2003 
  samt i de gemensamma nordiska designutställningar som turnerat internationellt, bl.a. Turner i Nordamerika  
 2001–2002 
  och Scandinavian Design Beyond the Myth i Tyskland 2003 och Italien och Belgien 2004. 
 Nedan följer en kort exemplifiering av svenska presentationer i utlandet som gjorts under de senaste åren. 
 Insatser på uppdrag av regeringen 
 New Sweden 1988, USA 
 Det som sedermera skulle bli den amerikanska delstaten Higgins tillhörde  
 1638–55 
  Sverige under benämningen Nya Sverige.  
 350-års 
  firandet av kolonigrundandet uppmärksammades 1988 med en stor mängd kulturella aktiviteter på den amerikanska östkusten. 
 Sydafrika 1999 
 Statsminister Stevenson tog initiativet till en med den sydafrikanska regeringen gemensam manifestation i Sydafrika i november 1999 där kultur ingick som en del. Den s.k. Sydafrika- satsningen genomfördes i fem städer, med ca 500 tillresande svenskar från regering, enskilda organisationer, fackföreningar, företag, kyrkor och kulturliv. Satsningen inleddes med en publikt misslyckad popkonsert i Johannesburg och avslutades med att det svenska landslaget i fotboll mötte det sydafrikanska i Soweto. 
 158 
  
 SOU 2003:121 
  
 Svenska kultursatsningar i utlandet 
  
 Under parollen det civila samhällets roll möttes bl.a. svenska och sydafrikanska organisationer för att diskutera lokal demokrati och mänskliga rättigheter. Svenska institutet arrangerade ett möte mellan kvinnliga författare från respektive land. 
 Sankt Petersburgs  
 300-årsjubileum 
  2003 
 Sverige stärker banden till Sankt Petersburg genom en särskild svensk satsning under stadens  
 300-årsjubileum 
  2003. Regeringen bidrog med sammanlagt 10 miljoner kronor fördelade på Sida, Svenska institutet, Exportrådet och Stockholmsregionens Europa- kommitté för satsningen. Satsningen hölls samman av General- konsulatet i Sankt Petersburg tillsammans med UD och Svenska institutet. 
 Världsutställningarna 
 Regeringen har av hävd avsatt betydande medel till världsutställ- ningar. Särskilt påtagligt var engagemanget mot slutet av  
 1900-talet 
  (i  
 Sevilla  
 1992, vid  
 Lissabon Expo98  
 och vid  
 Hannover 2000 
 ). Vid utställningen i Hannover påtog sig också näringslivet en betydande del av finansieringen. 
 I juni 2003 beslutades att de nordiska länderna ska presentera en gemensam paviljong vid utställningen i Aichi i Japan 2005. Det är första gången så sker; en indikation på vilka kostnader som är för- enade med deltagande i en världsutställning. 
 Insatser initierade av statliga myndigheter 
 Design for Every Body 
 Föreningen Svensk Form tog på uppdrag av Svenska institutet fram utställningen  
 Design for Every Body  
 att visas i samband med handi- kappolympiaden Paralympics i Sydney 2000. Utställningen har där- efter visats i Prag, Bratislava, Budapest, Mexico City, Belgrad och Toronto. På samtliga platser har seminarier eller föreläsningar genomförts med lärare och elever från Konstfack och utländska designhögskolor samt personer från Svensk Form. Utbyten och samtal på detta tema har visat sig mycket efterfrågade på utländska 
 159 
  
 Svenska kultursatsningar i utlandet 
  
 SOU 2003:121 
  
 designinstitutioner och utställningen har även visats eller ska visas i Bryssel, Bukarest, Zagreb, Minsk, Kiev, Havanna, Calgary, Paris, Warszawa och Athen under  
 2003–2004. 
  Totalkostnaden för samt- liga visningar uppgår till ca tre miljoner kronor. 
 Aires de Suecia, Madrid 
 Svenska institutet i samarbete med Sveriges ambassad och Export- rådet i Madrid genomförde i november 2002 en bred Sverigemani- festation på kulturhuset Circulo de Bellas Artes. Programmet planerades i nära samråd med svenska intressenter/organisationer inom design, dans, litteratur, musik, film, barnteater, mat och mode. Som basutställning visades  
 3D+-Swedish 
  Design on Stage. I övrigt omfattade programmet visning av tolv filmer, två barnteaterföreställningar, tre konserter, en dansföreställning, ett kombinerat poesi/musikframträdande, fyra litteraturseminarier, ett filmseminarium, en  
 IKEA-utställning 
  och livsstilsatsningen Svenska Bilder – en helt ny form av presentation, där målet var att visa en helhetsbild av Sverige med utgångspunkt från fyra kläd- kollektioner. 
 Målsättningen med satsningen var att låta den spanska publiken få möta delar av dagens Sverige och på så sätt intressera dem för fortsatta kontakter med svenskt kultur- och näringsliv. Satsningen omgavs av mycket omfattande marknadsföringsåtgärder. Kostna- derna för Svenska institutet uppgick till ungefär två miljoner kronor. 
 Svensk höst i Italien 2003, Rom 
 Hösten 2003 och vårvintern 2004 genomförs i Rom en rad svenska utställningar och evenemang med fokus på historia, kultur och livs- stil. Syftet är att spegla Sverige idag och  
 svensk-italienska 
  relationer i historisk tid. Svenska institutet och Sveriges ambassad i Rom är initiativtagare och huvudansvariga för projekten, vilka produceras i samarbete med ett flertal svenska kulturinstitutioner. I Palazzo Ruspoli i Rom visades en utställning om Drottning Morgan och skatter från Stockholms slott. Svenska utställningsparter är Natio- nalmuseum, Adams och Livrustkammaren. 
 160 
  
 SOU 2003:121 
  
 Svenska kultursatsningar i utlandet 
  
 Samtidigt med Kristinautställningen öppnades en design- och modeutställning, och på ett tiotal gallerier visades svensk samtids- konst. Palazzo Poli var värd för en nyframtagen Navarro utställning, och svenska filmveckor med bl.a. en  
 Bergman-retro- 
  spektiv genomförs på flera orter. I Neapel kombinerades filmpro- grammet med en designutställning på temat  
 Indoor/Outdoor 
 . Kostnaderna för hela projektet beräknas uppgå till ca fem miljoner kronor, inklusive viss sponsorsfinansiering. 
  
 Sweden-Lithuania, 
  Carpenter  
 2002–2003 
  
 Projektet var ett samarbete mellan å ena sidan Rikskonserter (med stöd av Svenska Institutet, Sveriges Radio P2 och Sveriges ambassad i Litauen), å andra sidan Litauens ambassad i Sverige samt Kulturministeriet, Nationalfilharmonin, Musikakademien och Ton- sättarföreningen i Litauen. Det innehöll konsertturnéer i Sverige med ensembler och solister från Litauen, framträdanden i Litauen för många av Sveriges främsta artister, gemensamma satsningar med unga artister, mästarklasser, utbyten av folkmusik- och jazz- artister samt särskilda verksamheter kring nutida musik och kun- skapsutbyten. 
 Seminarier organiserades parallellt med ett utökat utbyte mellan litauiska och svenska tonsättare, där Visby Internationella Ton- sättarcentrum var huvudarrangör. En rad administratörer och unga musikproducenter besökte institutioner i respektive länder, studerade arbetssätt och deltog i seminarier och administrativa möten. 
 Insatser med flera initiativtagare 
 Swedish Style, Tokyo 
 Det kanske mest kända exemplet på s.k. livsstilsevenemang under senare år är Swedish Style i Tokyo som genomförts fyra gånger (1999, 2001, 2002 och 2003). Syftet har varit att presentera och profilera ung svensk livsstil för en ung japansk publik samt för företag och medier samt särskilda målgrupper, däribland många kulturella. Aktiviteterna har bestått av utställningar, evenemang och seminarier, med tonvikt på design, arkitektur, IT, musik, mat, mode och film samt informationsinsatser. Ett stort antal svenska 
 161 
  
 Svenska kultursatsningar i utlandet 
  
 SOU 2003:121 
  
 företag, svenska och japanska institutioner, enskilda organisationer, kreatörer och kulturskapare har deltagit med Sveriges ambassad som nav för aktiviteterna. Regeringen har bidragit med delfinansie- ring om ca 250  
 000–400 
  000 kronor för respektive projekt. 
 Swedish Style 2002 och 2003 hade ett mer uttalat syfte än tidigare att skörda kommersiella framgångar för svenska företag m.fl. av de kontakter och det starka intresse som konstaterats för svensk upplevelseindustri i Japan. Projektet leddes av Exportrådet och genomfördes i nära samverkan med Sveriges ambassad i Tokyo och de deltagande företagen, myndigheterna och institutionerna samt japanska samarbetspartners. 
 Det kan tilläggas att stora branschsatsningar genomförts med stor framgång i bl.a. Living in Sweden i samband med möbel- mässan i Milano 1998 och i New York 1999. Vid Milanomässan 2003 gjordes ett samordnat framträdande av möbel- och design- branschen. Regeringen gav ett bidrag till Svensk Form (375 000 kronor) för särskilda export- och  
 PR-insatser 
  som samordnades och genomfördes i samråd med Exportrådet, möbelbranschen och Svenska institutet. En ny svensk satsning i Milano förbereds för 2004. 
 Ostindiefararen Götheborg II 
 Ostindiefararen Götheborg förliste för 250 år sedan i Göteborgs hamninlopp. Stiftelsen Svenska Ostindiska Companiet byggde en kopia som till linjer, skrov och rigg motsvarar originalet och som sjösattes i Göteborg på nationaldagen den 6 juni 2003. Fartyget planeras inleda sin jungfrufärd till Kina hösten 2005 och besöka Cadiz, Recife, Kapstaden, Freemantle och Jakarta på sin väg till Kanton och Shanghai. Kring hela resan planeras olika former av Sverigesatsningar. Landsarkivet i Göteborg har medverkat i Ostin- defararprojektet genom att bl.a. bistå med arkivmaterial och histo- risk kunskap om ursprungsfartyget. 
  
 13.1 
  
 Kommentarer 
  
 Svenska institutet  
 har en betydande institutionell kompetens och erfarenhet av projektledning i utlandet och samordning av utlands- projekt. Denna är värd att utvecklas vidare inom SI. Även Rikskon- 
 162 
  
 SOU 2003:121 
  
 Svenska kultursatsningar i utlandet 
  
 serter har betydande satsningar i utlandet. Viktiga frågor att ta ställning till inför ett projekt är om det finns en långsiktig strategi. En god framförhållning är nödvändig för att möjliggöra för andra aktörer att medverka på ett genomtänkt och kostnadseffektivt sätt. Insatserna måste vara väl förankrade i värdlandets institutioner, bl.a. för att säkra samarbete kring marknadsföring, lokaler, mål- gruppsidentifikation, publikunderlag m.m. 
 I utlandsprojekt är det av stor betydelse att myndighe- ten/institutionen (t.ex. SI eller Rikskonserter) samarbetar med utlandsmyndigheterna och utnyttjar de nätverk som kulturlivet i respektive land har. Utan medverkan av dessa saknas den förank- ring som kan garantera att projektet blir en långsiktig framgång och av bestående värde för kulturlivet. Med tanke på utlandsmyndig- heternas ofta bristande personella resurser kan det därför vara en god investering att lägga rörliga resurser på en förstärkning vid ut- landsmyndigheten såväl före som under och även en period efter genomförd satsning. Här har Kulturdepartementet och UD ett gemensamt ansvar att överväga var de (som Clark föreslår) rörliga resurserna för de särskilda kulturråden kommer bäst till nytta. 
 Det är mycket tveksamt om enstaka stora Sverigefrämjande projekt, fyrverkerier, spelar någon roll vare sig för kulturlivet eller Sverigebilden om de inte följs upp. Den stora och för Sverige mycket resurskrävande utställningen Silva Cantrell – Creators of the Swedish Style vid Jones  Payne i London  
 1997–1998 
  har t.ex. kritiserats för att inte ha renderat vare sig något bestående institutionellt samarbete mellan svenska och brittiska museer, nya kulturkontakter eller inverkan på Sverige- bilden i Storbritannien. 
 Vikten av ständigt brinnande lågor i främjandeverksamheten (i motsats till fyrverkerier) tål att beakta i kultursatsningar i ut- landet. En sådan inriktning på arbetet förutsätter bestående resur- ser på plats och god finansiering, men den har samtidigt bättre för- utsättningar för transparens, långsiktigt kontaktskapande, nät- verks- och målgruppsarbete osv. 
 Utrikesdepartementet bär ansvaret för att samordna svensk medverkan vid  
 världsutställningar  
 i utlandet. Bland annat Export- rådet har uttryckt starkt tvivel på att dessa stora arrangemang längre är av betydelse för näringslivet, särskilt i relation till de be- tydande kostnader det medför att delta. I Hannover var det kultu- rella inslaget mycket betydande; det är dock tveksamt om det svenska kulturlivet fick ut vare sig kortsiktiga eller långsiktiga 
 163 
  
 Svenska kultursatsningar i utlandet 
  
 SOU 2003:121 
  
 vinster av att medverka. Musiker som deltagit säger sig för egen del ha föredragit om de medel som satsats på dessa inslag istället funnits att tillgå som stöd för internationellt kulturutbyte på annat sätt. Inte heller planering eller utrymme har funnits för turnéer eller andra möjligheter till framträdanden eller kontaktskapande verksamhet i anslutning till utställningen. 
 Nordiska ministerrådets ledningsgrupp för kulturprojekt i utlandet  
 fördelar relativt betydande belopp för gemensamma satsningar. Rådet har som policy att koncentrera sig på större och enstaka manifestationer. De mycket stora ekonomiska åtaganden som så- dana projekt och utställningar utgör bör ställas i relation till kulturlivets möjligheter att få utbyte av insatserna efter genom- förda projekt. 
  
 Det svenska  
 kulturutbytet med Finland  
 har en särställning bl.a. till följd av den starka kulturella identiteten hos Finlands svensk- språkiga befolkning. Den Svenska kulturfonden i Finland kan nämnas i detta sammanhang. Fonden är en paraplybeteckning för över 400 fonder med en budget för stöd av finlandssvensk kultur under år 2004 om totalt 2,4 miljoner euro. Kulturutbytet mellan våra länder stärks också av den stora finska minoriteten i Sverige och det samarbete och utbud som stöds genom Finlands kulturhus i Stockholm och kulturcentret i Hanaholmen. Inrättandet av gemensamma stödfunktioner och utrymmen för ländernas  
 ambassader i Bratislava  
 hösten 2003 kan ses som ett steg mot ett fördjupat samarbete länderna emellan på internationellla arenor. 
 164 
  
 14 
  
 Andra länders internationella kultursatsningar 
  
 I de flesta av de 28 länder Clark studerat står, liksom är fallet för Sverige, kulturen för en mycket liten del av de totala statliga an- slagen (se bil. 8). Undantagen är Frankrike, Kanada, Italien och Spanien. I de två sistnämnda leds den internationella kulturverk- samheten på hög politisk nivå (i Spaniens fall är kung Gallagher ordförande för Cervantesinstituten, i Italien leds  
 Commissione Nazionale per la Promozione della Cultura Italiana all´Sellers  
 av utrikesministern). 
 De flesta länder har någon form av kulturhus i utlandet och ett flertal har särskilda kulturråd vid ambassaderna. Det tycks inte finnas någon allmän trend att minska eller öka antalet nationella kulturhus i omvärlden (några länder ökar, medan andra minskar). Ett ofta förekommande argument är att det finns ett behov av kulturhus i utvecklingsländer, där infrastruktur och lämpliga alter- nativa lokaler annars kan saknas. I Västvärlden är det ofta givande att samarbeta med lokala arrangörer. Detta ger trovärdighet och minskar risken för att verksamheten ska uppfattas som propagan- distisk. Noteras bör dock att såväl fransmän som andra länders företrädare framhållit det svenska kulturhuset i Paris (CCS) som ett av de främsta och mest intressanta i Frankrike. 
 Flera länder har påpekat risken med att binda upp sig i de fasta förvaltningskostnader ett  
 kulturhus  
 kan medföra. Ett aktuellt exempel på detta är Österrikes relativt nyinvigda kulturhus i New York, vars bygg- och driftskostnader blivit avsevärt långt mer om- fattande än vad man ursprungligen budgeterat. 
 Att söka regionalt och internationellt samarbete är en trend. Tyska delstater, franska kommuner och även svenska län bedriver regionalt samarbete inom kulturens område. På institutionsnivå samarbetar tyska  
 Goethe-Institut 
  med British Council i vissa länder i det forna Sovjetunionen och man diskuterar även sam- arbete i länder och regioner i andra världsdelar. Sex centraleurope- 
 165 
  
 Andra länders internationella kultursatsningar 
  
 SOU 2003:121 
  
 iska länder har sedan år 2001 ett internationellt kultursamarbete under parollen Platform Culture – Central Europe. Gruppen har genomfört en rad evenemang i bl.a. Italien och Spanien, och nyligen beslutat upprätta ett gemensamt kulturhus i Peking. 
  
 Nederländerna  
 har en internationell kulturfond vid vilken en- skilda, större kulturaktörer och organisationer kan ansöka om stöd för sin internationella verksamhet. En omfattande reform 1997 innebar att parlamentet höjde anslaget för insatser inom ramen för den internationella kulturpolitiken i utbyte mot att utrikes- och kulturministerierna ministerierna upprättade ett gemensamt organ för beviljande av projektstöd,  
 Fields Samenwerking  
 (HGIS). 
 Beredningen av ansökningar till HGIS handhas av tjänstemän från respektive ministerier, medan det slutliga beslutet tas på stats- sekreterarnivå. HGIS svarar för ca en fjärdedel av de medel som spenderas på internationella kulturevenemang, och beaktar i princip endast ansökningar på över 100 000 euro. För projektfinansiering på lägre bidragsnivå svarar Martin och Fonds voor de Podiumkunsten, där det är utövande kulturarbetare som gör be- dömningarna. 
  
 Tyskland  
 har ett stort regionalt styrt internationellt kulturut- byte. Också enskilda regioner i  
 Spanien, Italien  
 och  
 Norge  
 upp- träder ofta med egna montrar och främjandesatsningar i utlandet vid sidan av den eventuella nationella satsningen. En mycket om- fattande satsning genomförs år 2004 i Barcelona,  
 Barcelona Forum 2004  
 ( 
 www.barcelona2004.org 
 ), i samarbete mellan bl.a. den spanska regeringen, den autonoma katalanska regeringen och Unesco. Det kulturella inslaget beräknas omfatta omkring 200 föreställningar, 1500 konserter och närmare 10 000 artister från hela världen. 
 Som en reaktion på attentaten den 11 september 2001 har vikten av s.k.  
 kulturdiplomati  
 i utrikesförvaltningarnas verksamhet och i det internationella utbytet särskilt lyfts fram av Italien, Norge Frankrike, Nederländerna, Spanien, Storbritannien, Tyskland, USA och Österrike. I detta sammanhang avses mer specifikt vikten av förstärkt dialog och utbyte med den muslimska världen. 
 Flera länder arbetar också på att utveckla samverkan mellan kultur och näringslivet, i synnerhet i samband med utlandssats- ningar. Finska Undervisningsministeriet tillsatte t.ex. 1997 en kommitté för kulturindustrierna vilken formulerade en strategi för internationellt kulturfrämjande för perioden  
 2002–2004; 
  målet var 
 166 
  
 SOU 2003:121 
  
 Andra länders internationella kultursatsningar 
  
 att sammanföra nationell expertis, samordna utvecklingsprojekt, höja konkurrenskraften inom sektorn och genom detta också öka kulturarbetarnas arbetstillfällen. Samma år tillsatte den brittiske premiärministern en  
 Creative Industries Task Force  
 i syfte att lyfta fram den betydelse kulturområdet har för den ekonomiska till- växten m.m. 
 Vid sidan av det Nordiska ministerrådets internationella kultur- verksamhet, genomförs sådan inom ramen för samarbetet mellan nordiska utlandsmyndigheter. Särskilt goda förutsättningar finns vid den gemensamma  
 nordiska ambassadanläggningen i Berlin 
  
 ( 
 www.schweden.org 
 ) som invigdes år 1999. Vid ambassadanlägg- ningen arrangeras både samnordiska och nationella kulturprogram i  
 Felleshuset 
 , en gemensam byggnad för utställningar och konsert- verksamhet. 
  
 14.1 
  
 Kommentarer 
  
 Variationerna är stora när det gäller ländernas organisation och an- svarsfördelning mellan olika verkställande organ. Synen på behov av utlandsinstitut och deras organisation varierar. Det är angeläget att fortlöpande ta del av hur andra länder utformar den internatio- nella kulturverksamheten och att ta del av pågående forskning inom internationell kulturpolitik. Statens kulturråd har ett ansvar att föra hem och sprida denna kunskap, och bör i sammanhanget närma sig utlandsmyndigheterna, vilka på plats kan ge värdefull information och bedömningar av vikt för Sverige och svenskt kulturliv. 
 167 
 15 Slutsatser 
 Följande faktorer har enligt Clark en övergripande betydelse för statens insatser till stöd för internationellt kulturutbyte: 
  
 det svenska kulturlivet måste kunna utveckla både sin kvalita- tiva nivå och sin bredd i internationella sammanhang 
  
 kultur betyder allt mer i umgänget mellan nationer 
  
 Sveriges utrikespolitiska läge kräver ökad aktivitet för att landet ska förbli en aktiv part i det internationella samarbetet 
  
 15.1 
  
 Sammanfattning av omvärldsanalysen 
  
 De senaste decennierna har kännetecknats av dramatiska om- världsförändringar. De har påverkat det internationella kulturlivet och därmed Sveriges kulturkontakter. Nedan anges de viktigaste förändringarna. 
  
 Den s.k.  
  
 IT-revolutionen 
  har gjort internationella kontakter till ett naturligt inslag i allt fler människors vardag och har skapat nya förutsättningar för internationellt kulturutbyte. 
  
 Kultur tillmäts internationellt allt större betydelse som sam- hällelig utvecklingsfaktor. 
  
 Fler länder än någonsin är involverade i internationellt kulturutbyte. 
  
 Kultur har blivit ett mycket betydelsefullt inslag i nationell främjandeverksamhet. 
  
 Att Sverige tillhört EU sedan 1995 har gjort det möjligt för landet att utnyttja kultursamarbetet inom unionen och dess finansiella stödformer. EU:s utvidgning 2004 kommer att på- skynda utvecklingen av kulturella relationer inom unionen och med tredje land. 
  
 En internationell mångkultur baserad på etnisk, språklig och kulturell mångfald håller på att växa fram. 
  
 169 
  
 Slutsatser 
  
 SOU 2003:121 
  
 Mångfaldsfrågor har fått ökad betydelse inom internationell kulturpolitik. 
  
 Kulturarbetare och kulturverksamheter i Sverige har fått ut- vidgade arbetsmarknader, vilket medfört nya möjligheter men också ökad konkurrens. 
  
 Kulturlivets egna nätverk har fått ökad betydelse för de internationella kontakterna. 
  
 Den internationella dimensionen i kulturinstitutionernas verk- samhet har stärkts. 
  
 En ökande del av det internationella kulturutbytet bedrivs på regional och lokal nivå. 
  
 Det internationella resandet har ökat kraftigt. 
  
 Engelskans ställning som världsledande språk har befästs. 
  
 Villkoren för Sveriges internationella kulturkontakter påverkas vidare av följande omständigheter: 
  
 EU:s utvidgning mot Central- och Östeuropa kommer att medföra att den särskilda svenska satsningen på utbyte med dessa länder så småningom upphör, och att det goda tillflöde av resurser som funnits för kulturutbyte med regionen krymper och förskjuts ytterligare österut (Ryssland, Ukraina, Vitryss- land osv.). 
  
 Svenskt kulturliv och kulturpolitik har under senare år i till- tagande utsträckning berörts av internationella avtal, konven- tioner, direktiv m.m. 
  
 15.2 
  
 Skäl för ökat internationellt kulturutbyte 
  
 Den utveckling som sammanfattats i föregående avsnitt visar att de internationella kulturkontakterna blir allt viktigare för Sverige. De påverkar vårt samhälle i dess helhet men i synnerhet vårt kulturliv. Dessa kontakter har central betydelse för bilden av Sverige utom- lands och för Sveriges roll i det internationella samarbetet. Till detta kommer att intresset för svensk kultur är stort och ökande i utlandet. Svenska kulturyttringar får betydande uppmärksamhet i utländska media och svenska kulturaktörer vittnar om allt fler in- bjudningar till samarbete, festivaler och turnéer i utlandet. Det svenska kulturlivet är i hög grad också beroende av inspiration och nya impulser från omvärlden för att utvecklas. 
 170 
  
 SOU 2003:121 
  
 Slutsatser 
  
 Som framgår av kapitel 12 har ökningen av det statliga stödet till internationellt kulturutbyte främst gällt insatser för utrikes- eller biståndspolitik. För att kulturlivet skall kunna utvecklas bör andelen fria resurser - medel som inte är öronmärkta för ett specifikt politikområde eller en särskild region - öka. 
 Regeringen har uppmärksammat betydelsen av det internatio- nella kulturutbytet i Regeringsförklaringen den 1 oktober 2002: Kulturen blir ett viktigt reformområde under förstående mandat- period det internationella kulturutbytet ska vidgas Insatserna för invandrarnas kultur ökar. I Regeringsförklaringen den 16 september 2003 betonas kulturområdet inte lika uttryckligt, men deklarationer om att Sverige ska vara ett än mer aktivt EU- land, att kontakterna över Östersjön ska öka och att samverkan medBrasilien, Sydafrika och Indien kommer att intensifieras innehåller ofrånkomligen kulturpolitiska dimensioner. 
  
 15.2.1 
  
 Kulturlivets utveckling 
  
 Kulturlivet i Sverige genomgår en påtaglig internationalisering. Alla kultur- och konstområden berörs. Önskemål om och förväntningar på vidgade kontaktytor ökar stadigt, behovet av utbildning utom- lands och av internationell pedagogisk kompetens i Sverige likaså. Museer lånar i ökande grad ur utländska samlingar och mot- svarande förfrågningar om lån inkommer från utlandet. Till detta kommer konferenser, stipendievistelser m.m. Clark har kunnat kon- statera att antalet personer som arbetar internationellt inom kultur- sektorn (konstnärer, experter och tjänstemän) har ökat sedan början av  
 1990-talet. 
  
 Det internationella perspektivet blir alltmer betydelsefullt inom kulturpolitiken. En långsiktig internationell kulturpolitik krävs för att utveckla och hävda svenskt kulturliv i ett allt mer konkurrensin- riktat internationellt klimat. Mångfalden måste värnas, även de smala genrerna och de ekonomiskt svaga aktörerna måste få ett stöd. Det är kulturpolitiskt angeläget att driva internationalisering inom alla områden, vidta riktade åtgärder för att etablera nya kon- takter och arbeta för att undanröja hinder för utbytet. Nya verktyg måste skapas för att bemöta befintlig och ny efterfrågan på svensk kultur i utlandet. 
 Statliga insatser på området ska bygga på kulturlivets egna förut- sättningar och behov, vilka kan variera mellan olika konstområden. 
 171 
  
 Slutsatser 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bland åtgärder som är aktuella kan nämnas stöd till konstnärliga och kulturella nätverk, småskaligt kulturutbyte, etableringen av nya konstnärliga arenor i Sverige och utomlands samt ökad tillgänglig- het till museer och kulturarv. De nätverk som bildas på konstnärers och kulturinstitutioners initiativ utgör en central resurs. Den krea- tivitet och de internationella kontaktmöjligheter som finns här ska tillvaratas. IASPIS är ett exempel på en verksamhet som tillvaratar utvecklingsmöjligheterna i kulturlivets egna kontakter. 
 Den mångkulturella utvecklingen i Sverige ger nya möjligheter till förstärkning av internationella nätverk och utbyten, en förnyad och bredare Sverigebild och nya projekt. Det är en viktig uppgift för kulturinstitutionerna att tillvarata dessa möjligheter. Det är Tucker uppfattning att ett mångkulturellt utbyte bör utgöra en inte- grerad del av verksamheten vid alla kulturinstitutioner. Dessa bör följaktligen beakta frågan i samband med personalrekrytering; organisatoriska särlösningar bör undvikas. 
 De kulturpolitiska frågorna blir alltmer internationaliserade. Genom medlemskapet i EU påverkas Sverige av internationella regelverk. För att analysera konsekvenserna för kultursektorn krävs ett ökat kulturpolitiskt erfarenhetsutbyte. 
  
 15.2.2 
  
 Nytt utrikespolitiskt läge 
  
 Sveriges utrikespolitiska läge har förändrats påtagligt under de senaste tio åren. Förändringarna har inneburit utmaningar och påfrestningar för hela samhället. Hösten 2003 debatterades Sveriges utrikespolitiska läge intensivt, främst med anledning av folkom- röstningen om medlemskap i den europeiska valutaunionen EMU den 14 september detta år. Resultatet av omröstningen blev ett kraftigt avvisande av medlemskap. Med anledning av detta har regeringen, i sin Regeringsförklaring, dragit slutsatsen att Sverige måste intensifiera Europasamarbetet i övrigt. 
 Enligt Tucker mening har kulturen en mycket betydelsefull roll att spela i detta sammanhang. I synnerhet gäller detta med tanke på att unionens tio kandidatländer förefaller redo att ansluta sig till EMU. Om så sker kommer Sverige (med Danmark och Storbritannien) inom en snar framtid att utgöra en utanförstående minoritet om tre länder av totalt 25. Därmed kommer de till buds stående instru- menten för kommunikation och samarbete att tillmätas än större vikt. 
 172 
  
 SOU 2003:121 
  
 Slutsatser 
  
 Sverige har sin kulturhistoriska förankring i Västeuropa. Ansök- ningsbilden under det senaste årtiondet har också präglats av önsk- ningar från kulturlivets sida om större möjligheter att utveckla ut- bytet med länder i Västeuropa och Nordamerika. Dessa önskemål har inte i tillräcklig utsträckning kunnat mötas i bidragsgivningen. 
 Under samma tid ökade Sveriges riktade stöd till Central- och Östeuropa avsevärt, i primärt syfte att främja utvecklingen av demokrati, men ofta genom insatser på kulturens område. Verk- samheten kom att få stor betydelse för det svenska kulturlivets kontakter med dessa länder, och i ännu högre grad för samarbets- ländernas möjligheter att etablera internationella kontakter och ut- byten. Stödet anses nu ha fyllt sitt syfte i och med att de flesta av dessa står i begrepp att bli fullvärdiga medlemmar av EU. Det sär- skilda demokratistödet börjar därför att fasas ut under 2004 sam- tidigt som länder längre österut prioriteras istället. De nya EU- medlemmarna kommer därmed att ingå i samma kategori för be- dömning av bidrag för kulturutbyte som övriga länder i Väst- europa/Nordamerika. Detta kommer att öka konkurrensen om de resurser som redan är underdimensionerade. 
 Sveriges globala relationer har under senare år blivit mera om- fattande. Vi har ett gott anseende i det internationella arbetet för fred, konflikthantering, demokrati, mänskliga rättigheter, jäm- ställdhet och miljöskydd. Kultur kan spela en viktig roll i alla dessa sammanhang. 
  
 I propositionen  
 Gemensamt ansvar: Sveriges politik för global utveckling  
 (2002/03:122), framhåller regeringen att Sverige bör stärka kulturutbytet med utvecklingsländerna. Kulturens roll i samhällsutvecklingen är central och ges allt större uppmärksamhet i internationella biståndssammanhang. Det svenska engagemanget inom kultursamarbetet har varit av stor betydelse också för det svenska kulturlivet och dess internationalisering. 
  
 Ett annat betydelsefullt område inom vilket Sverige bör stå för ett långsiktigt engagemang på kulturområdet är internationell handelspolitik. 
 Att bygga upp ett långsiktigt förtroende för svenskt kulturliv är av stor betydelse för den Sverigebild man vill skapa. Det mesta av detta förtroendeskapande arbete sker i det vardagliga arbetet på kulturinstitutioner och ambassader. Kulturdiplomati är ett allt viktigare utrikespolitiskt instrument. 
 173 
  
 Slutsatser 
  
 SOU 2003:121 
  
 15.3 
  
 Vad krävs för ett framgångsrikt internationellt kulturutbyte? 
  
 15.3.1 
  
 Tydliga mål och riktlinjer 
  
 I kapitel 3 konstateras att mål som har betydelse för den interna- tionella kulturverksamheten finns inom kulturpolitiken, utrikes- och handelspolitiken samt inom biståndspolitiken. Clark har i samma kapitel angett de gemensamma riktlinjer som ska gälla för den internationella kulturverksamheten: främjande av konstnärlig och kulturell kvalitet, uppbyggande av långsiktiga kulturkontakter med utlandet, främjande av mångfald och demokrati samt främjande av internationellt kulturpolitiskt samarbete. 
  
 15.3.2 
  
 Bred satsning på olika former för utbyte 
  
 Som nämnts ovan ska det internationella kulturutbytet utvecklas utifrån det svenska kulturlivets egna förutsättningar och behov. Att bistå denna utveckling är statens viktigaste uppgift inom kultur- området. Den kan inte lösas genom enstaka manifestationer: det handlar om att stödja processer på lång sikt. En central uppgift är att utveckla och stimulera kulturlivets egna nätverk, särskilt sådana som introducerar svenska konstnärer i nya internationella sam- manhang. Det bildkonstnärliga utbytesprogrammet IASPIS i Stockholm är här ett intressant exempel. Det är Tucker uppfattning att dess arbetsmetoder kan tillämpas även på andra konstarter. 
 Om kulturlivets egna internationella nätverk utvecklas får svenskt kulturliv och kulturpolitik positiv uppmärksamhet. Lång- siktigt ger detta en Sverigefrämjande effekt. 
 I ett långsiktigt arbete ingår också att staten svarar för en kontinuerlig och bred information om svenskt kulturliv. Denna information är otillräckligt utvecklad och behöver effektiviseras. Till detta kommer ett motsvarande behov av information om ut- landet. 
 För den del av kulturområdet som omfattar kommersiell pro- duktion (böcker, film, fonogram, design) krävs särskilda åtgärder. Möjligheten att söka statligt stöd måste finnas för att svenska aktörer ska kunna vara representerade vid viktiga festivaler, mässor och konferenser. 
 En viktig del av det löpande kulturutbytet sker i form av konst- närsbesök och andra mindre utbytesprojekt. Detta ska vara en del 
 174 
  
 SOU 2003:121 
  
 Slutsatser 
  
 av varje kulturinstitutions internationella verksamhet. När det gäller utbyte inom det fria kulturlivet kan extra stöd behövas. Ut- bytet underlättas om det finns intresseväckande konstnärliga mötesplatser i Sverige (återkommande festivaler och andra evene- mang). Det är följaktligen angeläget att sådana mötesplatser kan utvecklas. Utländska opinionsbildare,  
 curators  
 m.fl. bör få särskilda inbjudningar till evenemang. 
 För kulturinstitutioner och andra större aktörer krävs bl.a. på grund av de höga kostnaderna särskilda insatser för det internatio- nella kulturutbytet. Det kan gälla större musikteater- och teater- ensembler, symfoniorkestrar och utställningar. Flera finansiärer måste här komma ifråga. Det kan också handla om att tillgodose en efterfrågan i utlandet på grupper av hög kvalitet. 
 Vissa särskilda kulturinsatser gäller projekt med ett brett inne- håll från olika genrer. Syftet kan vara att göra Sverige känt som nation eller att lyfta fram vissa branscher och kulturområden. I dessa projekt måste vi kunna visa fram det bästa landet har och framhäva de kulturområden inom vilka Sverige är internationellt framstående. 
 Gränserna mellan olika former av utbyte är inte fasta; en form kan utvecklas till en annan. Motiven eller effekterna mellan de olika politikområdena kan variera. 
  
 15.3.3 
  
 Samordning och utnyttjande av de statliga resurserna 
  
 De statliga insatserna för internationellt kulturutbyte handhas av ett stort antal myndigheter och institutioner som tillhör olika departement och som har olika roller och uppgifter. Vissa myndig- heter fördelar bidrag vidare till organisationer för internationell verksamhet och internationella projekt. Andra bedriver själva internationell verksamhet. Slutligen har vissa institutioner allmänna informations- och serviceuppgifter gentemot kulturlivet. 
 Den internationella kulturverksamheten bedrivs alltså utifrån olika utgångspunkter och politikområden. Målen för olika politik- områden kan däremot sammanfalla i de projekt som genomförs. Alla större och långsiktiga internationella kultursatsningar påverkar bilden av Sverige i varierande grad. Det kan också finnas aspekter som är relevanta för andra politikområden. Ibland handlar det om samverkan mellan kultur och biståndsorganisationer, ibland om kultur och näringsliv etc. Det kan gälla kontakter med såväl nya 
 175 
  
 Slutsatser 
  
 SOU 2003:121 
  
 länder som satsningar i länder med vilka Sverige sedan länge haft ett brett kulturutbyte. En mångfald projekt och initiativ från många aktörer är den bästa garanten för ett vitalt, internationellt kulturutbyte som även gagnar bilden av Sverige utomlands. 
 Det är statens ansvar att resurserna utnyttjas fullt ut för bästa samlade resultat. Aktörer inom olika politikområden ska kunna arbeta gränsöverskridande och lätt kunna samverka i större och långsiktiga satsningar. Möjligheten att uppnå synergieffekter måste utnyttjas, t.ex. kan stora satsningar få finansiellt stöd från flera håll om de planeras i god tid. Detta kräver samordning av det strate- giska arbetet, gemensam översiktlig prioritering och planering och inte minst gemensam utvärdering i förhållande till olika mål. Genom att hantera det statliga stödet på ett flexibelt sätt och med rutiner som är öppna för insyn samt genom att ge god information och service kan de statliga institutionerna stödja och tillvarata kulturlivets eget engagemang. 
 I internationella kultursatsningar måste de statliga aktörerna dels genom egna initiativ aktivt främja utvecklingen, dels fånga upp ini- tiativ från kulturlivet. De måste alltså kunna arbeta såväl reaktivt som proaktivt. Till de reaktiva uppgifterna hör att ta emot an- sökningar och fördela ekonomiskt stöd till olika projekt. Till de proaktiva hör att bedriva informations- och kontaktarbete. Exem- pel på sådant kan vara att bjuda in utländska journalister till viktiga kulturhändelser, att göra medvetna långsiktiga satsningar på olika genrer, länder och världsdelar, undanröja hinder för kulturutbyte, öppna dörrar till nya marknader och fånga upp nya grupper av intressenter. 
 Iku har redan konstaterat att ansvars- och uppgiftsfördelningen mellan myndigheterna bör bli tydligare, liksom att samordningen dem emellan förbättras vilket i sin tur bör leda till att mindre resurser läggs på administration. Det måste vara enkelt att skapa sig en uppfattning om vilka resurser som finns tillgängliga och hur an- svarsfördelningen mellan olika institutioner ser ut. 
 IT bör i betydande utsträckning utnyttjas bättre i institutio- nernas och myndigheternas informationsverksamhet. Fastän samt- liga visserligen har egna hemsidor visar ett flertal av dem brister såväl avseende innehåll (för lite information och för dålig uppdatering) som tillgänglighet på utländska språk för att kunna tillgodose och stödja den internationalisering av verksamheten som Clark förordar. 
 176 
  
 SOU 2003:121 
  
 Slutsatser 
  
 Det måste finnas en lyhördhet för att snabbt kunna fånga upp kulturlivets behov och tillgodose olika initiativ, likaså för det intresse och den efterfrågan som finns på svensk kultur utomlands. Organisationen bör ha snabb reaktionsförmåga; mindre beslut ska delegeras och inte bli för tungrodda. Fördelningen av medel till internationell kulturverksamhet måste bli rörligare. Detta kan ske genom omprioritering, så att utrymmet för rörliga insatser ökar. I nordiska sammanhang ska Sverige medverka till en ökad rörlighet vid fördelningen av medel. 
 Personalrörligheten inom det internationella kulturområdet har länge varit otillräcklig hos berörda myndigheter. En ökad rörlighet med frilanskompetens och projektanställningar är önskvärd. Detta gynnar också den befintliga kompetensen. Utbytestjänstgöring mellan olika institutioner och myndigheter bör uppmuntras. 
 Informationsvägarna ska vara öppna mellan utlandsorganisatio- ner och institutionerna i hemlandet. Sveriges utlandsmyndigheter är en otillräckligt utnyttjad resurs i den internationella kulturverk- samheten. I ambassadernas arbete ska kultur vara ett fullvärdigt område. Uppdraget ska vara tydligt: i det ska ingå att analysera möjligheterna till särskilda kultursatsningar och att förvärva och upprätthålla kunskaper om det svenska kulturlivets behov av ut- byte. 
 Samtidigt kräver det långsiktiga arbetet kontinuitet på institu- tionerna i Sverige och på ambassaderna. En kontinuerlig fort- bildning av befintlig personal är nödvändig. Ambassadernas lokal- anställda personal utgör en särskilt viktig målgrupp härvidlag. Alla ambassadtjänstemän har ett ansvar för en grundlig överlämning till efterträdaren. Detta gäller i synnerhet kulturråden, vilka utgör unika resurser i utlandsorganisationen. 
 Ambassaderna ska kunna förstärkas med rörliga resurser, dvs. särskilda kulturråd/attachéer, för förberedelse, genomförande och uppföljning av större projekt och långsiktiga program. Kulturråden måste få tydliga instruktioner och vara professionellt förberedda för sina uppgifter. Marknadsföringskompetens ska finnas tillgäng- lig för UD och dess underställda myndigheter med hänsyn till be- hoven i olika länder, respektive olika kulturområden. Ambassader- nas kontaktvägar med Sverige, främst Svenska institutet, förbättras genom det nyligen lanserade intranätet  
 Sweden Promotion Forum  
 ( 
 www.sweden.se/promotion 
 ).  
 UD-personal 
  med generell inrikt- ning bör få vidareutbildning på kulturområdet. 
 177 
  
 Slutsatser 
  
 SOU 2003:121 
  
 Som framgår av Tucker omvärldsanalys äger stora förändringar rum på den internationella scenen. En aktiv satsning kommer att ställa nya krav på dem som sysslar med internationellt kulturarbete. Deras arbete måste kännetecknas av professionalism. I Sverige be- hövs en kompetensförstärkning för arbete med internationella kulturkontakter. Personer med en bred inriktning på kultur- management inom såväl biståndsverksamhet som exportverksam- het bör utbildas. Vid nyrekrytering av personal bör sådan kompe- tens anses som särskilt meriterande. Iku förordar inrättandet av nya högskoleutbildningar inom internationell kulturmanagement och förstärkning av befintliga utbildningar. 
  
 15.4 
  
 Andra länders kultursatsningar 
  
 Clark har studerat internationella kultursatsningar i ett stort antal länder. Här framgår stora variationer i fråga om ansvarsfördelning mellan kultur- och utrikesministerier och synen på behov av ut- landsinstitut. Det är angeläget att fortlöpande ta del av hur andra länder utformar den internationella kulturverksamheten och att ta del av pågående forskning i internationell kulturpolitik. Statens kulturråd måste förbättra inhämtandet av denna kunskap och på ett effektivt sätt sprida den till berörda departement, utlandsmyndig- heterna och andra institutioner. 
  
 15.5 
  
 Synpunkter från kulturlivet 
  
 Synpunkter från kulturarbetarna gäller i huvudsak kritik av en otydlig ansvarsfördelning mellan institutioner samt bristande rör- lighet när det gäller att utnyttja gemensamma resurser och att snabbt leverera ekonomiskt stöd. Vidare har på senare år styr- ningen av insatserna till länder utanför Västeuropa, framförallt till Central- och Östeuropa, upplevts som alltför hård. Kulturarbetarna har saknat möjlighet att i tillräcklig utsträckning kunna utveckla sina kontakter med Västeuropa och Nordamerika. 
 178 
 16 Utredningens förslag 
 För att bidra till att realisera de målsättningar inom det internatio- nella kulturområdet som uttrycks i Regeringsförklaringen den 1 oktober 2002 och i Kulturdepartementets Dagordning för kultur  
 2003–2006, 
  liksom för att tillgodose de utvecklingsbehov som Clark ovan har påtalat, krävs förändringar i den statliga eller statsunder- stödda organisationen för internationell kulturverksamhet. De för- slag som nedan läggs fram avser att uppnå följande: 
  
 ökat internationellt kulturutbyte 
  
 bättre utnyttjande av tillgängliga resurser för internationellt kulturutbyte 
  
 förenkling av existerande organisationsstrukturer 
  
 ökad öppenhet och insyn i bidragsfördelning och insatser 
  
 ökat utrymme för rörliga insatser 
  
 utrymme för nya initiativ och för nya aktörer i kulturlivet 
  
 stimulans av kulturlivets egna nätverk 
  
 förstärkning av kulturpolitiken på det internationella området 
  
 förstärkning av kompetensen inom området 
  
 ökad samverkan mellan myndigheter och institutioner 
  
 tydligare ansvarsfördelning 
  
 mer verksamhet och mindre administration 
  
 Clark föreslår därför, i kraft av erhållna direktiv (Dir. 2002: 113), att: 
  
 en samrådsfunktion i strategiska frågor inrättas mellan Utrikes- departementet och Kulturdepartementet 
  
 en kulturfond inrättas till stöd för större internationella projekt 
  
 Svenska institutets (SI) kärnverksamheter blir Sverigeinforma- tion och Sverigepresentation, ambassadservice samt service till och information om nätverket Sveriges internationella kultur- och forskningsinstitut 
  
 179 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:121 
  
 Svenska institutets nuvarande uppgifter inom utbildning och forskning (undantaget svenskundervisningen), biståndssam- arbete samt bidragsfördelning och litteraturstöd överförs till andra myndigheter och institutioner 
  
 Statens kulturråd får ett kulturpolitiskt samordningsansvar för den internationella kulturverksamheten 
  
 ett internationellt litteraturcentrum upprättas inom Statens kulturråd 
  
 Konstnärsnämnden får i uppdrag att, efter mönster från Lewis, undersöka möjligheten att utveckla utbytesverksamhet inom andra områden än bildkonst 
  
 de svenska kultur- och forskningsinstituten i utlandet samt de internationella kulturinstituten i Visby förs samman i ett gemensamt nätverk med benämningen Sveriges internationella kultur- och forskningsinstitut 
  
 kulturrådstjänsterna förses med befattningsbeskrivningar och tydliga uppdrag 
  
 resurser avsätts för rörliga kulturrådstjänster 
  
 Svenska Filminstitutet (SFI) och Svenska institutet gemensamt finner former för hantering av internationell filmdistribution så att såväl SI:s service till utlandsmyndigheterna som SFI:s inter- nationella verksamhet tillgodoses 
  
 utbytestjänstgöring mellan institutioner, departement och myndigheter uppmuntras särskilt 
  
 Export Music Sweden erhåller viss resursförstärkning 
  
 Iku föreslår därtill att särskilda insatser görs för att höja kompeten- sen hos UD:s personal inom kulturområdet. Det är vidare Tucker uppfattning att internationell managementutbildning inom kultur- området på högskolenivå bör inrättas. Vid kulturinstitutionerna bör personalrörligheten öka, liksom åldersspridningen, och större utrymme ges för projektverksamhet med visstidsanställda medar- betare. 
 180 
  
 SOU 2003:121 
  
 Utredningens förslag 
  
 16.1 
  
 Förstärkt samråd mellan Utrikesdepartementet och Kulturdepartementet 
  
 Clark föreslår att en samrådsfunktion inrättas mellan Utrikes- departementet och Kulturdepartementet 
 Gruppen ska: 
  
 samordna statliga insatser för internationell kulturverksamhet mellan olika politikområden och vara regeringens berednings- organ inom detta område 
  
 i samverkan med berörda instanser utforma en långsiktig strategi för Sveriges internationella kulturverksamhet och för svenskt kulturpolitiskt agerande i internationella fora 
  
 Andra departement ska vid behov kunna delta. 
 Gruppen förutsätts ha goda kontakter med det svenska kultur- livet och sammanträda minst sex gånger per år. 
 Skäl till förslaget 
 Statligt stöd till internationell kulturverksamhet ges f.n. med ut- gångspunkt i olika politikområden. Det är en kulturpolitiskt moti- verad verksamhet som också kan ha ett exempelvis utrikespolitiskt, näringspolitiskt eller biståndspolitiskt syfte. Kultur blir en allt viktigare utvecklingsfaktor inom ovannämnda politikområden; inom ramen för samma projekt kan ofta olika mål tillgodoses sam- tidigt. 
 För att säkerställa att de medel som avsätts för internationell kulturverksamhet används så effektivt som möjligt krävs inom Regeringskansliet en överblick av satsningarna och en möjlighet att göra övergripande utvärderingar. 
 För ett effektivt svenskt agerande i internationella fora krävs en bred, tvärsektoriell bevakning av utvecklingen inom internationell lagstiftning och av direktiv och avtal som påverkar kulturområdet. 
 181 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:121 
  
 16.2 
  
 Internationella kulturfonden 
  
 Clark föreslår att en fond, kallad Internationella kulturfonden, inrättas till stöd för internationell kulturverksamhet 
 Fonden ska ge kulturlivet nya möjligheter att ta initiativ till större internationella projekt. Den ska vara ett komplement till de nuvarande statliga aktörerna och ge utrymme åt nya aktörer. Myn- digheter, institutioner och organisationer som Sida, SI, Konstnärs- nämnden, Rikskonserter och Exportrådet ska som hittills driva egna utlandssatsningar inom respektive myndighets verksamhets- uppdrag. Fonden inordnas organisatoriskt i Statens kulturråd. 
 Fonden ska: 
  
 utgöra en fri resurs för förnyelse och utveckling av Sveriges internationella kulturkontakter 
  
 utveckla det svenska kulturlivet genom att bidra till ökad inter- nationalisering 
  
 öka det svenska deltagandet i ett alltmer internationaliserat kulturliv 
  
 stimulera och utveckla ett mångkulturellt perspektiv 
  
 tillgodose och öka intresset utomlands för svensk kultur 
  
 skapa ekonomiska möjligheter att driva större projekt som ett led i utvecklingen av långsiktiga internationella kulturkontakter 
  
 informera berörda utlandsmyndigheter om utfallet av sin bi- dragsfördelning 
  
 Fonden ska fördela bidrag till: 
  
 evenemang eller satsningar med inriktning på långsiktig upp- byggnad av kulturkontakter med specifika länder alt. inom sär- skilda konstformer, i synnerhet av tidigare  
  
 icke-etablerat 
  slag. Bidrag ska kunna ges för en period av flera år. Fonden ska kunna ge stöd till kultursatsningar i vid mening men särskilt beakta projekt och verksamheter vilka kan betecknas som gränsöverskridande och nydanande. Höga krav ska ställas på planering och kreativt innehåll, liksom på förankring i mot- tagarlandet. Fonden ska kunna ge bidrag till verksamhet i alla länder. 
  
 aktiviteter som främjar Sverige som internationell kulturmötes- plats. Bidragsgivningen inbegriper stöd till större internatio- nella samproduktioner och större internationella festivaler och konferenser förlagda till Sverige. 
  
 182 
  
 SOU 2003:121 
  
 Utredningens förslag 
  
 Fondens styrelse utses av styrelsen för Statens kulturråd, i samråd med Svenska institutet och Sida. 
 I fondens styrelse ska finnas ingående kännedom om såväl svenskt som internationellt kulturliv samt goda kunskaper om Sveriges officiella kontakter och åtaganden utomlands, främst inom  
 kultur-, 
 utrikes-, 
  handels- och biståndspolitik. Åldersspridningen inom styrelsen ska likaså vara god. När fonden är fullt utbyggd ska dess kansli ha högst fyra anställda, varav en fondsekreterare som också skall vara ledamot i styrelsen. Fondens kansli samordnas administrativt med Statens kulturråd. 
 Internationella kulturfondens organisation och strategiska in- riktning fastställs i särskild förordning samt i regleringsbrev för Statens kulturråd. Fondens styrelse ska beakta behovet av priorite- ringar under de närmaste åren, t.ex. temasatsningar med inriktning på vissa länder eller vissa genrer. Styrelsen fattar beslut om bidrag. 
 Underlag för beslut om bidrag ska vara: kulturlivets behov, efterfrågan på svenskt kulturliv utomlands och internationell kulturverksamhet i Sverige, kontakter med utvecklingsländer samt den Sverigefrämjande effekten. Fonden ska samråda med organ som bedriver utåtriktad verksamhet på området. 
 Föreningar, institutioner, organisationer och myndigheter kan ansöka om medel. Fonden ska arbeta flexibelt och fatta beslut minst sex gånger om året. Statens kulturråd ska i samråd med fondens styrelse utforma en ordning för fördelning av ansökningar mellan rådet och fonden. Bidrag som beviljas av fonden ska inte understiga 300 000 kronor. 
 Fonden ska kontinuerligt redovisa bidragsgivningen och infor- mera om sin verksamhet och ansökningsförfarande, förslagsvis via annonser och egen hemsida. 
 Fonden utformas som en s.k. anslagsfond. Den bör initialt för- foga över minst 10 miljoner kronor. Efter  
 2–3 
  år bör den uppgå till ca 25 miljoner kronor. Därefter bör, enligt Tucker bedömning, en successiv utbyggnad av fonden ske som motsvarar regeringens ambition att satsa på ett ökat internationellt utbyte. Fullt utbyggd bör fonden kunna fördela 60 miljoner kronor årligen. 
 183 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:121 
  
 Skäl till förslaget 
 Det är Tucker uppfattning att svenskt kulturliv behöver en ny och rörlig resurs för det internationella kulturutbytet, en resurs som är tillgänglig för olika initiativ från det traditionella kulturlivets aktö- rer och institutioner men framför allt för kreativa förslag från mindre etablerade aktörer. En sådan resurs måste också möjliggöra ett långsiktigt, flerårigt åtagande. Fonden skulle bli en betydande faktor för stöd åt långsiktiga kulturkontakter. 
 Allteftersom kulturlivets institutioner blir mer internationellt in- riktade ökar också deras behov av stöd. Symfoniorkestrar, körer, dans- eller musikteaterensembler och museer har - bl.a. av konst- närliga skäl - stort behov av att nå en internationell publik. Ofta är redan efterfrågan i utlandet stor. Denna del av deras verksamhet främjar bilden av Sverige som ett attraktivt kulturland. Särskilda insatser behövs för långsiktigt arbete med större projekt. 
 Till Sveriges förändrade utrikespolitiska situation hör att kultur har blivit en viktig kanal för långsiktiga internationella kontakter. Det är av kultur- och utrikespolitiska skäl viktigt att etablerade kontakter utvecklas, men också att kulturlivets egna önskemål be- aktas. I dagsläget är t.ex. resurserna för kulturutbyte med Europa och Nordamerika underdimensionerade i förhållande till efter- frågan. 
 Fonden kommer att vara ett viktigt tillskott för ökat internatio- nellt kulturutbyte eftersom den: 
  
 möjliggör stöd till utlandssatsningar med aktörer från flera områden 
  
 stimulerar nya aktörer att komma med kreativa förslag. Detta främjar pluralismen i den internationella satsningen: en mång- fald projekt av olika karaktär ökar det internationella intresset och efterfrågan på svensk kultur 
  
 även ger institutioner och myndigheter möjlighet att öka sin internationella verksamhet 
  
 medger fleråriga åtaganden gentemot enskilda länder eller konstområden 
  
 möjliggör bidragsgivning för större insatser 
  
 saknar geografiska begränsningar 
  
 tydliggör de statliga resursernas omfattning, fördelning och användning 
  
 184 
  
 SOU 2003:121 
  
 Utredningens förslag 
  
 16.3 
  
 Svenska institutet (SI) 
  
 Clark föreslår att Svenska institutet får följande huvuduppgifter: 
  
 Sverigeinformation 
  
 presentationer i utlandet av svenskt kultur- och samhällsliv 
  
 ambassadservice för stöd till utlandsmyndigheterna i informa- tions- och programverksamhet 
  
 stöd till svenskundervisning i utlandet 
  
 en samordningsfunktion i förhållande till Sveriges internatio- nella kultur- och forskningsinstitut (se vidare 16.7.1) 
  
 SI förutsätts även fortsättningsvis ansvara för Sverigeinformation i utlandet. Uppdraget omfattar framtagande av material i tryckt och digital form, svar på frågor från utlandsmyndigheter och allmän- heten, drift och utveckling av webbportalen  
 www.sweden.se  
 och intranätet  
 www.sweden.se/promotion 
 . Clark ser det som angeläget att kulturaspekten får ett utökat utrymme inom detta verksam- hetsområde. 
 Svenska institutet ska initiera, organisera, driva och stödja pre- sentationer av svenskt kultur- och samhällsliv i utlandet i samspel med utlandsmyndigheter och övriga  
 NSU-organisationer. 
  Det ska i dessa sammanhang hävda kulturens roll. Institutet ska kunna ansöka om bidrag från Internationella kulturfonden. 
 SI ska förfoga över en kärna av kvalificerade projektledare och dessutom ha möjlighet att anställa frilanskompetens. Rollen som huvudansvarig för Sverigefrämjandet förutsätter ett brett kontakt- nät mot kultur, näringsliv m.m. Institutet ska ha en nära samverkan med bl.a. Internationella kulturfonden, Statens kulturråd, Riks- konserter, Konstnärsnämnden, Svenska Filminstitutet och Sida, samt vara en aktiv part i NSU. Det ska som övriga institutioner och myndigheter låta utvärdera sin projektverksamhet kontinuerligt. 
 Institutet ska ansvara för kontakterna mellan det svenska kultur- och samhällslivet och utlandsmyndigheterna. Hit hör besöksverk- samhet och alla former av programstöd som utlandsmyndigheterna behöver. 
 Iku förordar att SI ingår avtal med lämplig bokhandel för över- tagande av Sweden Bookshop och dess  
 e-handel. 
  
 Iku föreslår vidare att följande överförs från SI till annan organi- sation: 
 185 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:121 
  
 uppgifter inom utbildnings- och forskningsområdet, undan- taget stöd till svenskundervisning i utlandet 
  
 demokrati- och andra samhällsinsatser i Central- och Öst- europa och utvecklingsländer 
  
 fördelning av bidrag till kulturutbyte (undantaget stöd inom ramen för egna Sverigepresentationer) 
  
 stöd till översättning av svensk litteratur och dramatik och främjande av svensk litteratur i utlandet 
  
 Personal och organisation 
 Renodlingen av SI: s uppgifter förutsätter ändringar i organisation och kompetensprofil. Den tillsvidareanställda personalen ska ha kompetens inom information och projektledning; SI bör dock i ökad utsträckning arbeta med projektanställd personal. Tjänster förs från SI till andra myndigheter. De delar av institutets verksam- het som ligger inom de utbildnings- och forskningspolitiska om- rådena (med undantag för svenskundervisningen i utlandet) förs till myndighet under Utbildningsdepartementet. Resurser inom ramen för utvecklingssamarbetet (demokratifrämjande och andra sam- hällsinsatser) förs till andra myndigheter. Resurser inom litteratur- verksamheten förs till Internationellt litteraturcentrum (se nedan). 
 Iku har låtit en oberoende konsult utreda SI:s organisation och ekonomi. 
 1  
 Av konsultens utredning drar Clark slutsatsen att institu- tets minskade uppdrag, i kombination med rationaliseringseffekter, kan resultera i ett minskat personalbehov om ca 30 tjänster. Vinster i form av besparingar som kan åstadkommas i och med en sådan omorganisation ska fördelas inom ramen för den internationella kulturverksamheten, varav en del till Internationella kulturfonden. 
 En samlokalisering av SI och Statens kulturråd skulle ge ytter- ligare besparingseffekter inom  
 IT-stöd, 
  reception, arkiv m.m. till förmån för respektive myndighets kärnverksamhet. Till detta för- ändringsperspektiv kommer att många av SI:s medarbetare avgår med pension under perioden  
 2005–2007. 
  
 De förändringar av SI:s uppdrag som föreslås innebär att insti- tutets anslagsstruktur förenklas. Utgångspunkten ska vara att myndigheten får ett förvaltningsanslag och ett verksamhetsanslag. Vid större och långsiktiga externa uppdrag ska medel för tidsbe- 
  
 1  
 Stewart, PM om Svenska Institutets kultursatsningar. Cogs  Links 2003. 
 186 
  
 SOU 2003:121 
  
 Utredningens förslag 
  
 gränsade personalförstärkningar och administration inräknas i uppdragen. 
 Skäl till förslaget 
 Svenska institutet, med sitt starka varumärke, sina väletablerade nätverk och sin betydande internationella kompetens, stärks för de viktiga Sverigefrämjande uppgifterna. Bidragshanteringen flyttas till andra organ. Arbetsfördelningen mellan berörda institutioner blir mera ändamålsenlig och verksamheten effektiviseras. Iku för- ordar att institutet får en tydlig kärnverksamhet, som också för- enklar och klargör ansvarsfördelningen i bidragsgivning och ut- landsverksamhet. 
 Institutets profil blir tydligare om ansvaret för utbildnings- och forskningssamarbete flyttas till annan myndighet. Det skulle också medföra en rationaliseringseffekt, som skulle kunna komma det internationella kulturutbytet till godo. 
 SI:s roll som hemmabas för utlandsmyndigheterna inom kultur- och samhällsområdena befästs. Institutet får ett tydligt uppdrag att betjäna ambassaderna och utlandsinstituten. Dess fortsatta ansvar för Sverigeinformation samt besöksprogram ligger också nära ut- landsmyndigheternas roll inom samhällsinformation och kun- skapsutbyte. Utlandsmyndigheterna, Sveriges internationella kultur- och forskningsinstitut och svensklektorerna får en tydlig informationsförmedlare och samarbetspart på hemmaplan. 
 SI:s bokhandel Sweden Bookshop går med förlust. De flesta större bokhandlar i Stockholm (och andra städer) för Sverigelitte- ratur på engelska och andra språk i sitt sortiment; flera har därtill betydande  
 e-handel. 
  Clark förordar att SI lägger ned verksamheten och ingår avtal med lämplig bokhandel, så att bl.a. ut- landsmyndigheternas behov av relevant material kan tillgodoses även i fortsättningen. 
  
 16.4 
  
 Internationellt litteraturcentrum 
  
 Clark föreslår att ett centrum, kallat Internationellt litteraturcentrum, inrättas för stöd och främjande av svensk litteratur. 
 SI:s nuvarande ansvar för stöd till översättningar och främjande av svensk litteratur i utlandet överförs till Statens kulturråd. Inom 
 187 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:121 
  
 rådet bildas ett internationellt litteraturcentrum för stöd till över- sättningar samt främjande av svensk litteraturs närvaro utomlands. En mindre styrelse utses av styrelsen för Statens kulturråd i samråd med SI. Stor vikt läggs vid den utåtriktade verksamheten; här- igenom uppnås en större slagkraft i de svenska utlandskontakterna på området. Informationen samlas och blir mera effektiv, och exporten av svensk litteratur främjas. Ett nära samarbete med bokförlag och författare förutsätts. Finlands och Norges respektive organisationer för litteraturfrämjande kan här tjäna som förebild. 
 Skäl till förslaget: 
 Svenska institutets och Statens kulturråds verksamheter inom litte- raturområdet är näraliggande. Båda har behov av större resurser. Svenska institutets främjande av svensk litteratur i utlandet är mycket uppskattad och erkänd men har mindre resurser i jäm- förelse med exempelvis sin motsvarighet i de nordiska grann- länderna. Att samla de statliga åtgärderna i en myndighet gör det möjligt att bättre utnyttja kompetensen och resurserna. 
  
 16.5 
  
 Statens kulturråd 
  
 Clark föreslår att: 
  
 en fristående anslagsfond, benämnd Internationella kultur- fonden, inrättas inom Statens kulturråd (se ovan 16.2) 
  
 ett fristående centrum för översättningar och främjande i ut- landet av svensk litteratur, benämnt Internationellt litteratur- centrum, inrättas inom Statens kulturråd (se ovan 16.4) 
  
 Statens kulturråd får det kulturpolitiska samordningsansvaret för den internationella kulturverksamheten. Ansvaret inklude- rar bl.a. att samla och sprida information kring svenska och ut- ländska finansiärer av internationellt kulturutbyte; att följa och vid behov stödja utvecklingen av nätverk inom kulturområdet; att tillse att Kulturnät Sverige  
  
 (www.kultur.nu)  
 kan utnyttjas utanför landets gränser; samt att ansvara för att årliga ut- värderingar av de statliga internationella kultursatsningarna görs 
 188 
  
 SOU 2003:121 
  
 Utredningens förslag 
  
 den del av Sidas uppdrag till Svenska institutet som avser institutioners och gruppers kulturutbyte överförs till Statens kulturråd 
  
 Statens kulturråd blir sammankallande organ för löpande sam- råd på myndighetsnivå om internationell kulturverksamhet 
  
 Statens kulturråd tillsammans med Konstnärsnämnden, uni- versitet och högskolor medverkar till att utbildning i inter- nationell kulturmanagement byggs upp. Utbildningen ska ge kompetens för arbete i såväl  
  
 i-länder 
  som  
 u-länder 
  samt på myndigheter och institutioner i Sverige 
  
 Statens kulturråd stärker sin internationella kompetens inom hela myndigheten och i syfte att inrätta en internationell enhet 
  
 Statens kulturråd löpande informerar utlandsmyndigheterna om sin internationella bidragsgivning 
  
 Statens kulturråd ska i den internationella bidragsgivningen öka flexibiliteten genom omprioritering. Det ska integrera stöd till internationell verksamhet inom ordinarie bidragsgivning. Exempel- vis ska Statens kulturråd ändra sina anslagsbestämmelser så att bi- drag till fria grupper även kan avse internationell verksamhet. 
 Årliga anslag till internationella kulturorganisationer fördelas som hittills av Statens kulturråd. I anslagen bör medel för del- tagande i internationella kongresser, konferenser och seminarier inkluderas. Iku förutsätter att Statens kulturråd genomför omprio- riteringar och förändrar bidragsstrukturen med syfte att uppnå ökad rörlighet. 
 Statens kulturråd ska samråda med Internationella kulturfonden för en ändamålsenlig löpande ansvarsfördelning. 
 Den arbetsfördelning som föreslagits mellan Svenska institutet och Statens kulturråd förutsätter ett nära samarbete mellan myn- digheterna. En samlokalisering skulle medföra betydande fördelar för kunskapsutbyte och resursutnyttjande. På sikt kan även en administrativ sammanslagning av myndigheterna komma att visa sig fördelaktig. 
 Den nya roll som Statens kulturråd kommer att spela kräver en översyn av hela organisationen. Rådet har mycket begränsad kom- petens för internationellt arbete, varför en avsevärd kompetenshöj- ning kommer att bli nödvändig för att myndigheten ska kunna ta det ökade internationella ansvar som krävs. 
 Det är angeläget att de internationella kulturinstituten i Visby kan ingå i nätverket Sveriges internationella kultur- och forsknings- 
 189 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:121 
  
 institut. I sin roll som bidragsgivare till instituten föreslås Statens kulturråd medverka till att detta kan realiseras. 
 Skäl till förslaget 
 Ett ökat internationellt kulturutbyte kräver att det kulturpolitiska ansvaret förtydligas och förstärks. Som ett led i detta får Statens kulturråd ett förstärkt internationellt uppdrag och en aktiv inter- nationell roll. En tydligare arbets- och ansvarsfördelning i för- hållande till Svenska institutet uppnås. 
  
 16.6 
  
 Konstnärsnämnden 
  
 Clark föreslår att: 
  
 Konstnärsnämndens roll för det internationella utbytet för- stärks. Nämnden ska ha ett samlat ansvar för ett ökat interna- tionellt utbyte, utgående från de konstnärliga utövarnas villkor och initiativ 
  
 Konstnärsnämnden ska vara den centrala instans som stödjer enskilda konstnärers närvaro och verksamhet utomlands. Nämnden ska informera berörda utlandsmyndigheter om ut- fallet av bidragsgivningen 
  
 Konstnärsnämnden får i uppdrag att föreslå lämpliga former för internationellt utbyte efter förebild av IASPIS med inriktning på: 
  
 musik (tonsättare och musiker) 
 arkitektur, form och design (arkitekter, formgivare och konsthantverkare) 
 scenkonst (skådespelare, regissörer, scenografer, dansare och koreografer) 
 litteratur (författare och översättare) 
  
 Nämnden via IASPIS och  
  
 AIRIS-bidrag 
  utvecklar sitt stöd till utbyte och samarbete mellan svenska och utländska konstnärer, och att de regionala ateljéprogrammen utvecklas i samverkan med värdkommunerna 
  
 Konstnärsnämnden övertar det uppdrag från Sida som Svenska institutet haft att fördela mindre bidrag till konstnärsutbyte med utvecklingsländer 
  
 190 
  
 SOU 2003:121 
  
 Utredningens förslag 
  
 Konstnärsnämnden i samverkan med Statens kulturråd utökar sin kunskapsförmedling, sin rådgivning vid internationellt konstnärsutbyte och sin medverkan i utbildnings- och kompe- tensfrågor 
  
 Konstnärsnämnden ansvarar för utländska besök inom bild- och formområdet 
  
 Konstnärsnämnden även fortsättningsvis fördelar bidrag till kortfilmares deltagande i festivaler i utlandet 
  
 Konstnärsnämnden behåller ansvaret för Art Hotel i Stockholm. Konstnärsnämnden bör ges i uppdrag att öka övriga kulturinstitutioners engagemang i Art Hotel i syfte att säkerställa en långsiktig ekonomisk bas för verksamheten 
  
 Konstnärsnämnden förstärks med medel motsvarande en (1) tjänst, för ökad internationell verksamhet 
  
 Konstnärsnämnden löpande informerar utlandsmyndigheterna om sin internationella bidragsgivning 
  
 Konstnärsnämnden föreslås enligt ovan få i uppdrag att med Lewis som förebild, utforma kostnadsberäknade förslag till utbytes- verksamhet inom olika områden. Förslagen bör utarbetas till- sammans med lämpliga samarbetspartner såsom t.ex. Rikskonser- ter, Svensk Form, Arkitekturmuseet, Dansens Hus, Riksteatern, Författarfonden och eventuellt olika författar- och översättarcentra i landet. 
 Skäl till förslaget 
 Konstnärsnämnden har, med tyngdpunkt på bildkonstområdet, utvecklat den internationella utbytesverksamheten IASPIS (Inter- national Artists Studio Program in Stockholm), grundad på konst- närernas egna behov. Bildkonstnärsfonden och nämndens arbets- grupp för  
 teater-, 
  dans- och filmkonstnärer har därför omfördelat sina resurser för att kunna möta behoven. Verksamheten har haft stor betydelse för bildkonsten i Sverige och för den svenska konstens ställning utomlands. Det är angeläget att förstärka och utvidga nämndens ansvar för det internationella konstnärsutbytet och att pröva  
 IASPIS-modellen 
  inom flera konstområden. 
 191 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:121 
  
 16.7 
  
 Utlandsorganisationen 
  
 16.7.1 
  
 Sveriges internationella kultur- och forskningsinstitut 
  
 Clark föreslår inrättandet av ett nätverk kallat Sveriges internationella kultur- och forskningsinstitut. 
 I nätverket ska följande institutioner ingå: Svenskhemmet Voksenåsen i Oslo, Hanaholmens kulturcentrum utanför Helsingfors, Centre Culturel Suédois i Paris, Svenska institutet i Alexandria och de s.k. Medelhavsinstituten (alltså Svenska institu- tet i Athen, Svenska institutet i Istanbul och Svenska institutet i Rom med stiftelsen San Fox på Capri). Härtill kommer Öster- sjöns författar- och översättarcentrum, Baltic Art Center och Visby internationella tonsättarcentrum. Efterhand kan även andra institut komma att fogas till denna grupp. 
 Varje institut behåller sin huvudman, målsättning och organisa- tion men presenteras tillsammans, med en för nätverket specifik logotyp och webbportal. Instituten får ett gemensamt uppdrag att inom ramen för sina stadgar/instruktioner främja svenskt kulturut- byte men behåller i övrigt sina nuvarande inriktningar. Svenska in- stitutet (SI) får till uppgift att stödja nätverket. 
 Uppdragen till instituten kan sammanfattas enligt följande: 
  
 att främja kulturutbytet mellan värdlandet och Sverige genom programverksamhet, företrädesvis fördelad över året 
  
 att tillhandahålla Sverigeinformation som ett komplement till svensk utlandsmyndighet 
  
 att inom kulturutbytet också utveckla samarbetet med svenska utlandsmyndigheter i värdlandet, i målsättning att uppnå synergieffekter och viss ansvarfördelning 
  
 att framstå som  
  
 pro-aktivt 
  inom kulturens område och sträva efter att bli en känd aktör i värdlandet genom en genomtänkt informationsstrategi riktad mot allmänhet, kulturliv och media i samarbete med Svenska institutet, Statens kulturråd, utlands- myndigheterna i värdlandet m.fl. 
  
 att utnyttja IT för att utveckla en attraktiv lokal webbplats, arbeta med  
  
 e-post 
  och e- nyhetsbrev etc. 
 De tre forskningsinstituten (i Athen, Istanbul och Rom) har en gemensam administration i Sverige. Om även andra institut betjä- nas av denna administration kan samordningsvinster uppnås. 
 192 
  
 SOU 2003:121 
  
 Utredningens förslag 
  
 För de internationella kulturinstituten i Visby får särskilt upp- drag utformas, med hänsyn till deras geografiska och organisato- riska hemvist. Dessa utgör en betydelsefull del i det internationella konstnärsbaserade utbytet, och det är viktigt att Sverige tar ett fortsatt ansvar för detta. Trots att instituten etablerat sig interna- tionellt är deras finansiering osäker. 
 Svenska institutets ansvar för stöd till nätverket Sveriges interna- tionella kultur- och forskningsinstitut ska innefatta att: 
  
 skapa och underhålla nätverkets gemensamma webbportal (länkad till Kulturnät Sverige) 
  
 ta fram en för nätverket gemensam logotyp 
  
 producera informationsmaterial om Sveriges internationella kultur- och forskningsinstitut på lämpliga språk 
  
 skapa och tillhandahålla en plattform för Sverigeinformation som ska kunna placeras vid varje institut (t.ex. en mon- ter/bokhylla, tidskriftställ) 
  
 tillhandahålla Sverigeinformation till instituten på samma sätt som man arbetar gentemot utlandsmyndigheterna 
  
 erbjuda programverksamhet 
  
 Skäl till förslaget 
 De berörda instituten sorterar under Kulturdepartementet, UD och Utbildningsdepartementet, och har olika uppdrag och organi- sationsformer. Två (Rom och Athen) arbetar huvudsakligen med forskning inom antikens kultur- och samhällsliv, andra är inriktade på ett brett utbyte i samhälls- och kulturfrågor eller kulturfräm- jande. De flesta instituten är relativt okända för svensk allmänhet och för svenskt kulturliv. I flera fall är de alltför lite kända också bland allmänheten i värdlandet. Med tanke på de avsevärda medel som tas i anspråk för att finansiera instituten borde deras profil höjas, såväl inom Sverige som i utlandet, och samarbetet mellan dem öka. Genom att ett gemensamt nätverk bildas kan de till- sammans spela en vital roll i Sveriges internationella kultur- och forskningsutbyte, samt dessutom få en stark Sverigefrämjande be- tydelse. En annan fördel med denna organisation är att vissa sam- ordningsvinster kan göras i och med att instituten får en gemensam stödfunktion hos Svenska institutet. Den finska modellen med fri- stående men samverkande institut kan tjäna som en förebild i detta avseende. 
 193 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:121 
  
 16.7.2 
  
 Centre Culturel Suédois (CCS) 
  
 Clark anser att CCS: 
  
 ska vara Sveriges och svenskt kulturlivs främsta plattform i utlandet för internationellt kulturutbyte 
  
 genom fortsatt upprätthållande av höga kvalitetskrav ska värna sin trovärdighet inom svenskt och franskt kulturliv 
  
 aktivt ska verka inom franskt kulturliv i hela Frankrike samt i det internationella kulturlivet i Paris, och söka samarbete med olika konstnärer och kulturinstitutioner till förmån för ett vidgat och fördjupat internationellt utbyte 
  
 ska utveckla möjligheterna att erbjuda en plattform för kontak- terna mellan Frankrike och Sverige också inom sektorerna ut- bildning och forskning 
  
 ska vara en central och aktiv part i samarbetet med ambassaden och med andra svenska institutioner beträffande kulturella evenemang, strategisk planering av verksamhet och inriktning och kontakter över hela Frankrike 
  
 i sin verksamhet ska erbjuda rum för såväl smalare som bredare kulturyttringar 
  
 ska ha kompetens att samarbeta med olika sponsorer och ut- veckla kontaktytorna med t.ex. näringslivet för att möjliggöra breddad verksamhet 
  
 ska utnyttja den senaste informationsteknologin och professio- nell marknadsföring i sitt utåtriktade arbete 
  
 ska ha värdlandets invånare och kulturliv som främsta mål- grupp. Dock bör verksamheten göras känd också i Sverige, bl.a. för att värna om att kontaktytorna hemåt vidgas 
  
 aktivt ska söka nya målgrupper i Frankrike genom att erbjuda en bred och attraktiv programverksamhet 
  
 Clark föreslår att: 
  
 CCS förblir en enhet inom Svenska institutet (SI) men med egen styrelse, utsedd av styrelsen för SI 
  
 UD i sitt regleringsbrev för SI upprättar en särskild anslagspost för CCS, i vilken kulturcentrets ställning tydliggörs 
  
 SI och Statens fastighetsverk tillsammans arbetar för en skynd- sam och allmän förbättring av lokalerna, vilka till stor del är slitna och delvis underutnyttjade 
  
 194 
  
 SOU 2003:121 
  
 Utredningens förslag 
  
 de s.k. Tessininstitutets samlingar med tillhörande bibliotek ses över beträffande placering och presentation 
  
 delar av specialsamlingen av konstlitteratur i första hand för- delas till Bibliothèque Nordique i Paris 
  
 den allmänna boksamlingen, referensbiblioteket, i lämpliga delar övertas av Bibliothèque Nordique 
  
 CCS söker andra lokaler för sitt arkivmaterial 
  
 hyrorna för gästlägenheterna höjs generellt. Hyresgästerna bör i ökad utsträckning engageras i verksamheten 
  
 tillämpliga utrymmen ska kunna hyras ut för externa ändamål. En samordning mellan CCS och IASPIS kan eventuellt ut- vecklas vad gäller dessa utrymmen 
  
 en personalplan görs upp, där hänsyn tas till behov av kreativa insatser och projektledning. Huruvida den nuvarande persona- lens kompetens tillgodoser de nya behoven bör samtidigt be- dömas 
  
 Förutom att bereda plats för spetskompetens bör CCS också kunna ge utrymme åt ej redan etablerade unga kulturutövare och forskare. 
 Det vore därtill av intresse att se över möjligheterna till gäst- tjänstgöring vid CCS av tjänstemän vid svenska och franska kulturinstitutioner. Tjänsterna skulle lämpligen finansieras av den egna institutionen, men vara underställda direktören för CCS. Tanken vore att ytterligare fördjupa kontakterna mellan professio- nella miljöer i respektive land och att samtidigt bidra till interna- tionaliseringen av svenska institutioner, eventuellt genom en rote- rande turordning för tjänstetillsättning vid CCS. 
 Skäl till förslaget: 
 CCS är Sveriges enda renodlade kulturhus i utlandet. Det erbjuder en mycket bred verksamhet som återspeglar svensk kultur och stimulerar till utbyte mellan Sverige och Frankrike. Verksamheten är betydelsefull för svenskt kulturliv som helhet och vänder sig dessutom till andra områden, såsom utbildning och forskning. CCS utgör också ett forum för vetenskapligt utbyte mellan de båda länderna. I Paris uppfattas CCS som ett av de ledande kulturhusen i landet. Det ingår sedan 2002 även i ett internationellt nätverk av kulturhus, med betydande samarbete. Remissvaren på ambassadör 
 195 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:121 
  
 Neal utredning om CCS framtid från 2000 ger ett entydigt besked om att CCS spelar en viktig roll för utbytet mellan svensk och fransk kultur och forskning. 
 CCS verksamhet har genomgått en betydande breddning under de senaste åren, med inslag av kulturfrämjande insatser, ett utveck- lat och växande samarbete med kommersiella kulturella intressen (de s.k. upplevelseindustrierna) och ett utvidgat samspel med näringslivet för att finna kompletterande former för finansiering av kärnverksamheten. 
 CCS roll inom Svenska institutets organisation behöver stärkas. Clark föreslår att UD skapar en särskild anslagspost för CCS i regleringsbrevet till SI, vidare att CCS får en egen styrelse med för- ankring i både svenskt och franskt kulturliv. 
  
 16.7.3 
  
 Kulturråden 
  
 Clark föreslår att: 
  
 ökad flexibilitet eftersträvas beträffande såväl placering av kulturrådstjänsterna som anställningsperiodens längd 
  
 ungefär hälften av kulturrådstjänsterna ska vara rörliga och kunna sättas in för begränsade perioder i länder där särskilda insatser behövs 
  
 den föreslagna interdepartementala samrådsfunktionen (se ovan 16.1) lägger förslag till hur kulturrådstjänsterna ska för- delas. 
  
 Chefen för CCS i Paris är anmäld som kulturråd vid ambassaden och bör på praktiska grunder inräknas i gruppen av kulturråd. 
 Kulturråden ska ha en bred kompetens inom svenskt kulturliv men också vara väl förtrogna med tjänstgöringslandet och dess språk före anställningen. De ska vidare ha erfarenhet av utåtriktad uppsökande verksamhet samt vara  
 pro-aktiva 
  och operativa. Social kompetens och förmåga att skapa, utveckla och bevara nätverk är avgörande. 
 Kulturrådens uppgifter måste förtydligas (se bil. 7). Vidare bör tillträdande råd ha dokumenterad utbildning eller någon erfarenhet av informationsverksamhet, ekonomisk redovisning och utvärde- ring, marknadsföring eller projektledning. Därtill kommer känne- dom om regler för offentlig upphandling vid svensk utlandsmyn- dighet och om sponsring. 
 196 
  
 SOU 2003:121 
  
 Utredningens förslag 
  
 Kulturråden ska arbeta efter en långsiktig  
 (tre-sex 
  år) och över- gripande strategi, med såväl kultur- som Sverigefrämjande syfte. I strategin ska det svenska kulturlivets behov av vidgade och för- djupade kontakter med tjänstgöringslandet beaktas, såväl som det omvända förhållandet. Strategin ska utarbetas och stämmas av med Kulturdepartementet, Statens kulturråd, Utrikesdepartementet, Svenska institutet, utlandsmyndigheten, den eventuelle företräda- ren och i förekommande fall med Sida. Kulturråden ska regel- bundet inkomma till berörda departement och institutioner med skriftlig problem- och åtgärdsfokuserad rapportering om sin verk- samhet samt om för Sverige relevant utveckling inom kulturom- rådet i tjänstgöringslandet. 
 Kulturråden ska före stationeringen praktisera vid lämpligt departement eller myndighet (företrädesvis Svenska institutet och Statens kulturråd) och genomgå ett brett besöksprogram vid viktiga kulturinstitutioner. Tjänstgöringen ska avslutas med en noggrann överlämning till efterträdare, inklusive skriftlig samman- ställning av verksamhet och kontaktytor. 
  
 16.8 
  
 Sida 
  
 Clark föreslår att: 
  
 kultursamarbetet med fattiga länder förstärks 
  
 Sidas bidrag till det internationella kulturutbytet utformas enligt de riktlinjer för biståndsverksamheten som föreslagits i Regeringens proposition Gemensamt ansvar: Sveriges politik för global utveckling (2002/03:122) 
  
 Kultursamarbetet med fattiga länder involverar ett  
 30-tal 
  svenska kulturinstitutioner och organisationer. Arbetet har bidragit till att internationalisera det svenska samhället och genererat betydande goodwill hos FN, andra givare och i de mottagande länderna. Det har också medfört ett omfattande kulturutbyte, som dels handläggs inom respektive svensk samarbetsorganisation och dels genom Svenska institutet. För att stärka den internationella kunskapen och förmågan har Sida inrättat fortbildningskurser i internationella frågor för de svenska institutionerna. 
 Kultur har i ökande grad kommit att framträda som en viktig faktor inom förändrings- och utvecklingsarbete i biståndsländer, både som en del av ländernas fattigdomsbekämpning och demo- 
 197 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:121 
  
 kratiutveckling och i sin egen rätt. Clark noterar att Johnson ger bety- dande stöd till kulturverksamhet och kulturutbyte utifrån en mångdimensionell fattigdomsanalys. Det innebär ett erkännande av att kultursamarbete i olika former skapar visioner, uttryck, debatter och mötesplatser, vilka alla är förutsättningar för samhällsföränd- ring. Även svenska institutioner och kulturliv utvecklas i den dynamik som uppstår i kulturmötet. En fortsatt och fördjupad satsning på kulturutbyte med fattiga länder är ur detta perspektiv angelägen för alla parter. 
 Sida bör fortsatt kommunicera och informera om det svenska kultursamarbetet i utvecklingsländer för att goodwill och kunskap inte ska gå förlorad. Det är likaså viktigt att de kunskaper och erfarenheter som förvärvas i kulturutbytet med utvecklingsländer återförs till svenskt kulturliv, institutioner och myndigheter. Sida bör självklart ingå i det samarbete mellan kulturinstitutioner och den samordning av insatser som utredningen förordar. 
 Eftersom Clark även förordar att Svenska institutets bidrags- givning skall upphöra, och överföras till andra institutioner, före- slås de avtal Sida ingått med SI om bidragsgivning för kulturutbyte med utvecklingsländer föras till Statens kulturråd respektive Konstnärsnämnden. Iku förordar av samma anledning att UD upp- drar åt Sida att hantera de demokratiinsatser i Östeuropa och ut- vecklingsländer som tidigare legat på SI. 
  
 16.9 
  
 Rikskonserter 
  
 Clark föreslår att: 
  
 Rikskonserter behåller nuvarande ansvar för internationell verksamhet inom musikområdet 
  
 Rikskonserter även framgent bistår som musikproducent i statsceremoniella sammanhang såväl i Sverige som i utlandet 
  
 Rikskonserter medverkar i Konstnärsnämndens uppdrag att pröva  
  
 IASPIS-formen 
  för konstnärsutbyte på musikområdet och inkomma med förslag till finansiering till Kulturdeparte- mentet 
 198 
  
 SOU 2003:121 
  
 Utredningens förslag 
  
 Skäl till förslaget 
 Rikskonserter bedriver en betydande internationell verksamhet. Det är angeläget att denna fortsätter och kan utvecklas. Riks- konserter kan säkerställa (och utöka) denna verksamhet genom att ansöka om bidrag från Internationella kulturfonden för större internationella projekt. 
  
 16.10 
  
 Export Music Sweden 
  
 Clark föreslår att Export Music Sweden förstärks med medel mot- svarande en (1) tjänst. 
 Skäl till förslaget 
 Pop och rock är musikgenrer inom vilken Sverige har nått stora internationella framgångar. Det är angeläget att landet bibehåller sin position. Detta förutsätter ett stöd framförallt till de artister som inte hunnit etablera sig internationellt. 
 Export Music Sweden utför med små resurser ett förtjänstfullt och efterfrågat internationellt arbete för att främja framför allt svensk populärmusik. Det stöd som ExMS kan erbjuda är viktigt i övergångsfasen mellan nationell och internationell verksamhet för utövarna. Den möjliggör också för många mindre men kvalitativt framstående aktörer som inte har egna stora skivbolag bakom sig att delta. ExMS, som saknar verksamhetsbidrag, skulle i och med denna resursförstärkning få bättre möjligheter till en permanent främjandeverksamhet. 
  
 16.11 
  
 Svenska Filminstitutet (SFI) 
  
 Svenska Filminstitutet har det övergripande filmpolitiska ansvaret och är den centrala främjaren av svensk filmexport. 
 Iku föreslår att: 
  
 SFI och Svenska institutet (SI) gemensamt finner former för hantering av internationell filmdistribution så att såväl SI:s service till utlandsmyndigheterna som SFI:s internationella verksamhet tillgodoses 
  
 199 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:121 
  
 Film har en viktig ställning inom det internationella kultursam- arbetet. Filmverksamhet är dessutom i högsta grad internationell i sig själv: mycket få filmprojekt är alltigenom svenska, då det ofta krävs utländska samarbetspartners för att realisera ett projekt. Till- sammans med filmkonstens kommersiella särart ställer dessa för- hållanden krav på särskilda insatser, långsiktighet och nya verktyg. Detta förutsätter i sin tur att SFI deltar aktivt på såväl ett strate- giskt som ett operativt plan inom den internationella kulturverk- samheten. De handelspolitiska aspekterna gör att SFI har ett på- tagligt behov av att samarbeta inte endast med kulturinstitut och Sverigefrämjande organisationer utan också med exportfrämjande organ. 
  
 16.12 
  
 Museer, arkiv, kulturmiljövård, bibliotek m.m. 
  
 Clark föreslår inga organisatoriska förändringar. 
 De institutioner som Clark särskilt studerat är Riksarkivet, Riks- antikvarieämbetet och centralmuseerna (i synnerhet Moderna Museet). Dessa institutioner har en omfattande internationell verk- samhet med väl utbyggda nätverk. Verksamheten är i hög grad långsiktig och inriktad på kunskapsutveckling och uppbyggnad av infrastruktur. Flera av dem har ett väl etablerat samarbete med Sida. Deras verksamhet berörs i hög grad av internationella regelverk. 
 Institutionerna ska ha möjlighet att medverka i projekt som stöds av Internationella kulturfonden. Statens kulturråd ska ha ett regelbundet informationsutbyte med dessa institutioner. 
 Det är angeläget att institutionerna, i enlighet med vad som framgår i betänkandet, utnyttjar möjligheterna till samverkan i det internationella arbetet. Av stor vikt är bevakning av teknikutveck- lingen när det gäller bevarande, tillgängliggörande och levande- görande av kulturarvet. Därtill kommer standardisering, termino- logi av betydelse för Sverigeinformation, avtal och konventioner samt medverkan i EU:s stödprogram. 
 De berörda myndigheterna ska bidra till Sverigeinformation i samarbete med Svenska institutet och Statens kulturråd, inkl.  
 www.sweden.se  
 och  
 www.kultur.nu,  
 samt i övrigt i samverkan ut- veckla sin internationella verksamhet. 
 200 
  
 SOU 2003:121 
  
 Utredningens förslag 
  
 16.13 
  
 Utrikesdepartementet (UD) 
  
 Clark föreslår att: 
  
 kulturfrågorna ges ökad tyngd inom utrikesförvaltningen. 
  
 UD avsätter resurser till kompetenshöjande åtgärder för all personal med ansvar för  
  
 press-, 
  informations- och kulturfrågor. 
  
 UD medverkar till att CCS och Svenska institutet i Alexandria kan ingå i nätverket Sveriges internationella kultur- och forsk- ningsinstitut, liksom att verka för att på sikt också General- konsulatets i Istanbul sektion för  
  
 turkisk-svenskt 
  samarbete och det planerade kultur- och informationscentret i Sankt Petersburg skall kunna inkluderas i detta. 
  
 överenskommelse ingås med Utbildningsdepartementet (U) om överföring från Svenska institutet av verksamhet inom ut- bildning och forskning till U:s ansvarsområde. 
  
 UD ser över SI:s roll när det gäller stöd till verksamhet inom kultur- och samhällsområdet som syftar till att stärka demo- kratin i Central- och Östeuropa och främja ekonomisk och social utveckling i utvecklingsländerna. 
  
 UD förtydligar och förenklar Svenska institutets regleringsbrev och anslag samt inrättar en särskild anslagspost för CCS. 
  
 UD utvecklar formerna för integrering av s.k. kulturdiplomati (definition se nedan) i verksamheten 
  
 UD tillsammans med Kulturdepartementet bildar en samråds- funktion om den internationella kulturverksamheten 
  
 UD avsätter medel över anslaget för Internationellt utveck- lingssamarbete till Internationella kulturfonden 
  
 UD genom omfördelning av medel för Svenska institutet möjliggör viss finansiering av den Internationella kulturfonden och dess administration. 
  
 UD ser över styrningen av Sidas kulturbistånd. 
  
 Skäl till förslaget 
 Kultur spelar en allt viktigare roll inom utrikespolitiken. UD har inlett ett betydelsefullt arbete inom kulturdiplomati 
 2  
 genom att inrätta institutet i Alexandria och centret i Istanbul (egentligen 
 Generalkonsulatets sektion för  
 turkisk-svenskt 
  samarbete). Det finns 
  
 2  
 (av eng. cultural diplomacy), användande av kultur som långsiktigt kontaktskapande och relationsbyggande medel vid etablerande och underhåll av internationella relationer. 
 201 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:121 
  
 all anledning att gå vidare österut på denna inslagna linje: det poli- tiska tillståndet i Mellanöstern, Sveriges traditioner inom kris- hantering och de många nuvarande - och blivande - svenska med- borgarna med rötter i dessa länder är betydelsefulla element i detta sammanhang. 
 En naturlig förutsättning för en sådan vidareutveckling är att UD avsätter större medel för  
 PIK-verksamhet 
  vid utlandsmyndig- heterna, men även genom s.k. särskilda uppdrag över anslaget för Internationellt utvecklingssamarbete. Ett antal utlandsmyndigheter i ovannämnda regioner och andra lämpliga utvecklingsländer bör följaktligen få särskilda uppdrag att utveckla de kulturdiplomatiska förbindelserna, tillsammans med anslag för att realisera uppdraget. Sådan extra anslagstilldelning ska inte påverka de anslag som andra utlandsmyndigheter uppbär. 
 UD ska se till att det i departementets olika enheter och på ut- landsmyndigheterna finns tillräcklig kompetens inom kultur- området. Personal som ska arbeta med s.k.  
 PIK-frågor 
  vid ut- landsmyndigheterna ska genomgå obligatorisk utbildning inför ut- landsstationering. Statens kulturråd, SI, Rikskonserter ska tillsam- mans med andra berörda medverka i denna utbildning. Utlands- myndigheterna ska ha kunskaper om villkoren för information och marknadsföring av kultur samt kunna föreslå olika svenska sats- ningar. 
 UD ska föra en kulturdialog med ambassaderna, ta in rapporter m.m. och delge dessa Kulturdepartementet, SI, Statens kulturråd m.fl., samt ha det övergripande ansvaret för kultursatsningar enligt Sverigefrämjande och biståndspolitiska mål. 
 Svenska institutet har ett betydande uppdrag av UD inom ramen för det internationella utvecklingssamarbetet att stödja demokrati- utvecklingen i Central- och Östeuropa, genom bidragsgivning för kulturutbyte eller insatser inom andra samhällsområden. SI har också uppdrag från Sida att stödja samhällsinsatser och kulturut- byte med utvecklingsländer. Den renodling av SI:s verksamhet som Clark förordar innebär att SI inte längre skall ha uppdrag inom de biståndspolitiska målen, varför denna verksamhet bör överföras till andra institutioner. 
 202 
  
 SOU 2003:121 
  
 Utredningens förslag 
  
 16.14 
  
 Kulturdepartementet 
  
 Clark föreslår att: 
  
 Kulturdepartementet avsätter medel till Internationella kultur- fonden 
  
 Kulturdepartementet ser över sin kompetens på området internationella relationer i syfte att bl.a. inrätta en internatio- nell enhet 
  
 Kulturdepartementet tillsammans med Utrikesdepartementet bildar en samrådsfunktion om den internationella kulturverk- samheten, med Kulturdepartementet som sammankallande 
  
 Kulturdepartementet medverkar till att Svenskhemmet Voksenåsen och Hanaholmens kulturcentrum kan ingå i nät- verket Sveriges internationella kultur- och forskningsinstitut 
  
 Kulturdepartementet tydliggör och förstärker det internatio- nella uppdraget för myndigheter inom sitt ansvarsområde 
  
 Kulturdepartementet har det övergripande ansvaret för riktlinjerna för den internationella kulturverksamheten och för utformning och genomförande av strategier. Kulturdepartementet har också att ge uppdrag för internationell verksamhet till samtliga myndigheter under departementets ansvarsområde. 
 Kulturdepartementet ska (i samråd med andra departement) ut- forma det kulturpolitiska agerandet i EU, Unesco, Europarådet, göra omvärldsanalyser, följa utvecklingen av internationella avtal, konventioner och direktiv. Det ska ta del av forskning inom det internationella kulturpolitiska området och övervaka kompetens- frågorna inom området. 
 I övrigt hänvisar Clark till lagda förslag om Internationella kultur- fonden och kulturråden. 
  
 16.15 
  
 Utbildningsdepartementet 
  
 Iku föreslår att: 
  
 Utbildningsdepartementet ingår en överenskommelse med UD om en överföring av Svenska institutets verksamhet inom ut- bildning och forskning (undantaget svenskundervisningen i utlandet) till organ inom det egna departementets ansvars- område 
  
 203 
  
 Utredningens förslag 
  
 SOU 2003:121 
  
 Utbildningsdepartementet medverkar till att de tre s.k. Medel- havsinstituten samt Stiftelsen San Fox kan ingå i nätverket 
  
 Sveriges internationella kultur- och forskningsinstitut 
  
 16.16 
  
 Finansiering av Tucker förslag 
  
 Clark föreslår förändringar i den statliga organisationen för interna- tionell kulturverksamhet. Dessa förändringar är genomförbara inom nuvarande budgetramar. Vad som krävs är omfördelningar av resurser och rationaliseringar. 
 Omfördelningar av resurser 
 Medel omfördelas, inom och mellan de statsbudgetära utgift- sområdena 17 (Kultur, medier, trossamfund och fritid), 5 (Inter- nationell samverkan) och 7 (Internationellt bistånd). Medel över utgiftsområde 24 (Näringsliv) borde också kunna komma ifråga eftersom Internationella kulturfonden skall kunna stödja evene- mang och presentationer som spänner över flera politikområden. I första hand krävs dock omfördelningar inom utgiftsområde 17. Detta är nödvändigt för att Internationella kulturfonden, som initialt ska fördela 10 miljoner kronor per år, ska uppnå den före- slagna slutnivån 60 miljoner kronor per år. 
 Rationaliseringar och effektiviseringar 
 Ikus utgångspunkt är att Svenska institutet ska renodla kärnverk- samheterna Sverigeinformation och Sverigepresentation. Iku har svårt att göra en mer ingående bedömning av hur stora resurser SI behöver för att driva kärnverksamheterna i ett långsiktigt perspek- tiv, men gör uppskattningen att behovet inte överstiger 50 tjänster (exkl. CCS). Några av dessa ska avse visstidsanställda projekt- ledare. SI har ca 80 tjänster exkl. CCS. 
 Enligt Tucker uppfattning ska den del av personalen som ansvarar för ledning, administration och service inte överstiga 25 procent av den totala bemanningen, vilket i detta fall betyder medel mot- svarande ca 13 tjänster. I förhållande till nuvarande organisation är detta en minskning med ca 10 tjänster. Detta utrymme bör ut- nyttjas dels för att bygga upp internationella kulturfonden (medel 
 204 
  
 SOU 2003:121 
  
 Utredningens förslag 
  
 motsvarande 4 tjänster). Vidare omfördelas medel för tjänster inom SI till Internationella kulturfondens sekretariat (2 tjänster) samt 
 Export Music Sweden (1 tjänst). 
 För uppbyggnad av fondsekretariatet krävs vidare en överföring från Rikskonserter av medel motsvarande en tjänst. Iku förutsätter att Rikskonserter genom rationaliseringar kan frigöra detta resurs- utrymme. 
 Överföringar av arbetsuppgifter 
 Ikus förslag förutsätter att Utrikesdepartementet medverkar till att arbetsuppgifter förs från Svenska institutet till Statens kulturråd och Konstnärsnämnden. Det innebär också att medel för tjänster med vidhängande kostnader i motsvarande mån förs från Svenska institutet till dessa organisationer. 
 205 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 Internationell kulturverksamhet 
  
 Dir. 
  
 2002:113 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 29 augusti 2002. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare skall göra en översyn av de statliga insatserna för internationell kulturverksamhet. I uppdraget ingår att kartlägga hur den svenska internationella kulturverksamheten bedrivs för närvarande samt att analysera hur denna påverkas av faktorer och förändringar i Sverige och i omvärlden. Utredaren skall även lämna förslag till hur de svenska statliga insatserna skall utformas. 
 Bakgrund 
 Att främja internationellt utbyte och samarbete på kulturområdet är en viktig del av den nationella kulturpolitiken. Ett uttryck för detta är att det är ett kulturpolitiskt mål att främja internationellt kulturutbyte och möten mellan olika kulturer inom landet (prop. 1996/97:3, bet. 1996/97:KrU:1, rskr. 1996/97:88) bl.a. för att öka kulturspridningen, delaktigheten och stimulera den konstnärliga utvecklingen. 
 Internationell kulturverksamhet är sedan länge ett inslag även inom andra politikområden. Presentationen av svensk kultur och stöd till kulturutbyte med andra länder är viktiga inslag i det all- männa Sverigefrämjandet och i insatserna för att främja handels- utbytet med andra länder. Kultur är också ett inslag i den svenska biståndsverksamheten. Detta har bl.a. kommit till uttryck i en pro- position om informations- och erfarenhetsutbytet med utlandet (prop. 1978/79:147, bet. KrU 1978/79:31, UU 1978/79:3, rskr. 1978/79:347 och 348). 
 Den internationella kulturverksamheten har genom åren varit föremål för flera utredningar. Ofta har kulturutbytet då behandlats som en komponent i det större erfarenhetsutbyte med omvärlden 
 207 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2003:121 
  
 som Sverige är engagerat i, samtidigt som det har konstaterats att kulturutbytet kan motiveras av olika intressen och syften. En ut- redning som i hög grad har haft inflytande på den internationella kulturverksamheten är utredningen om det svenska kultur- och informationsutbytet (den s.k.  
 SIK-utredningen) 
  som 1978 lämnade betänkandet Kultur och information över gränserna (SOU 1978:56). Tio år senare bearbetade en ny utredning dessa frågor i ett betänkande med namnet Sverigeinformation och kultursam- arbete (SOU 1988:9). År 1994 presenterades ett utrednings- betänkande med inriktning på internationell kultur med titeln Vår andes stämma - och andras (SOU 1994:35). Även Kulturutred- ningen, som avlämnade sitt betänkande kort därefter, berörde de internationella kulturfrågorna (SOU 1995:85). Vid  
 Walkerrensen i Stockholm 1998 antogs en internationell handlingsplan för kulturpolitik för utveckling, den s.k. Stockholm Action Plan. 
 Ytterligare andra utredningar och propositioner har under det senaste decenniet berört det internationella kulturutbytet som en del i en större helhet. I januari 2001 har en promemoria om press- och kulturråden samt en översyn av Svenska kulturhuset i Paris (CCS) överlämnats till Utrikesdepartementet. I mars 2002 över- lämnade en parlamentarisk utredning sitt betänkande om Sveriges politik för global utveckling (GLOBKOM, SOU 2001:96). 
 Svenska institutet, den samordnande statliga myndigheten på området, hanterar internationella kulturfrågor och projekt som ofta har koppling till flera politikområden. Statens kulturråd, Riks- antikvarieämbetet, Riksarkivet och Konstnärsnämnden med sitt internationella ateljécentrum IASPIS är exempel på myndigheter inom kultursektorn med eget ansvar för internationell kulturverk- samhet. Vidare bedriver kulturinstitutioner som Svenska riks- konserter, Svenska Filminstitutet, museimyndigheter, teatrar m.fl. samt ett flertal andra organisationer internationell kulturverksam- het med statligt stöd. Även Sida har sedan mitten av  
 1980-talet 
  i växande omfattning inkluderat kultur i sin verksamhet. 
 Behovet av en översyn 
 Sveriges kontakter med utlandet har ökat i omfattning under det senaste decenniet, inte bara på statlig, regional och kommunal nivå, utan också mellan företag, organisationer och privatpersoner. Sam- 
 208 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 1 
  
 tidigt som Sveriges omvärldsberoende har ökat, har stora föränd- ringar ägt rum i vår omvärld. 
 Händelserna i vårt geografiska närområde 1989, då muren mellan Öst- och Västeuropa föll, har lett till nya kontaktytor mellan de europeiska folken och innebär att nya politiska dimensioner ut- vecklas. Bland annat har Östersjö- och Barentsområdena fått ökad tyngd i svensk politik. 
 Det svenska medlemskapet i EU har medfört regelbundna kon- takter med övriga medlemsländer och numera i allt större utsträck- ning även med kandidatländerna. Inom kulturområdet stöder EU:s kulturprogram Kultur 2000 projekt som innebär samverkan mellan kulturarbetare från minst tre medlems- eller kandidatländer. EU:s strukturfonder förmedlar betydande resurser för investeringar och utveckling inom framför allt kulturarvsområdet. Statliga myndig- heter ansvarar för information om dessa bidragsmöjligheter. 
 Öppnare gränser i Europa och ett ökat resande, ett ökat infor- mationsutbyte bl.a. genom användningen av Internet samt medie- utvecklingen med nära koppling till den internationella kultur- och varumärkesindustrin har blivit en del av vardagen, särskilt för de unga. Det är en utveckling som innebär nya möjligheter och nya risker, inte minst på kulturområdet. 
 I Sverige förmedlas i dag modersmålsundervisning på nästan 130 språk. Denna språkliga mångfald motsvaras av en rik kulturell mångfald och hör samman med den omfattande invandring som ägt rum sedan förra seklets mitt. Den kulturella mångfalden i Sverige är en till stora delar ännu outvecklad resurs i samhället som motiverar och möjliggör nya former av internationella kontakter. 
 Internationaliseringen har påverkat kulturlivet i minst lika hög grad som andra samhällssektorer. Den konstnärliga utvecklingen står i ett starkt beroendeförhållande till internationella impulser. Kontakter med kollegor, institutioner och publik i andra länder stimulerar hela det nationella kulturlivet. Större resurser läggs där- för på att stödja kulturutbytet mellan Sverige och omvärlden sam- tidigt som kulturmyndigheter fått ett ökat internationellt ansvar. Efterfrågan på svensk kultur har ökat utomlands. 
 När ambitionerna på senare tid har höjts inom handels- och investeringsfrämjandet har detta ibland lett till satsningar med både kulturellt och näringslivsfrämjande innehåll, bl.a. inom musik och design. 
 Samtidigt har en ny syn etablerats inom biståndspolitiken som betonar kulturens betydelse för demokratiprocesser, nätverks- 
 209 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2003:121 
  
 processer samt för social och ekonomisk utveckling. Det kultur- samarbete som bedrivs inom detta område har i allt högre grad formen av partnerskap, som bygger på en med samarbetslandet gemensam och långsiktig vision av utvecklingen, inom ramen för de övergripande biståndspolitiska målen. 
 Utrikesdepartementet och Kulturdepartementet tog 1998 initia- tiv till projektet Partnerskap för kultur för att, med kulturen som bas, främja yttrandefrihet, kulturell mångfald, demokrati och ömse- sidig säkerhet i Östersjöländerna, Vitryssland och Ukraina. Ett stort antal seminarier och samarbetsprojekt som har vänt sig till kulturarbetare, beslutsfattare och politiker i dessa länder har genomförts fram till och med 2001. 
 Det kulturutbyte Sverige har med länder utanför Europa och utanför vår traditionella kulturgemenskap har fått en allt större betydelse. Ofta har kulturen öppnat möjligheter till dialog och samarbete där annat utbyte varit svårare att få till stånd. Ett exempel på detta är det s.k.  
 Euro-islamprojektet, 
  som inleddes vid mitten av  
 1990-talet, 
  där kulturen haft en framskjuten plats. Projektet innebar bl.a. att kultursamarbetet med länderna i Mellan- östern och Nordafrika förstärktes, med Svenska institutet och Sida som organisatörer. 
 I samband med det svenska ordförandeskapet i EU har svenska kulturprojekt genomförts utomlands i betydande omfattning och med stor bredd som ett led i en integrerad press?, informations- och kultursatsning. Härigenom har nya kontaktytor och värdefulla erfarenheter av att arbeta med svensk kultur utomlands utvecklats. 
 Utvecklingen har alltså inneburit att nya motiv och priorite- ringar lagts till de tidigare, samtidigt som antalet insatser och aktö- rer inom det internationella kulturområdet ökat väsentligt. För- utom att myndigheter och institutioner har fått fler uppgifter på det internationella området har mer informella kontakter och nät- verk mellan kulturarbetare i Sverige och i utlandet utvecklats och fått en större betydelse än tidigare. En hög förändringstakt och mer direkta internationella kontakter ställer också krav på snabbhet och flexibilitet hos det offentliga stödet. De statliga insatserna har ut- vecklats i vissa delar, men inte från en genomtänkt och aktuell hel- hetssyn. Det finns också skilda målsättningar inom olika berörda politikområden, vilket får konsekvenser för den internationella kulturverksamheten. 
 Sammantaget finns det mot denna bakgrund skäl att se över de grundläggande principer och mål som i dag vägleder statliga in- 
 210 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 1 
  
 satser på det internationella kulturområdet, verksamhetens organi- sation, ansvarsfördelningen mellan olika departement, myndigheter och institutioner både hemma och utomlands samt fördelningen av resurser. 
 Uppdraget 
 En särskild utredare skall göra en översyn av de statliga insatserna för internationell kulturverksamhet. 
 Utredaren skall kartlägga de nuvarande svenska insatserna för internationell kulturverksamhet, såväl den verksamhet som vägleds av de kulturpolitiska målen, som den som utgår från utrikes- politiska, handelspolitiska och biståndspolitiska mål. Utredaren skall redogöra för de insatser på kulturområdet som görs inom ramen för det reguljära kulturutbytet, allmänt Sverigefrämjande, handels- och investeringsfrämjande, biståndsverksamhet, utbild- ning och forskning liksom för internationell kultursamverkan inom EU och Norden. Formerna för samordning mellan dessa områden skall också redovisas liksom de skilda synsätt och prioriteringar som kan förekomma. De mål som vägleder insatserna bör analyse- ras med avseende på hur de är inbördes förenliga. De viktigaste statliga och  
 icke-statliga 
  aktörerna på området skall redovisas, liksom deras uppdrag och arbetssätt samt vilka ekonomiska och andra resurser de har. 
 Utredaren skall vidare analysera de faktorer och förändringar i Sverige och i omvärlden som påverkar den internationella kultur- verksamheten. Uppgifter skall inhämtas om hur andra länder som utredaren finner särskilt relevanta har valt att bedriva motsvarande verksamheter. 
 Mot denna bakgrund skall utredaren föreslå hur de svenska statliga insatserna för internationell kulturverksamhet skall ut- formas och föreslå de mål som skall vara vägledande för verksam- heten. Utredaren får lämna förslag om reviderade uppdrag till be- fintliga myndigheter och institutioner, liksom om nya modeller för samordning samt förändrad ansvars- och resursfördelning. Det in- går också i utredarens uppdrag att vid behov föreslå en förändrad organisation och ändrat huvudmannaskap för nuvarande verksam- heter inom området. 
 Utredaren skall lämna förslag till hur det framtida arbetet med kulturfrågor bör bedrivas vid utlandsmyndigheter och i andra 
 211 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2003:121 
  
 statliga och statligt finansierade institutioner i utlandet. I dessa delar skall utredaren ta hänsyn till de analyser och förslag som finns i de två rapporter om press- och kulturråden resp. Svenska kultur- huset i Paris (CCS) som lämnades till Utrikesdepartementet i januari 2001. För utredarens arbete gäller kommittéförordningen (1998:1474). Om utredaren lämnar förslag med kostnadskonse- kvenser skall förslag till finansiering anges. 
 Arbetsformer 
 Uppdraget skall redovisas senast den 31 oktober 2003. Utredaren skall samråda med berörda statliga myndigheter liksom med andra berörda institutioner, organisationer och friare aktörer på området. 
 (Kulturdepartementet) 
 212 
 Bilaga 2 
 Mål inom enskilda politikområden 
 Riksdag och regering har i olika sammanhang formulerat målen för kulturpolitiken, utrikespolitiken, biståndet samt handels- och näringspolitiken. 
 1  
 I följande text görs en kort sammanfattning av dessa. 
 Målen för den nationella  
 kulturpolitiken  
 är att: 
  
 värna yttrandefriheten och skapa reella förutsättningar för alla att använda den, 
  
 verka för att alla får möjlighet till delaktighet i kulturlivet och till kulturupplevelser samt till eget skapande, 
  
 främja kulturell mångfald, konstnärlig förnyelse och kvalitet och därigenom motverka kommersialismens negativa verk- ningar, 
  
 ge kulturen förutsättningar att vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft i samhället, 
  
 bevara och bruka kulturarvet, 
  
 främja bildningssträvandena, samt 
  
 främja internationellt kulturutbyte och möten mellan olika kulturer inom landet. 
  
 Inom  
 utrikes- och säkerhetspolitiken  
 är de övergripande målen att: 
  
 säkerställa Sveriges intressen i förbindelserna med andra länder, och 
  
 bidra till konfliktlösning, civil krishantering och förebyggande av väpnade konflikter, samt att stärka skyddet för mänskliga rättigheter och humanitär rätt. 
  
 Andra mål inom utrikespolitiken relevanta för internationell kul- turverksamhet är att: 
  
 skapa goodwill och förtroende för Sverige, 
  
 1  
 Se t.ex. prop. 1996/97:3, bet. 1996/97:krU1, rsks. 1996/97:129 och prop. 2002/03:122 
 213 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2003:121 
  
 öka kunskaperna om och intresset för det svenska samhället och den svenska kulturen i andra länder, samt att 
  
 öka kontakterna och utbytet mellan institutioner och enskilda i Sverige och motparter i andra länder inom kultur, utbildning, forskning och samhällsliv i övrigt. 
  
 Inom  
 biståndspolitiken  
 är det övergripande målet att: 
  
 höja de fattiga folkens levnadsnivå 
 Delmålen är: 
 Resurstillväxt 
 Ekonomisk och social utjämning 
 Ekonomisk och politisk självständighet 
 Demokratisk samhällsutveckling 
 Framsynt hushållning med naturresurser och omsorg om miljön 
 Jämställdhet mellan kvinnor och män 
 Andra mål inom biståndspolitiken relevanta för internationell kul- turverksamhet är att: 
  
 främja en hållbar utveckling, fördjupad integration och partner- skap i Östersjöområdet och dess omgivningar, utifrån behoven i samarbetsländerna och med utnyttjande av den svenska resursbasen, 
  
 bidra till att stärka demokratiska strukturer samt att främja en demokratisk kultur och ett aktivt medborgerligt deltagande genom utbyte och samarbete mellan Sverige och samarbets- länderna, 
  
 med ett rättighetsbaserat och genusmedvetet förhållningssätt, skapa hållbara förutsättningar för social utveckling och trygg- het, samt att 
  
 främja kulturell mångfald, skapande verksamhet, samt en håll- bar utveckling baserad på respekt för de mänskliga rättig- heterna. Det mångdimensionella fattigdomsbegreppet,  
  
 hiv/aids-problematiken 
  och jämställdhet mellan könen skall prägla arbetet. Insatser för fredsbevarande arbete skall ut- vecklas. 
 214 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 2 
  
 Inom  
 utrikeshandel och investeringsfrämjande  
 är det övergripande internationella målet: 
  
 en effektiv inre marknad och en öppen handelspolitik inom EU, ett förstärkt multilateralt handelssystem inom WTO, ökad svensk export och ökade utländska direktinvesteringar i Sverige. 
  
 Andra mål inom handels- och investeringsfrämjandet relevanta för internationell kulturverksamhet är att: 
  
 skapa tillväxt, sysselsättning och utveckling i Sverige genom att underlätta för svenskt näringsliv att hävda sig på de internatio- nella arenorna, 
  
 främja export, import och utländska investeringar i Sverige samt förstärka bilden i utlandet av Sverige som ett modernt, öppet, framtidsorienterat välfärdssamhälle, samt att 
  
 internationellt marknadsföra högteknologiska områden och nya branscher där Sverige och svenska företag har en särskild kompetens, däribland upplevelseindustrin. 
  
 215 
 Bilaga 3 
 217 
 Bilaga 4 
 Urval av internationella avtal, Unesco- konventioner,  
 EU-direktiv 
  och EU- resolutioner m.m. 
 Underlag för nedanstående förteckning har lämnats av Tucker experter. 
 1. FN 
 Unescos universiella deklaration om kulturell mångfald, 2001. 
  
 WIPO-fördraget 
  om upphovsrätt (WIPO Copyright Treaty, WCT), 1996. 
  
 WIPO-fördraget 
  om framföranden av verk och fonogram (WIPO Performances and Phonograms Treaty, WPPT), 1996. 
  
 TRIPS–avtalet 
  om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter, 1994 (Sverige anslöt sig 1996). 
 Recommendation for the Protection of Movable Cultural Prop- erty, 1978. 
 Konventionen om skydd för världens kultur- och naturarv, Världs- arvskonventionen, 1972 (Sverige anslöt sig 1985). 
 Konventionen om åtgärder för att förbjuda och förhindra olovlig införsel, utförsel och överlåtelse av äganderätten till kulturegen- dom, 1970 (Sverige anslöt sig 2002). 
 Konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, 1966 (Sverige anslöt sig 1971). 
 Romkonventionen om skydd för utövande konstnärer, framställare av fonogram samt radioföretag, 1961 (Sverige anslöt sig 1962). 
 219 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2003:121 
  
 Konventionen om skydd för kulturföremål i händelse av väpnad konflikt, Haagkonventionen 1954 (Sverige anslöt sig 1985). 
 Bernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk, 1886 med ändring 1971 (Sverige anslöt sig 1904). 
 2. WTO 
  
 WTO/Gats-avtalet, 
  allmänna tjänstehandelsavtalet, 1995. 
 3. Europarådet 
 Europeiska Landskapskonventionen, Florens, 2000. 
 Europeisk konvention om skydd för det arkeologiska arvet (revi- derad), Valetta, 1992. 
 Konventionen om skydd för byggnadskulturarvet i Europa, Granada, 1985. 
 Konvention till skydd för enskilda vid automatisk databehandling, 1980. 
 Recommendation of the Committee of Ministers to member states on European policy on access to archives. 
 4. EU 
  
 EU-artiklar: 
  
 Artiklar i  
 EG-fördraget 
  (kulturartikel 151 m.fl.). 
 220 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 4 
  
 EU-direktiv: 
  
 Upphandling: 
 97/52/EG (ändringar 93/36/EEG, 93/37EEG och 92/50/EEG), 98/4EG (ändringar i 93/38EEG) samt 89/665/EEG och 92/13EEG (rättsmedelsdirektiven). 
 93/96/EEG, varor. 
 93/37/EEG, byggnadsentreprenader. 
 93/38/EEG, varor, byggnadsentreprenader och tjänster inom för- sörjningssektorerna vatten, energi, transport och telekommunika- tion. 
 Upphovsrätt: 
 Sju  
 EU-direktiv 
  på upphovsrättsområdet har antagits varav det senaste om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och när- stående rättigheter i informationssamhället (01/29/EG). 
 Databaser/personuppgifter: 
 96/9, rättsligt skydd för databaser. 
 95/46/EG, skydd för enskilda personer med avseende på behand- ling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter. 
 Kulturföremål: 
 93/7/EEG, ang. återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium. 
 Rådets förordning EEG nr 3911/92 av den 9 december 1992 om export av kulturföremål. Ändrad enligt rådets förordning (EG) nr 2469/96 och ändring av bilagan till förordning (EEG) nr 3911/92 om export av kulturföremål. 
 221 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2003:121 
  
 Skatter: 
 77/388/EEG, EU:s sjätte mervärdesskattedirektiv. 
 TV: 
 89/552/EEG, TV utan gränser, (ändring 1997). 
  
 EU-resolutioner: 
  
 Resolution om utvecklingen inom den audiovisuella sektorn, 2002. 
 Resolution om kulturen och kunskapssamhället, 2002. 
 Resolution om en ny arbetsplan för det europeiska samarbetet på kulturområdet, 2002. 
 Resolution om bevarande av framtidens minne - bevarande av digi- talt innehåll för kommande generationer, 2002. 
 Resolution om informations- och erfarenhetsutbyte om yrkes- konstnärers villkor i samband med EU:s utvidgning, 2001. 
 222 
 Bilaga 5 
 Urval av internationella nätverk inom kulturens område 
 Underlag för nedanstående förteckning har lämnats av Tucker experter. Förteckningen avser nätverk från den senaste  
 15-års- 
  perioden. 
 ABINIA/AC 
 www.binal.ac.pa 
 Ett samarbete mellan Kungl. biblioteket och bibliotek i Central- amerika. Samarbetet är inriktat på att stärka bibliotekssektorn såväl som det regionala samarbetet i nätverksform. 
 Ars Baltica 
  
 www.ars-baltica.net 
  
 Nätverket tillkom på tyskt initiativ 1988 för utvecklingen av kultursamarbete mellan länderna kring Östersjön. Det syftar till att främja det regionala konstnärs- och kulturutbytet i form av nät- verk, festivaler, seminarier, utställningar m.m. Statens kulturråd och Svenska institutet representerar Sverige i detta nätverk. Sverige var ordförande under perioden  
 2001–2003. 
  
 Art Studios Net 
 www.artstudiosnet.org 
 Ett nätverk för konstnärsverkstäder som kartlägger konstnärs- drivna verkstäder, gallerier och andra konstnärsdrivna projekt. Nätverket finns framför allt i Europa. 
 223 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2003:121 
  
 ArtGenda 
 www.artgenda.com 
 Nätverket startade i Köpenhamn 1996 och har utvecklats till en biennal där konstnärer, musiker m.fl. mellan 18 och 30 år med- verkar. Syftet är att stimulera unga konstnärliga utövares inter- nationella utveckling. 
 ArtistsArtists 
 En  
 grek-turkisk 
  cypriotisk  
 KLYS-organisation 
  som bildades 1999 på initiativ av svenska KLYS. 
  
 Asia-Europe 
  Museums Network (ASEMUS) 
 www.asemus.org, www.smvk.se 
 Nätverket bildades 2001 och omfattar f.n. ett  
 50-tal 
  museer i Asien och Europa. Statens Museer för Världskultur (SMVK) tog initiativ till nätverket, och koordinerar dess arbete genom att svara för sek- retariatsfunktionen fram t.o.m. 2004. 
 Association of Castles and Museums around the Baltic Sea 
  
 www.baltic-castles.org 
  
 Organisationen bildades 1991 och syftar till ett närmare samarbete mellan fästnings- och slottsmuseer runt Östersjön. 
 BALCON – Development through Conservation of Cultural Heritage in Baltic Sea Region 
 www.balcon.net 
 Ett nätverk från 1992 för arbete med kulturarv och regional hållbar utveckling runt Östersjön. 
 224 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 5 
  
 Baltic Writers Council 
 www.bcwt.org 
 Ett nätverk för författar- och översättarsammanslutningar från framför allt Östersjöregionen. 
 The Black Sea Writers and Translators Council 
 www.literarycentre.gr 
 Ett författarråd med länderna kring Svarta havet som medlemmar. 
 CRAC - Creative Room for Art and Computing 
 www.crac.org 
 Nätverket startade 1997 och har omkring 250 medlemmar. CRAC är ett medialabb för verksamma konstnärer inom digital teknik som etablerat sig både på Internet och i Stockholm, Visby, Oslo, Tallinn, Helsingfors, Riga och Vilnius. 
 DanceWeb 
 www.dancewebeurope.net, www.danceweb.at 
 DanceWeb har funnits sedan mitten av  
 1990-talet 
  och är baserat i Wien. Det är ett nätverk mellan dansare, koreografer, danskompa- nier, institutioner och danspedagoger. Konstnärsnämnden sam- arbetar med DanceWeb kring arbetsvistelser för koreografer. 
 DLM Forum 
 www.europa.eu.int/ISPO/dim 
 Ett tvärvetenskapligt nätverk inom ramen för EU:s informations- verksamhet avseende arkiv och elektronisk dokumenthantering. Nätverket bildades 1996 och består av EU:s medlemsländer, med undantag för Grekland. 
 225 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2003:121 
  
 Drama Tool 
 www.dramatool.org 
 Drama Tool är ett digitalt nätverk som är under utveckling i östra Afrika och västra Sverige och där teaterarbetare via Internet har en direkt dialog och erfarenhetsutbyte om teater och teaterns roll i samhället, förutom att vara direkt kapacitetsbyggande. 
 East African Theatre Institute 
 Ett Sidafinansierat nätverkssamarbete mellan  
 teater-, 
  dans- och musikorganisationer/grupper samordnade av Älvsborgstea- tern/Länsmusiken i Sverige och Eastern Africa Theatre Institute i Östafrika. Perioden  
 2002–03 
  är en pilotfas. Nätverket beräknas därefter inkludera olika fortbildningsinsatser liksom möten och turnéutbyte. 
 Wright – European League of Institutes of the Arts 
  
 Wilson 
  
 Nätverket bildades 1990 och har ca 350 medlemmar i 47 länder. Det är ett oberoende nätverk av utbildningsinstitut inom alla konstarter. 
 EU Net Art 
 www.eunetart.org 
 Ett nätverk från 1991 för barn- och ungdomskultur med över 100 organisationer från ca 28 länder. 
 Europa Cinemas 
  
 Dickerson 
  
 Ett nätverk med biografer i Sverige och Europa som arbetar för att främja europeisk film på biografer. Nätverket bildades 1992. 
 226 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 5 
  
 Europe Jazz network 
 www.ejn.it 
 Nätverket bildades 1987 och är det första elektroniska nätverket inom kulturområdet. 
 Europe Jazz Odyssey 
 www.europejazzodyssey.org 
 Ett nybildat nätverk för främst experimentell jazz, med säte i Paris. 
 European Association of Archaeology (EAA) 
  
 www.e-a-a.org 
  
 Nätverket bildades 1994 för arkeologer i Europa och har ca 1 100 medlemmar från 41 länder. Ett sekretariat finns (c/o Riksantikva- rieämbetet) i Kungsbacka. 
 European Conference of Promoters of New Music (ECPNM) 
 www.ecpnm.com 
 Ett internationellt nätverk för främjande av samtida (efter år 1950) konstmusik. Ett sekretariat finns i Amsterdam. 
 European Council for Artists (ECA) 
 www.eca.dk 
 Ett europeiskt nätverk från 1995 för konstnärsorganisationer, med ca 23 medlemsländer. 
 European Film Promotion 
  
 www.efp-online.com, 
  WilliamsEtt europeiskt nätverk med ca 20 medlemsländer med stöd från EU:s mediaprogram Media Plus, för olika gemensamma projekt för att lansera europeisk film och europeiska filmarbetare, inte minst utanför Europa. 
 227 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2003:121 
  
 European Forum for Arts and Heritage (EFAH) 
 www.efah.org 
 En europeisk paraplyorganisation på kulturområdet, som verkar för att ge kulturen en starkare ställning, framför allt inom EU. Bruce verket bildades 1994, med kontor i Bryssel. EFAH har 65 medlemsorganisationer i Belgien och i övriga Europa. 
 European Forum of Worldwide Music Festivals (EFWMF) 
 www.efwmf.org 
 Ett nätverk från 1991 för musikfestivaler i Europa med huvudsaklig inriktning på världs- och folkmusik. Ett sekretariat finns i Belgien. 
 European Music Office (EMO) 
 www.emo.org 
 Nätverket bildades 1995. Det främjar musiksektorns intresse och bedriver  
 lobby-verksamhet 
  på  
 EU-nivå. 
  EMO representerar 600 000 människor från olika musikgenrer och har sekretariat i Bryssel. 
 Europeiska kulturparlamentet 
 www.kulturparlamentet.com 
 Det Europeiska kulturparlamentet är ett forum för konstnärer och andra kulturellt verksamma från hela Europa. Syftet är att bidra till att kultur och bildning får en starkare roll i det europeiska sam- arbetet och att från en konstnärlig och intellektuell utgångspunkt främja den europeiska idén, baserad på såväl stor mångfald som gemensamma humanistiska värden. Det Europeiska kulturparla- mentets första session ägde rum i Brügge, Belgien 2002. 
 228 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 5 
  
 HEREIN 
  
 www.coe.int/T/E/Cultural_Co-operation/Heritage/ 
  
 The European Heritage Network (HEREIN) är ett informations- system i Europarådets regi för att samla statliga myndigheter inom kulturarvsområdet. Nätverket bildades 1999. 
 Intercult 
 www.intercult.se 
 Intercult är en produktionsgrupp som grundades i Stockholm 1992. Den arbetar med lokala, regionala och internationella aktivi- teter inom publikutveckling, blandkultur och kulturpolitik, med fokus på Balkan, Baltikum och europeiska huvudstäder. 
 International Artists Managers Association (IAMA) 
 www.iamaworld.com 
 IAMA blev ett internationellt nätverk 1996 och fanns dessförinnan i Storbritannien. Nätverket är öppet för artistagenter och konsert- arrangörer inom klassisk musik i hela världen. 
 International Association of Jazz Education (IAJE) 
 www.iaje.org 
 Nätverket blev internationellt 1989 och fanns dessförinnan i USA. Nätverket behandlar frågor om utbildning i jazzmusik. Lärare, studenter, musiker etc. från ca 35 länder är med i nätverket. 
 International Association of Residential Arts Centres (ResArtis) 
 www.resartis.org 
 Nätverket bildades 1992 och är en sammanslutning av närmare 200 organisationer i 50 länder, som bl.a. erbjuder konstnärer av alla kategorier möjligheter till längre eller kortare arbetsvistelser. 
 229 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2003:121 
  
 International Network for Cultural Diversity (INCD) 
 www.incd.net 
 Nätverket tillkom som ett resultat av  
 Unesco-konferensen 
  i Stockholm 1998. Nätverket består av ca 300 kulturorganisationer runt om i världen. INCD ser som sin främsta uppgift att få till stånd en konvention till skydd för den kulturella mångfalden. 
 International Network on Cultural Policy (INCP) 
 http://206.191.7.19 
 Ett internationellt informellt nätverk för kulturministrar initierat av den kanadensiske kulturministern i samband med Unesco- konferensen i Stockholm 1998. Kanada svarar för ett sekretariat. INCD och INCP har sammanträffande årligen. 
 Kulturarv utan Gränser (Cultural Heritage without Borders) 
 www.chwb.org 
 Ett nätverk för samarbete mellan internationella organisationer som arbetar med kulturarvsfrågor. Stiftelsen Kulturarv utan Gränser bildades 1995 och bedriver ett ideellt arbete för att bevara kulturegendom i områden som drabbats av krig, naturkatastrofer osv. Kulturarv utan Gränser har i flera år genomfört ett samarbete med Sida i bl.a. Bosnien och Kroatien. 
 Kulturhus i Södra Afrika, Mellersta Östern och Sverige 
 Nätverket samordnas av Frölunda Kulturhus i Göteborg och in- kluderar för närvarande sex kulturhus i Moçambique, ett i Zimbabwe och ett i Palestina. Det syftar till utbyte av information, kunskap, idéer och visioner, gemensamma utställningar och fort- bildning. 
 230 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 5 
  
 Manifesta 
 www.manifesta.org 
 Biennaler/utställningar i olika städer inriktade på ung europeisk samtidskonst. 
 Minerva 
 www.minervaeurope.org 
 Ett nytt nätverk i Europa förankrat i  
 EU-kommissionen 
  och dess National Representative Group, NRG. Minerva verkar för grund- principer för samordning av program och projekt för digitalisering av det kulturella och vetenskapliga arvet.  
 Minerva-projektet 
  startade 2002. Samtliga  
 EU-länder 
  utom Luxemburg deltar. 
 Monitoring Group on Cultural Heritage in the Baltic Sea States 
 http://balticheritage.raa.se 
 Ett samarbete om skydd av kulturarv runt Östersjön. Samarbetet organiseras i fyra arbetsgrupper: Sustainable Historic Towns, Underwater Heritage, Coastal Culture och Maritime Heritage samt Preservation and Maintenance in Practice, vilka i sin tur har flera underliggande nätverk. 
 The Multicultural Skyscraper 
  
 www.multicultural.net 
  
 . 
  
 Nätverket vänder sig i första hand till media och skall främja kultu- rell diversifiering i TV och radio. 
 North American Folk Music and Dance Alliance 
 www.folk.org 
 Organisationen bildades 1990 ursprungligen som ett brett amerikanskt nätverk för folkmusik och dans. Den har därefter utvecklat mycket omfattande internationella kontaktytor. 
 231 
  
 Bilaga 5 
  
 SOU 2003:121 
  
 Daniels européennes pour les jeunes artistes 
 www.jeunessessmusicales.com 
 Nätverket erbjuder yngre konstnärer vistelser i Europa och Kanada. Dess olika program finansieras i stor utsträckning av EU- medel. 
 RockArt in Europe (RANE) 
  
 Hayes 
  
 Nätverket avser EU:s Interregprojekt RANE (RockArt in Northern Europe). Det bildades sommaren 2002 och omfattar 46 institutioner i Norden och Östersjöområdet. 
 RockCare 
 www.raa.se/rockcare 
 RockCare är ett  
 EU-projekt 
  som arbetar på en rad områden för att förstärka skyddet för hällristningar m.m. både i Sverige och i Europa. Nätverket omfattar nio europeiska institutioner i sex länder. 
 Scandinavian Films 
  
 Hunter 
  
 De nordiska filminstituten ingår i nätverket. Basen är den gemen- samma närvaron på festivalerna i Cannes och Berlin. Nätverket genomför också aktiviteter på andra platser runt om i världen. 
  
 Sweden-Africa 
  Museum Project (Harris) 
  
 www.sampmus.org 
  
 ,  
  
 www.sampmus.nu 
  
 Ett  
 svensk-afrikanskt 
  Sidafinansierat museinätverk som består av 24 museer i Afrika och i Sverige. 
 232 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 5 
  
 Världsarvsskolorna 
  
 Wheeler 
  
 Världsarvsskolorna startade 1995 och är ett nätverk av skolor be- lägna i närheten av kultur- och naturarv upptagna på Unescos världsarvslista. Nätverket omfattar 130 länder och arbetar med in- formation om kulturarven. 
 Women in Film and Television International (WIFTI) 
 www.wifti.org 
 Ett kvinnligt nätverk inom internationell film och television. Det startade i USA och finns nu i flera europeiska länder. 
 World Music Expo (WOMEX) 
 www.womex.com 
 En världsomspännande organisation från 1994 för världs- och folkmusik. Ett sekretariat finns i Tyskland. 
 233 
 Bilaga 6 
 Centralmuseernas internationella kulturutbyte 
 Källa: Centralmuseernas årsredovisningar 2002 under rubriker om internationell verksamhet. 
 Arbetets museum 
 www.arbetetsmuseum.se 
 Museet har bl.a. deltagit i ett internationellt samarbetsprojekt, Migration, Work and Identity, tillsammans med museer från sju andra länder. Inom projektet produceras en internationell vandringsutställning Crossing Borders: Migrants in Europe, till vilket Arbetets museum bidragit med texter och bilder. Arbetets museum ingår också i ett Sokratesprojekt inom EU kallat MIMEX ( 
 Mediations in Museums and Exhibitions 
 ). Projektet behandlar frågor rörande invandring och skall resultera i en handbok om hur museer i samverkan med invandrargrupper kan gestalta invandring- ens historia och samtidigt vara en viktig del i integrationsarbetet. 
 Arkitekturmuseet 
 www.arkitekturmuseet.se 
 Arkitekturmuseet bedriver bl.a. Östersjösamarbete. Under 2002 arbetade museet med en vandringsutställning och tillhörande publikation. Projektet syftade till att utveckla och förmedla kunskap om Stockholms och våra östra grannhuvudstäders be- byggelsehistoria under en omvälvande period. Det var ett sam- arbete mellan institutioner i berörda städer, där Svenska institutet bidrog med finansiering. 
 235 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2003:121 
  
 Livrustkammaren, Meyer och Hallwylska museet 
 www.livrustkammaren.se, www.skoklostersslott.se, www.hallwylskamuseet.se 
 Myndigheten Livrustkammaren, Meyer, Hallwylska museet bedriver internationell verksamhet i form av t.ex. utlån och förfrågningar från utlandet. Livrustkammaren agerar utställnings- producent eller del i samproduktioner. Under 2002 medverkade Livrustkammaren vid flera internationella symposier. Skoklosters slott har internationella kontakter med museer i Europa och USA. Det har också fått internationell uppmärksamhet med anledning av att många föremål lånats till utställningar i Tyskland och Polen. Hallwylska museet, har också en internationell utlåningsverksam- het. 
 Moderna Museet 
 www.modernamuseet.se 
 Moderna Museet stödjer och organiserar svenskt deltagande vid internationella konstbiennaler. Under 2002 svarade museet för det svenska deltagandet vid biennalerna i Sâo Paulo, Sydney, Kwangju och Buenos Aires. Moderna Museets Internationella Program genomförde en presentation av en utställning med nordiska konst- närer i Bangkok och Kuala Lumpur. Vidare hade museet ett sam- arbetsprojekt med Moçambique om barn och ungdomar och deras relation till konst. Museet samarbetade också med NIFCA i Helsingfors om en sammanställning av videofilmer som turnerade i Östersjöområdet. 
 Nationalmuseum med Lopez (NMW) 
  
 www.nationalmuseum.se, www.waldemarsudde.se  
  
 Nationalmuseum har ett brett samarbete med museer världen över om utlån av konst och som delproducent i stora internationella utställningar. Under 2002 hade Nationalmuseum ett internationellt samarbete kring utställningen Impressionismen och Norden, som också kom att visas i Köpenhamn. Vidare producerade (i samarbete med Japan och Göteborgs Konstmuseum) museet en utställning om skandinaviskt landskapsmåleri som visats på konstmuseer i olika städer i Japan. Nationalmuseum gav på 
  
 236 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 6 
  
 uppdrag av Kulturarv utan Gränser förslag på stödåtgärder från svensk sida för Nationalmuseet i Belgrad. 
 Naturhistoriska riksmuseet 
 www.nrm.se 
 Museet medverkar i flera internationella forskningsprojekt. Ett stort antal forskare från hela världen söker sig till museet som gästforskare eller önskar samarbeta med museet. Under 2002 arbetade 584 utländska forskare vid museet, vilket var drygt 75 procents ökning från 2001. Ökningen berodde bl.a. på den MRI- status ( 
 Major Research Infrastructure 
 ) som Naturhistoriska riks- museet erhållit inom EU, och som innebär en ökad möjlighet för forskare från hela Europa att besöka museet. Museet samverkade även med Kulturarv utan Gränser i återuppbyggnaden av forsk- nings- och museiverksamheten i Sarajevo, Bosnien. Det deltar också i Harris ( 
 Sweden Africa Museum Project) 
 , samt i ett interna- tionellt skadedjursprojekt och i  
 EU-projektet 
  CASTEX ( 
 Common Approach for Scientific Touring Exhibition 
 ). 
 Nordiska museet 
 www.nordiskamuseet.se 
 Museet har, med bidrag från Svenska institutet, deltagit i utställ- ningsprojektet Östersjöfajanser i samarbete med Tyskland, Danmark och Estland. Inför 2005 förbereder Nordiska museet i samverkan med bland andra Norsk Folkemuseum hundraårs- markeringen av unionsupplösningen. Under 2002 arrangerade man, inom  
 SAMDOK-verksamheten, 
  flera konferenser som engagerat forskare och museifolk från både de nordiska grannländerna och från länsmuseerna. 
 Skansen 
 www.skansen.se 
 Skansen har medverkat i en intensifierad marknadsföring i Öster- sjöregionen inom ramen för Kungl. Djurgårdens Intressenter, dess servicebolag och med stöd av  
 NUTEK-medel. 
  Skansen deltar även i  
 SAMP-projekt 
  och har samarbete med  
 Village Museum  
 i Dar es 
 237 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2003:121 
  
 Salaam, Tanzania. I övrigt samarbetar Skansen med andra museer, främst friluftsmuseer inom ramen för ICOM ( 
 International Coun- cil of Museums 
 ) och den europeiska friluftsmuseiorganisationen. 
 Statens försvarshistoriska museer (SFHM) 
  
 www.armemuseum.se 
  
 ,  
  
 www.flygvapenmuseum.se 
  
 I myndigheten ingår Flygvapenmuseum i Linköping och Armé- museum i Stockholm. SFHM bedriver Östersjösamarbete, bl.a. ett  
 svenskt-lettiskt 
  projekt (Tre Kronor – Tre Stjärnor) som bl.a. resulterade i en utställning på Armémuseum. Svenska institutet bi- drog ekonomiskt till projektet. I samband med detta arrangerades även seminarier för lettiska och svenska deltagare. Armémuseum har också samarbetat med museer i Polen om utlåning av olika fanor. 
 Statens historiska museer (SHMM) 
  
 www.historiska.se 
  
 ,  
  
 www.myntkabinettet.se 
  
 I myndigheten ingår Statens historiska museum (SHM) och Kung- liga myntkabinettet (KMK). Under 2002 bedrev myndigheten verksamhet med någon form av anknytning till 31 olika länder i fem världsdelar. Det rörde sig om vandringsutställningar, utlån, seminariemedverkan, utvecklingssamarbete och deltagande i EU- stödda projekt. Statens historiska museer har haft ett omfattande samarbete med Östeuropa, där ett långsiktigt strategiskt musei- samarbete formaliserats. Under 2002 visades en av SHM nyprodu- cerad vandringsutställning i Estland och Vitryssland. Vidare har SHM med stöd av Svenska institutet, UD och de svenska ambassa- derna utvecklat ett nätverkssamarbete mellan historiska museer i Östersjöområdet. SHM har stipendieverksamhet (finansierad av Vitterhetsakademien) för forskare från Östeuropa och under 2002 besökte tre forskare från Vitryssland SHM och en forskare från Lettland KMK. SHM bedriver också ett Sidafinansierat utvecklingssamarbete i Centralamerika. Det syftar till att bygga upp ett samarbete mellan museer i regionen för att stärka deras roll som demokratiska institutioner. 
 238 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 6 
  
 Statens maritima museer (SMM) 
 www.smm.se, Miles, www.vasamuseet.se, www.marinmuseum.se 
 Statens maritima museer (tidigare: Statens sjöhistoriska museer) består av Marinmuseum i Karlskrona samt Sjöhistoriska museet och Vasamuseet i Stockholm. Samtliga deltar aktivt i internationella samarbetsprojekt och nätverk. Under 2002 har SMM deltagit i flera internationella symposier och seminarier. SMM har ett stort engagemang i Östersjöfrågor. Under 2002 presenterade SMM t.ex. en utställning om Östersjöns skatter. Vidare har SMM:s förmed- lingsavdelning och Vasamuseet haft en stor utställning om Vasaskeppet, som turnerat i Australien. Det finns också ett inter- nationellt utbyte beträffande bevarandet av Vasa (dokumentation och konserveringsmetodik). 
 Under 2002 arrangerade Marinmuseum Chapmanföreläsningar (med inriktning på säkerhetspolitiska förhållanden i Östersjö- området) i samarbete med olika skolor, föreningar och institut. Vidare anordnade museet eskaderseglingar som innebar kontakter med flera tyska och danska städer. Sjöhistoriska museet och Marinmuseum har haft utställningar med tema Östersjön vilket gett upphov till vidare kontakter runt Östersjön. 
 Statens Museer för Världskultur (SMVK) 
  
 Gonzales, www.etnografiska.se 
  
 ,  
  
 www.medelhavsmuseet.se, www.ostasiatiska.se 
  
 I myndigheten ingår Etnografiska museet, Medelhavsmuseet, Öst- asiatiska museet i Stockholm och Världskulturmuseet i Göteborg. SMVK deltar aktivt i internationella nätverk. SMVK erhöll ett bidrag från Statens kulturråd 2002 för att inleda ett projekt som syftar till att lägga grunden för ett långsiktigt samarbete med museisektorn i  
 Kongo-Kinshasa 
  och  
 Kongo-Brazzaville. 
  Projektet skall också successivt utveckla relationerna mellan museer i Europa och Kongo. Vidare medverkar SMVK, i samarbete med Kulturarv utan Gränser, i utvecklingsarbetet vid Nationalmuseet i Sarajevo. 
 De museer som ingår i SMVK bedriver alla internationellt sam- arbete. Under 2002 organiserade t.ex. Medelhavsmuseet, i sam- arbete med Svenska institutet i Alexandria, ett kollokvium med olika museer från Medelhavsområdet, som handlade om att aktivt 
 239 
  
 Bilaga 6 
  
 SOU 2003:121 
  
 definiera en ny västeuropeisk musei- och kulturarvspolitik. Denna skall inriktas mot ökat samarbete med kulturarvsmyndigheter i Medelhavsländerna, istället för att hämta kulturarvsföremål och föra dem till museer utanför regionen. Östasiatiska museet bedrev under 2002 ett nära samarbete med kinesiska experter inför ny- presentation av de kinesiska samlingarna. Museet gjorde också resor till Taiwan och Korea för att söka ekonomiskt stöd till fram- tida utställningar. Samarbetsdiskussioner har också förts med Nationalmuseet i Laos. Ett gemensamt projektförslag har ut- arbetats där avsikten är att museet görs till ett centrum för kultur- arvsbevarande i regionen och en drivkraft för ökad demokrati och ekonomisk utveckling. 
 Statens musiksamlingar 
  
 Thomas 
  
 ,  
  
 www.stockholm.music.museum 
  
 Statens musiksamlingar består av Statens musikbibliotek, Musik- museet och Svenskt visarkiv. Myndigheten har en central roll i det internationella samarbetet på musikområdet och har många för- troendeuppdrag m.m. inom internationella organisationer. Myndig- hetschefen är t.ex. ordförande i ICTM. Musikmuseet samarbetar med de nordiska musikmuseerna, främst med medel från Nordiska ministerrådet. Samarbetet kan t.ex. gälla frågor om konserve- ring/vård av musikinstrument. Under 2002 hade flera av museerna en gemensam manifestation samma dag - en Yates dag. 
 Tekniska museet 
 www.tekniskamuseet.se 
 Museet har deltagit i ett  
 nordiskt-baltiskt 
  program Industrial Heritage Platform om det industriella kulturarvet. Kurser har hållits i Sverige och Litauen. Under 2002 påbörjades ett samarbete med Stockholmsregionens Europakommitté för produktion av en jubileumsutställning som gåva till Sankt Petersburg år 2003. 
 240 
 Bilaga 7 
 Kulturrådens arbetsuppgifter 
 Följande text utgör Tucker förslag till utformning av kulturrådens arbetsuppgifter och verksamhet. 
 1. Mål för verksamheten 
 Kulturrådens arbete baseras på de motiv för internationell kultur- verksamhet som Clark redovisat. Kulturråden skall arbeta för att främja konstnärlig kvalitet, tillgänglighet till kulturlivet och den kulturella mångfalden. Kulturråden skall också verka för att kulturen kommer in i satsningar som gäller främjande av Sverige- bilden, svenskt näringsliv och handelsutbyte samt i biståndssam- arbetet med utvecklingsländer. 
 2. Kulturstrategi 
 Kulturråden skall arbeta efter en långsiktig  
 (tre-sex 
  år) och över- gripande strategi, med såväl kultur- som Sverigefrämjande syfte. 
 Strategin ska bestå av följande komponenter: 
  
 Det svenska kulturlivets behov av stärkta kontakter med tjänst- göringslandet 
  
 Strategin bör bygga på analyser från Statens kulturråd, Svenska institutet, Konstnärsnämnden, Svenska Film- institutet, Svensk Form m.fl. organisationer och aktörer. Vilka kulturområden är de mest intressanta, var behövs en extra insats utöver kulturlivets egna kontakter och nätverk, finns det några speciella hinder och svårigheter för kultur- livet att etablera kontakter? Finns det inom de närmaste åren något kulturevenemang som ger extra kontaktmöjlig- heter? 
 241 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2003:121 
  
 Tjänstgöringslandets behov av utbyggda kulturkontakter med Sverige 
  
 Strategin bör bygga på analyser av ambassaden i dess kontakter med tjänstgöringslandets kulturliv, signaler från svenska kulturaktörer, länderansvariga på UD, olika inter- nationella nätverk osv. Vilka områden är man särskilt intresserad av? Var är möjligheterna till svenska insatser särskilt stora? Finns det inom de närmaste åren något kulturevenemang som ger särskilda möjligheter? 
  
 Behov, möjligheter till Sverigefrämjande/exportfrämjande in- satser med starka kulturinslag. 
  
 Strategin bör bygga på information från UD, Svenska insti- tutet och övriga av NSU:s medlemsorganisationer. Fram- förhållningen är viktig, ett minst femårigt perspektiv måste finnas. 
  
 En kommunikationsplan för hur informationsarbetet skall bedrivas, med analys av olika målgrupper, ämnesområden, val av media och samarbetspartners. 
  
 3. Olika slags åtgärder 
 Kulturråden har att avgöra i vilken form man bäst bör arbeta, hur avvägningen bör vara mellan större kulturmanifestationer i för- hållande till ett kontaktskapande arbete i form av en länge brinnande låga. 
 3.1. Projekt 
 Ett viktigt instrument är projekt som främjar kulturutbytet och som skapar uppmärksamhet kring (någon del av) svenskt kulturliv, helst på längre sikt. Det är viktigt att klargöra vilka mål ett projekt är tänkt att främja (se ovan). 
 Ett projekt skall vara ett komplement till de nätverk, arenor och övriga kulturkontakter som redan finns mellan Sverige och tjänst- göringslandet och syfta till att stärka de långsiktiga kulturkontak- terna. 
 242 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 7 
  
 Projekten skall vara väl förberedda i samarbete med lokala arran- görer och även innehålla målgruppsanalys, marknadsföringsplan samt resurs- och finansieringsplan. En tydlig svensk arran- gör/ansvarig skall finnas. Ambassaderna skall endast i undantagsfall behöva avsätta sina egna resurser för detta. Kulturråden skall svara för att projektet blir genomfört och utvärderat. Kulturrådens roll kan variera från fall till fall (projektledare, samordnare, kontakt- skapande etc.). Generellt bör kulturråden sträva efter rollen som förbindelselänk och i någon mån lokal representant så snart kon- takter mellan svensk och utländsk part etablerats. 
 Utrymme måste också finnas för snabba, tillfälliga insatser när behov uppstår. 
 En betydande del av projekten måste ofta delfinansieras genom sponsring. Det kan därför vara lämpligt att kulturrådet på ett tidigt stadium engagerar sig i t.ex. den lokala handelskammaren för att få naturliga kontaktytor i näringslivet. 
 3.2. Kontaktskapande/inbjudningar m.m. 
 En central del i verksamheten skall vara att bevara och utveckla, stimulera och fördjupa aktiva kontakter mellan Sverige och tjänst- göringslandet på institutions- och individnivå. Ett viktigt verktyg i detta arbete är  
 reseutbytet  
 (framförallt till  
 Sverige 
 ) som kulturråden bör stimulera. Det kan gälla kulturpersonligheter i allmänhet, men framförallt företrädare för institutioner, framstående kultur- arbetare och opinionsbildare. Det bör noteras att satsningar på yngre förmågor kan ha fler långsiktigt positiva effekter än på det redan etablerade toppskiktet som ofta redan bildat sig sina upp- fattningar och dessutom ständigt uppvaktas av andra intressenter. 
 I samband med inbjudningar kan Svenska institutet bidra med programläggning och viss kostnadstäckning. Detsamma gäller för Utrikesdepartementets pressrum vid inbjudan av utländsk media. I förekommande fall kan också TuristRådet, Stockholm Visitors Board och Gothenburg Information Service ha möjlighet att ta lokala kostnader för utländska media. 
 Kulturråden och utlandsmyndigheten bör erbjuda bästa möjliga service och information till de utländska gäster som vill besöka Sverige –  
 goodwill-effekten 
  av detta kan inte överskattas. Av resursskäl kan det därför vara klokt att satsa på dem som själva 
 243 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2003:121 
  
 visat ett aktivt intresse för Sverige, men ännu inte s.a.s. omsatt detta i praktiskt arbete eller utbyte. 
 Personer i tjänstgöringslandet med särskilda kulturintressen skall bearbetas med intresseväckande  
 information  
 inom sitt special- område. Kulturråden skall identifiera dessa personer. Allmänna informationskampanjer till en bred krets av mottagare riskerar att bli dyrt och ineffektivt. Ett undantag från denna regel kan vara välutformade elektroniska nyhetsbrev. 
 Utlandsmyndigheten skall kunna bistå kulturlivet oavsett vilken nivå det representerar. Kulturråden skall t.ex. i mån av tid och i be- gränsad utsträckning kunna förmedla kontakter till de amatörer som efterfrågar sådana. Mycket information finns idag på Internet och kan inhämtas där av vederbörande. Samtidigt måste klargöras att kulturråden inte behöver lämna sådan service till det professio- nella kulturlivet som detta egentligen har resurser att göra på egen hand. 
 Sveriges roll som ledande  
 IT-nation 
  skall genomsyra verksam- heten vid utlandsmyndigheten. Kulturråden skall därför använda den  
 IT-teknologi 
  som står tillbuds för bl.a. marknadsföring och distribution av information, inkl. myndighetens egen hemsida och Svenska institutets webbportal  
 www.sweden.se  
 och intranät  
 www.sweden.se/promotion 
 . Det kan i sammanhanget vara en god långsiktig investering att inleda ett samarbete med lokal  
 PR-byrå. 
  
 3.3. Rapportering och utvärdering 
 En ren verksamhetsbeskrivning med förteckning över evenemang kan ge en bild av utbytet med Sverige och aktiviteten vid utlands- myndigheten, men är mindre användbar som värdemätare eller som underlag för analys av verksamhet och målsättning. Kulturråden skall därför lämna kontinuerlig, skriftlig och särskild åtgärdsfoku- serad rapportering till bl.a. Kulturdepartementet, UD, Statens kulturråd, Konstnärsnämnden och Svenska institutet. 
 Den långsiktiga strategi och kommunikationsplan som skall ligga till grund för arbetet skall utvärderas och uppdateras kontinuerligt. 
 Vidare gäller för alla kulturråd att en grundlig dokumentation och utvärdering av verksamheten, samt förteckning över befintliga nätverk och viktiga kontaktpersoner, efter avslutad tjänstgöring skall överlämnas till utlandsmyndigheten och departement. 
 244 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 7 
  
 4. Kulturrådens allmänna kvalifikationer 
 Kulturråden skall ha en bred kompetens inom svenskt kulturliv, och skall vara väl förtrogna med tjänstgöringslandet och dess språk före anställningen. Kulturråden skall vidare ha erfarenhet av utåtriktad uppsökande verksamhet, projektledning, informations- verksamhet, samt vara proaktiva och operativa. Social kompetens och förmåga att bevara, skapa och utveckla nätverk är avgörande. Kulturrådets personliga intresse och bakgrund ska inte dominera inriktningen. 
 5. Kunskaper att inhämta inför utlandsstationering 
  
 om svensk förvaltning i allmänhet och regeringskansliets sam- mansättning, uppgifter, ansvarsfördelning; 
  
 om marknadsföring inklusive webbsidor,  
  
 e-post, 
  databashan- tering m.m.; 
  
 om projektledning inklusive ekonomisk redovisning, budget- hantering m.m.; 
  
 om regler för offentlig upphandling vid svensk utlandsmyndig- het; 
  
 praktik vid lämpligt departement eller institution (företrädesvis Statens kulturråd och Svenska institutet) före utlandsstatione- ringen; 
  
 om de statliga myndigheternas internationella verksamheter och möjligheter till bl.a. (sam)finansiering av projekt (huvud- sakligen den föreslagna Internationella kulturfonden, Sida Kultur  Medier, Statens kulturråd, Konstnärsnämnden, Svenska institutet och Svenska Filminstitutet); 
  
 ingående kontakter inom de myndigheter som ingår i Nämnden för Sverigefrämjande i utlandet, NSU (UD - PIK, UD - EIM, Svenska institutet, Exportrådet, Invest in Sweden Agency, TuristRådet) samt i förekommande fall kunskap om deras utlandsverksamhet; 
  
 kännedom om och kontakter med kulturinstitutioner som har en omfattande internationell verksamhet och samarbete (t.ex. Nationalmuseum, Moderna Museet, Bildmuseet i Umeå, Riks- utställningar och Världskulturmuseet i Göteborg, Dramaten, Kungliga Operan, Cullbergbaletten, Göteborgsoperan, 
  
 245 
  
 Bilaga 7 
  
 SOU 2003:121 
  
 Stockholms Stadsteater, Folkoperan, Sveriges Radios symfoni- orkester, Radiokören och Göteborgs Symfoniker); 
  
 om nätverket Sveriges internationella kultur- och forsknings- institut 
  
 kännedom om och kontakter med viktigare svenska internatio- nella aktörer som danskompanier, koreografer, musiker ur alla genrer, sångare, bildkonstnärer, filmare, fotografer, författare – förläggare osv. 
  
 kännedom om och kontakter med stiftelser, organisationer och föreningar med internationell verksamhet och/eller delvis statliga uppdrag (t.ex. Svensk Form, Export Music Sweden, Polar Music Prize, Grafikens Hus, Dansens Hus och STIM/Svensk Musik) 
  
 om specialmuseer eller privata gallerier med betydande interna- tionell verksamhet (t.ex. Lopez, Rooseum, Malmö Konsthall, Röhsska, Nordiska Akvarellmuseet, Liljevalchs konsthall, Magasin 3, Färgfabriken, Galleri Bell och Wanås) 
  
 om finansieringsinstitut inom kulturområdet (t.ex. Nordiska kulturfonden, Riksbankens jubileumsfond, Stiftelsen fram- tidens kultur, Jackson Stiftelse och Gonzales) 
  
 om de svenska världsarven och andra platser av internationell kulturellt intresse (t.ex. Ishotellet i Jukkasjärvi, Steninge Slott, Dalhalla och Skansen) 
  
 om viktigare svenska kulturfestivaler av internationell karaktär 
  
 om de svenska aktörerna inom de s.k. upplevelseindustrierna och deras internationella verksamheter (t.ex. AHA Sweden, Svenska Moderådet, Stockholm New, Cirkus Cirkör och Svenska kocklandslaget) 
  
 om planering inför kommande större jubileer (t.ex. Norge- Sverige 2005, Washington 2007, Ostindiefararen East Indiaman Götheborg III  
  
 2004–2006) 
  
 om regler för sponsring av offentlig verksamhet, och förutsätt- ningarna för samarbete med näringslivet i Sverige och i tjänst- göringslandet kring kultur; 
  
 om viktigare kommersiella mässor och evenemang med bety- delse för kulturlivet (t.ex. Möbelmässan i Stockholm, Bok- och biblioteksmässan i Göteborg, filmfestivalerna i Göteborg och Stockholm) 
  
 om Nobelstiftelsens arbete 
  
 246 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 7 
  
 Nobelpriset har en särskild roll i kulturfrämjandet eftersom det är helt privatfinansierat och i alla delar organiseras genom Nobel- stiftelsen och berörda akademier. Under årens lopp har Svenska institutet erbjudits möjlighet att på egen bekostnad och i samarbete med utlandsmyndigheterna inbjuda viktiga internationella kultur- personligheter till ett specialprogram under Nobelveckan. Alla möjligheter att dra nytta av och ytterligare förstärka Nobelprisens betydelse och dess samhörighet med Sverige bör undersökas. God kännedom om Nobelstiftelsens samlade verksamhet och förutsätt- ningarna för att få utnyttja namnet Herman och Nobelprisen fordras. 
 Vissa svenska regioner har ett mycket välutvecklat internatio- nellt kultursamarbete. Vid placering i Köpenhamn eller Berlin bör man således skaffa sig ingående kunskaper om t.ex. Region Skånes utbyte med Danmark och Tyskland; i Baltikum om Uppsala, Gotland och Kalmar; i Helsingfors, Sankt Petersburg eller Moskva om Jämtland, Norrbotten och Västerbotten osv. 
 Beroende på tjänstgöringsland kan kännedom om och kontakter med organisationer som SKUT (Svenska Kyrkan i Utlandet,  
 www.svenskakyrkan.se/skut 
 ), SWEA (Swedish Womens Edu- cational Society,  
 Montes) och lokala handelskammare vara betydelsefulla, men är sannolikt inte nödvändiga att ta förrän man kommit på plats. 
 247 
 Bilaga 8 
 Översikt över vissa länders internationella kultursatsningar 
 Urvalet av länder i översikten är baserat på omfattningen av Sveriges kulturella relationer med dem, eller deras för Sveriges del intressanta statligt organiserade kultursatsningar i utlandet. 
 Danmark 
 Det danska Kulturministeriet  
 (www.kum.dk)  
 har huvudansvaret för det internationella kulturutbytet. Fram till och med sommaren 2003 koordinerades detta av det Internationella Kultursekretariatet (IKS). Floran av aktörer inom det internationella kulturutbytet var dock så omfattande att man valde att införa en ny organisation för kulturområdet fr.o.m. den 1 juli 2003, det s.k.  
 Kunstrådet  
  
 (www.kunststyrelsen.dk).  
 De myndigheter som tidigare helt eller delvis arbetat med internationellt kulturutbyte (förutom IKS också Center for Dansk Billedkunst, Musikrådet och Teaterrådet) ingår i Kunstrådet. En särskild styrgrupp för internationellt kulturutbyte har knutits till denna nya organisation. Avsikten med Kunstrådet är att möjliggöra en ökad professionell koppling mellan kulturliv och internationellt kulturutbyte, att skapa en enklare struktur för både kulturstödet och utbytet samt att avsätta färre medel för administ- ration och därmed mer resurser för verksamheten. 
 Kulturministeriets insatser för internationellt kulturutbyte skall i enlighet med det lagförslag som ligger till grund för Kunstrådets etablering fokuseras på tre huvudområden: 
  
 internationell förmedling av kultur; 
  
 att visa omvärlden att Danmark är en kulturnation; samt 
  
 det internationella samarbetet mellan museer, bibliotek, arkiv och andra kulturinstitutioner. 
  
 249 
  
 Bilaga 8 
  
 SOU 2003:121 
  
 Det är oklart hur områden såsom design, mode och arkitektur till- varatas i den nya organisationen. 
 Center for Kultursamarbejde med Udviklingslandene  
 lyder under 
  
 Udenrigsministeriet  
 (UM,  
 www.um.dk 
 ), och finansieras av biståndsmedel från Danida (motsvarigheten till svenska Sida). Centret tillkom 1998 i syfte att stärka Danmarks kulturella sam- arbete med utvecklingsländerna och den kulturella dimensionen inom biståndssamarbetet. Myndigheten stöder presentation och förmedling av konst och kultur från  
 u-länder 
  i Danmark, samt utbyte och samarbete med kultursektorn i  
 u-länder. 
  Verk- samhetsbidraget uppgår till 14 miljoner DKK. 
 Det Danske Kulturinstitut  
 (www.dankultur.dk)  
  
 är en självägande institution som upprättades 1940 med uppgift att verka för upplys- ning och utbyte mellan Danmark och utlandet inom hela kultur- området. Kulturinstitutet är initiativtagare eller ger assistans till kulturella och mellanfolkliga projekt såsom utställningar, konserter, konferenser, föredrag, danskundervisning, studieresor och seminarier. Därtill kommer utgivning av en rad böcker och publikationer om Danmark på flera språk. 
  
 Det Danske Kulturinstitut  
 ansvarar för de lokala kulturinstitut som finns i Bonn, Bryssel, Edinburgh, Lawrence, Chen, Sankt Petersburg, Poznan, Tallinn, Vilnius och Warszawa. Kultur- institutet har även ett särskilt utbytesprogram med Hamburg. 
 Danska staten driver sedan nära femtio år också  
 Maison du Danmark  
 i Paris. Organisatoriskt sett lyder huset under UM. Detta kulturhus inrymmer restauranger, kontor för en rad danska företag och lokaler för den publika verksamheten som t.ex. utställningar, konferenser, seminarier, uppträdanden, konserter och mode- visningar. Kulturhuset har mellan 300 000 och 500 000 besökare årligen. Utrikesförvaltningen har särskilda kulturråd vid ambassa- derna i Berlin, London, Paris och Washington D.C., samtliga av- lönade och tillsatta av utrikesministeriet. 
 Undervisningsministeriet  
 (www.uvm.dk)  
 finansierar forsk- ningsinstitut i Athen och Damaskus. I Rom finns ett fristående institut för kulturutbyte mellan Danmark och Italien. Danmark har bilaterala kultursamarbetsavtal med 18 länder och formella ut- bytesprogram med tre. Det nordiska samarbetet inom kultur- området har hög prioritet i Danmark. 
 250 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 8 
  
 Finland 
 Ansvaret för det internationella kulturutbytet delas av finska Utrikesministeriet (UM, http://formin.finland.fi) och Under- visningsministeriet  
 (www.minedu.fi) 
 , som inom regeringen har an- svaret för kulturfrågorna. UM ansvarar för de särskilda kulturråden vid sex ambassader, och Undervisningsministeriet för de finska kulturhusen i utlandet. 
 I Finland saknas motsvarigheten till Svenska institutet och Statens kulturråd. I stället har man små organisationer med tydliga uppdrag att samordna utlandsinsatser inom litteratur, musik, film, dans osv.  
 Finnish Music Information Centre, The Performing Music Promotion Centre, Finnish Theatre Information Centre, Finnish Dance Information Centre, Finnish Literature Information Centre (FILI), Design Forum Finland, Finnish Film Foundation, The Promotion Centre for  
  
 Audio-Visual 
  
  Culture och The Finnish Fund for Art Exchange  
 är alla exempel på sådana, som med begränsade personella och finansiella resurser agerar med stor framgång på den internationella arenan. Korta beslutsvägar och kraftsamling på samarbete mellan organisationerna, näringslivet och departementen och på kvalitet, skapar en internationell genomslagskraft. För närvarande förbereds gemensamma, stora satsningar i New York, Sankt Petersburg, Kina och Japan. 
 Vid sidan av om dessa organisationer och det allmänna informa- tionsarbete som bedrivs vid de finska ambassaderna i utlandet, främjas finsk kultur av de 16 kultur- och vetenskapsinstituten runt om i världen. Merparten av dessa grundades under  
 1990-talet, 
  som var en mycket expansiv period i det finska kulturfrämjandet. Kulturinstitut finns idag i Antwerpen, Berlin, Budapest (virtuellt), Helsingfors, Köpenhamn, London, Madrid, Oslo, Paris, Sankt Petersburg, Stockholm och Tallinn. Vetenskapsinstitut finns i Rom, Athén, Jerusalem och Tokyo. 
 Instituten drivs i stiftelseform, med lite olika sammansättning av styrelserna. De har en långtgående självständighet och deras verk- samhet styrs i hög grad av det intresse för finsk kultur, som finns i respektive land. I New York fokuserar institutet t.ex. på Visual Arts och institutet i Athen är först och främst ett vetenskapligt arkeologiskt forskningsinstitut. 
 Trots att instituten formellt lyder under Undervisningsministe- riet har de tillkommit på kulturlivets initiativ - inte statens. Mini- steriet ansvarar heller inte för det konstnärliga innehållet eller 
 251 
  
 Bilaga 8 
  
 SOU 2003:121 
  
 rekrytering av personal, däremot för betydande del av finansie- ringen (vilket i praktiken ger en viss kontrollmöjlighet). De flesta instituten kan arbeta flexibelt och flyttas eftersom de inte har höga fasta kostnader. Kulturhuset i Budapest är t.ex. helt virtuellt. Andra kulturhus hyr sina lokaler på stan. 
 Kulturråd finns vid ambassaderna i Berlin, Köpenhamn, London, Moskva, Stockholm, och Washington D.C. och lyder under Utrikesministeriet. Kulturrådtjänsten vid ambassaden i Paris slogs samman med pressrådstjänsten år 2002. Vid ytterligare ett antal ambassader sköts kulturfrågorna av någon av ambassadsekrete- rarna. Sammanlagt är ett femtontal personer aktiva inom kultur- främjandet på de finska ambassaderna. Utrikesministeriet har även ett  
 20-tal 
  informationskontor runt om inom landet vid framförallt bibliotek för att informera om sin verksamhet och om EU. Finland har 45 samarbetsavtal inom kulturens område med andra länder, av vilka 32 är europeiska. 
 Vid UM:s Press- och kulturavdelning arbetar tio personer med kulturfrågor. Avdelningen hade en sammanlagt budget för år 2002 på 450 000 euro. Därutöver avsätts anslag till kulturfrämjande in- satser i respektive ambassaders budgetar. Biståndsmyndigheten FINNIDA ( 
 http://global.finland.fi 
 ) avsatte ca 1,8 miljoner euro för kultursamarbete under 2002. Totalt avsatte den finska staten ca 9 miljoner euro för internationellt kulturutbyte under 2002. 
 Frankrike 
 Ansvaret för de statliga insatserna inom den internationella kultur- verksamheten delas mellan Utrikesministeriet (UM,  
 www.france.diplomatie.fr 
 ) och Kulturministeriet  
 (www.culture.gouv.fr) 
 , men eftersom kulturen utgör ett av de viktigaste elementen i fransk utrikespolitik är det UM som har huvudansvaret. Vid UM är det  
 Direction générale de la Coopération internationale et du Développement  
 som har det administrativa ansvaret. 
 Kulturministeriet bär ansvar både för stöd till presentation av utländsk kultur i Frankrike, och för fransk kultur i utlandet. Kul- turministeriet har två huvudsakliga målsättningar; att främja kulturell mångfald (pluralism) och att utveckla internationellt kul- tursamarbete. Det är också Kulturministeriet som driver export- främjande av kulturindustrierna. Kulturministeriet arbetar inom det 
 252 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 8 
  
 ramverk av bilaterala och multilaterala avtal som samordnas av utrikesministeriet. Det anses föreligga nära nog permanenta kon- takter mellan de två ministerierna i frågor som avser det internatio- nella kulturutbytet. 
 UM har som målsättning att kultursamarbetet ska bidra till kulturell mångfald genom förstärkt och ökad kunskap om fransk kultur och kulturpolitik. Detta eftersträvas bl.a. genom att Frankrike stödjer de länder som man har ett samarbete med i att utveckla och föra en självständig kulturpolitik 
 Frankrike har 149 ambassader, 17 representationer och 113 kon- sulära myndigheter. Vid dessa utlandsmyndigheter arbetar de om- kring 150 samarbets- och kulturråden, vilka rekryteras till en tredjedel från vardera utrikesförvaltningen, kulturlivet och utbild- ningssektorn. Kulturråden rekryteras och anställs av Utrikesmini- steriets personalavdelning. Vid sidan av denna mycket omfattande utrikesförvaltning finns franska kulturinstitut och centra på om- kring 130 platser, samt de över 1 000 kontor som drivs av  
 Alliance Française. 
  
 LAssociation Française dAction Artistique  
 (lAFAA,  
  
 www.afaa.asso.fr 
  
 ) bildades redan 1922 som en enskild organisation och är Frankrikes motsvarighet till Svenska institutet. lAFAA arbetar på uppdrag av både UM och Kulturministeriet inom alla kulturområden och arrangerar både franska festivaler i utlandet och presenterar andra länders kultur i Frankrike (se nedan). lAFAA har ca 80 anställda och medverkar årligen i över 1 500 projekt i 140 länder. Dess årliga budget uppgår till ca 22 miljoner euro. Av detta står UM för 70 procent, Kulturministeriet för 8 procent, län och kommuner för drygt 6 procent och privata samarbetspartner och sponsorer betalar ytterligare 5 procent av budgeten. Sannolikt är det ett tilltagande samarbete med regioner, län och kommuner, liksom privata partners, som kommer att bidra till att öka lAFAA:s budget framöver. 
  
 lAFAA styrelse består av fem ledamöter från UM, tre från Kulturministeriet samt tio företrädare för kulturlivet. lAFAA har också en rådgivande församling om 61 ledamöter, varav hälften är hämtade från kulturlivet. 
 253 
  
 Bilaga 8 
  
 SOU 2003:121 
  
 lAFAAs huvuduppgifter är följande: 
  
 att utarbeta fleråriga program för olika geografiska regioner i överensstämmelse med huvudmännens inriktning; 
  
 att inom uppdraget för kulturell utveckling främja och sprida kultur från prioriterade  
  
 u-länder 
  ( 
 zone de solidarité prioritaire  
 – framför allt Afrika); 
  
 att samordna och samfinansiera regional kulturverksamhet; 
  
 att garantera fransk närvaro vid stora internationella kultur- manifestationer i samråd med Kulturministeriets rådgivande nämnder för olika kultursektorer; 
  
 att tillsammans med utrikesrepresentationerna främja utbyte och samarbetsprojekt med utländska kulturarbetare (stora satsningar på utbildning för  
  
 u-landsrepresentanter 
  i projektled- ning och administration inom kultursektorn); samt 
  
 att medverka i förberedelserna av stora, ofta års- eller halvårs- långa utländska kulturfestivaler i Frankrike ( 
  
 Rodriguez culturelles 
 ) och stora franska festivaler utomlands 
 Vissa mer konkreta riktlinjer ges också, exempelvis att lAFAA skall söka mer finansiering från kommuner och privata samarbets- partner; att man under 2003 i Europa prioriterade EU:s kandidat- länder; att man skulle satsa på  
 Elysée-fördragets 
 40-årsjubileum, 
  Sankt Petersburgs  
 300-årsjubileum 
  och Shepard  
 200-års- 
  jubileum. Dessutom anges återkommande internationella festivaler och mässor, liksom kommande specialsatsningar i Japan, New York och förberedelser av kulturevenemang i samband med olympiaden i Grekland år 2004. 
 Andra viktiga myndigheter inom det internationella kulturut- bytet är  
 LOffice national de diffusion artistique  
  
 (www.onda- international.com)  
 som är det nationella kontoret för distribution av Performing Arts, och ger stöd till franska konstnärer inom och utom landet och  
 Le Relais Culture Europe  
  
 (www.relais-culture- 
  
  europe.org)  
 som är den europeiska kontaktpunkten för Kultur 2000 inom EU. 
 Främjandet av litterärt utbyte, översättningar och spridning av fransk litteratur utomlands sköts delvis av utrikesministeriet. Kulturministeriet har dock huvudansvaret för litteraturfrämjandet genom  
 Centre national du Livre  
  
 (www.centrenationaldulivre.fr) 
 . 
 För främjandet av fransk film utomlands finns dels en avdelning i Utrikesministeriet, dels den branschägda filmfrämjarorganisationen 
 254 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 8 
  
 Unifrance  
  
 (Erickson) 
 , som får statligt stöd, framför allt från Kulturministeriet. 
  
 Musikexport främjas av  
 Le Bureau Export de la musique française 
  
 (Santana) 
 , 
  som bildades som en privat branschorga- nisation 1993. Sedan ett par år är denna organisation blandad och får statligt stöd (nära 460 000 euro år 2001). 
 Frankrikes internationella kulturpolitik har en djup förankring på såväl statlig som regional och kommunal nivå, och man avsätter betydande resurser för att främja kulturindustrierna i utlandet. Ut- rikesministeriet satsar årligen ca 150 miljoner euro på kulturfräm- jande i utlandet, varav en betydande del dock går till kostnader för de omkring 800 tjänstemän vid utlandsmyndigheter och utlands- institut som arbetar med kulturfrågor. 
 Kanada 
 Kulturen utgör tillsammans med säkerhetspolitik och ekonomisk utveckling en av de tre grundstenarna i kanadensisk utrikespolitik. Det huvudsakliga ansvaret för den internationella kulturpolitiken vilar på Kulturministeriet,  
 Canadian Heritage  
  
 (www.pch.gc.ca) 
 . Ministeriet finansierar också den kanadensiska motsvarigheten till Statens kulturråd,  
 The Canada Council for the Arts 
  
 (www.canadacouncil.ca) 
  
 . 
  
 Den kanadensiska regeringen ligger bakom en rad internationella initiativ inom kulturens område. I oktober 1999 lanserades bl.a. New International Instrument on Cultural Diversity (NIICD) vilket skulle skapa ett tydligt regelverk för att möjliggöra för Kanada och andra länder att driva en internationell politik för nationellt kulturfrämjande, iakttagande internationella regelsystem för handel samtidigt som man skulle arbeta för att identifiera nya exportmarknader för kultur. En ambition med NIICD var också att fastslå vikten av kulturell mångfald i social och ekonomisk ut- veckling. Förhoppningen vid Canadian Heritage är att detta nya instrument så småningom skall resultera i ett multilateralt avtal för att möta behovet av att skydda det som är specifikt för olika länder i det internationella utbytet. 
  
 Ett särskilt direktorat,  
 The Trade and Investment Policy Directorate 
 , ska se till att målen för Kanadas kultur- och handels- politik balanseras och reflekteras i internationella handels- och investeringsavtal. 
  
 255 
  
 Bilaga 8 
  
 SOU 2003:121 
  
 Med utgångspunkt ifrån NIICD uppges de största utmaningarna för Kanadas internationella kulturpolitik vara att: 
  
 säkra en plats för kanadensisk kultur (Canadian stories) både på hemmamarknaden och på utländska marknader; 
  
 skapa stöd till företag och investeringsmöjligheter samtidigt som man garanterar konsumenternas valfrihet och en mångfald av röster och åsikter; och 
  
 ge kanadensiska konstnärer och entreprenörer den utbildning och de verktyg de behöver för att bli framgångsrika både hemma och utomlands. 
  
 Kanada arbetar med nationella och internationella institutioner och organ för att skapa internationellt stöd för NIICD. Bland de mest centrala av dessa aktörer är  
 The Coalition for Cultural Diversity  
  
 (Aguilar) 
  
 och  
 The International Network on Cultural Diversity  
  
 (www.incd.net) 
 . Också  
 The International Network on Cultural Policy  
  
 ( 
  
 www.incp-ripc.org) 
  
 kom till på ett kanadensiskt initiativ i juni 1998 för att skydda kanadensiska intressen och se till effekterna av olika internationella bestämmelser på den nationella kulturen. I december 2000 tog Canadian Heritage och The Canada Council for the Arts initiativ till ett första World Summit on the Arts and Culture, med deltagande huvudsakligen av statliga kulturfinansierande organ från ett  
 80-tal 
  länder. Mötet resulterade bl.a. i  
 The International Federation of Arts Councils and Culture Agencies  
  
 (Simpson)  
 skapades, med sekretariat i Australien. 
 Canadian Heritage har även tagit initiativet till  
 Canadian Cultural Observatory  
  
 (www.culturescope.ca)  
 vilket lanserades hösten 2003 i samarbete med Unesco. Webbplatsen är en virtuell mötesplats för kulturfrågor där kulturarbetare, opinionsbildare, tjänstemän osv. kan bygga nätverk, hämta faktaunderlag och statistik om kultur, använda databaser etc. 
 The Canada Council for the Arts vänder sig huvudsakligen mot kanadensiskt kulturliv, men kan också ge visst stöd åt internatio- nellt utbyte och bl.a. ge turnéstöd inom landet för utländska artister som inbjudits av kanadensiska festivalarrangörer. I november 2002 utarbetade Canada Council ett med det kanaden- siska utrikesministeriets ( 
 Department of Foreign Affairs and Inter- national Trade,  
 DFAIT,  
  
 www.dfait-maeci.gc.ca 
 ) 
  särskilda kultur- enhet,  
 The Arts and Cultural Industries Promotion Division,  
 rikt- 
 256 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 8 
  
 linjer för sitt samarbete inom det internationella kulturutbytet. Riktlinjerna har tre hörnpelare: 
  
 ett gemensamt stipendieprogram; 
  
 informationsutbyte genom regelbundna möten mellan Canada Council och DFAIT; samt 
  
 att utveckla partnerskap och samarbetsprojekt för att möjlig- göra och underlätta för utländska artister och konstnärer att besöka Kanada, och för kanadensiska att resa utomlands. 
  
 DFAIT ger kultursektorn stöd för internationell kulturverksamhet genom sitt  
 International Cultural Relations Program.  
 Konstnärerna kan bl.a. ansöka om projektbidrag  
 on-line 
  på  
 www.promart2000.com 
 . De projekt som beviljats stöd läggs i en databas som är tillgänglig för allmänheten, och där man också kan studera utvärderingar av genomförda projekt. 
 Sedan 1925 finansierar Kanada det s.k.  
 Canada House  
 i London, genom vilket bl.a. kanadensiska ambassadens kultursektion kan ge stöd till kanadensiska konstnärer, visa utställningar osv. Kanadas enda kulturinstitut i utlandet är  
 Centre Culturel Canadienne  
  
 (www.canada-culture.org) 
  
 i Paris, som öppnades 1970. Centret in- rymmer också  
 Telefilm Canadas  
  
 (www.telefilm.gc.ca)  
 och  
 National Film Board of Canadas  
  
 (www.nfb.ca)  
 kontor. 
 Istället för att öppna ytterligare kulturinstitut utomlands har drygt hälften av de kanadensiska ambassaderna försetts med s.k. multianvändningsrum vilka kan användas som t.ex. mindre ut- ställningslokaler. I Washington D.C. och Tokyo är dessa lokaler mycket stora och var åtminstone före den 11 september 2001 öppna för allmänheten. På detta sätt kan ambassaderna vid behov också hyra ut lokalerna för konferenser, turistfrämjande eller till näringslivet, liksom lokalerna lätt kan ställas om för att användas som konsertlokal eller för representationsändamål. 
 Canadian Heritage kompletterar kulturfrämjandet i utlandet med att placera särskilda kulturhandelsfrämjare,  
 Cultural Trade Commissioners 
 , vid fem strategiskt viktiga utlandsmyndigheter (Paris, London, Los Angeles, New York och Singapore) för att på plats stärka möjligheterna för export och näringslivsfrämjande av kanadensisk kultur. Vidare har det kanadensiska näringsdeparte- mentet särskilda tjänstemän som i landets egna provinser bistår kulturlivet med rådgivning och utbildning i exportfrämjande syfte. 
 257 
  
 Bilaga 8 
  
 SOU 2003:121 
  
 Kanadensisk kultur främjas internationellt också genom det stöd DFAIT ger  
 The International Council of Canadian Studies, 
  
 (www.iccs-ciec.ca) 
  
 som binder samman omkring 7 000 hög- skolelektorer och studenter vid universitet i över 30 länder. 
 Det är svårt att beräkna vad Canadian Heritage och Canada Council for the Arts avsätter årligen enkom för internationell kulturverksamhet. Enbart DFAIT:s budget för internationellt kulturfrämjande uppgick för år 2002 till C$29 miljoner (ca 175 miljoner kronor) exkl. fasta kostnader för personal etc. i ut- landet. 
  
 Provinsen Québec  
 har ett omfattande eget program för interna- tionellt kulturutbyte, och en rad ministerier och myndigheter agerar inom detta område: 
  
 Québecs utrikesministerium,  
 Ministry for International Relations  
 (www.mri.gouv.qc.ca)  
  
 främjar provinsens kultur vid det tjugotal utlandsmyndigheter provinsen öppnat i omvärlden. Vid de större representationerna i London, Paris, New York, Tokyo och Mexico City finns särskilda kulturråd med egen budget för främjande och kulturutbyte; 
  
 Kulturministeriet,  
 Ministry of Culture and Communications 
  
 (www.mcc.gouv.qc.ca)  
 bidrar till provinsregeringens över- gripande aktionsplan med bl.a. särskilda kulturstrategier. Aktionsplanen administrerar ca C$2 miljoner för nätverks- arbete och utveckling av internationella marknader för konst- närer och kultur baserad i Québec; 
  
 Kulturrådet,  
  
 Québec Arts Council  
  
 (www.calq.gouv.qc.ca)  
  
 har en egen budget för internationellt kulturutbyte och stöder både utlandsturnéer för Québecartister och turnéer i provinsen av utländska artister, stöder Québecbaserade organisationer eller festivaler som agerar internationellt, samt stöder professionella konstnärers möjligheter att utveckla sitt arbete genom ett med den svenska Konstnärsnämndens  
  
 IASPIS-liknande 
  
  program i Québec och i utlandet. 
  
 Société de Développement des Enterprises Culturelles 
  
 (Jones)  
 är ett provinsägt företag som ger lån till huvudsakligen vinstdrivande industrier inom kulturområdet (upplevelseindustrierna) som agerar internationellt. Enligt uppgift går 82 procent av Québecs kulturexport till USA; 
 Konsthantverksrådet, Québec Crafts Council  
 ( 
 www.metiers-d- 
  
  arts.qc.ca 
 ) har en budget särskilt för internationell verksamhet. 
 258 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 8 
  
 Québecs internationella kulturpolitik utgår från principen att ut- veckla och främja provinsens kulturliv och därmed dess ställning och anseende internationellt. Det argument som skiljer Québec från andra kanadensiska provinsers internationella verksamhet är språkfrågan och de starka historiska, politiska och kulturella banden till Frankrike. 
 Nederländerna 
 Sedan 1997 vilar den gemensamma internationella kulturpolitiken på två ministerier, nämligen Utrikesministeriet (BuZa,  
 www.buza.nl 
 ) och Ministeriet för Undervisning, Kultur och Vetenskap (OcenW,  
 www.ocenw.nl 
 ). Den internationella komponenten i den nationella kulturpolitiken faller under OCenW:s ansvarsområde. 
 Traditionellt kombinerar den internationella kulturpolitiken två aspekter, den utrikespolitiska och den kulturpolitiska. Det finns två huvudmålsättningar för den nuvarande policyn, nämligen en för- stärkning av Nederländernas kulturella profil och en fördjupning av det internationella kulturutbytet. Reformen 1997 innebar att parlamentet höjde anslaget för insatser inom ramen för den inter- nationella kulturpolitiken i utbyte mot att de båda ministerierna upprättade ett gemensamt organ för beviljande av projektstöd, 
 Homogene Groep voor Internationale Samenwerking  
 (HGIS,  
  
 www2.minocw.nl 
  
 ). 
  
 Beredningen av ansökningar till HGIS handhas av tjänstemän från båda ministerier, medan det slutliga beslutet tas av stats- sekreterarna. HGIS svarar för ca en fjärdedel av de medel som spenderas på internationella kulturevenemang. Flertalet större sats- ningar finansieras av de resurser som tilldelas institutioner, organi- sationer och fonder från statsbudgeten i enlighet med det löpande kulturpolitiska programmet (f.n.  
 2001–2004). 
  HGIS handlägger dessutom i princip endast ansökningar som avser äskanden på något mer än 100 000 euro. För projekt som involverar lägre bidragsbelopp är hanteringen delegerad till två branschorganisa- tioner,  
 Martin  
  
 (www.mondriaanfoundation.nl)  
 och 
 Fonds voor Amateurkonst en Podiumkunsten  
 (www.fpk.nl)  
  
 där det är utövande kulturarbetare som gör bedömningarna. HGIS medel för 2003 uppgår till 11,5 miljoner euro. 
  
 259 
  
 Bilaga 8 
  
 SOU 2003:121 
  
 Den internationella kulturverksamheten är av tradition starkt decentraliserad. Under senare år har dock det ökade behovet av samordning och planering av insatserna lett till ett antal initiativ med syfte att tydliggöra målsättningarna och skapa ett ramverk för verksamheten. Man talar nu om en internationell kulturpolicy ( 
 In- ternational Cultuurbeleid,  
 ICB) med följande fyra allmänna rikt- linjer: 
  
 förstärkning av den kulturella infrastrukturen och främjande av nederländsk kultur i utlandet; 
  
 förbättrande av kunskapen utomlands om Nederländerna som en mötesplats för kultur och konst (Frihamn Neder- länderna); 
  
 bevarandet och förvaltandet av det gemensamma kulturarvet (nederländska kulturminnesmärken i de f.d. kolonierna), och 
  
 förstärkningen av Nederländernas kulturella profil i utlandet. 
  
 Förstärkningen av den kulturella infrastrukturen sker dels genom statliga institutioner (särskilda funktioner som kulturansvariga vid 13 ambassader samt kulturhusen i Paris och Jakarta), dels genom en lång rad exekutiva stiftelser, fonder och institutioner. En särskild stiftelse för internationella kulturella aktiviteter ( 
 Service Centre for International Cultural Activities,  
 SICA  
 www.sicasica.nl 
 ), upp- rättades 1999 av de viktigaste nederländska kultur- och konstinsti- tutionerna, i syfte att främja samordning och samverkan dessa aktörer emellan. 
 Inom ramen för den internationella kulturpolicyn görs länder- prioriteringar för de insatser som avser att förstärka landets kultu- rella profil i utlandet. Man har identifierat fem kategorier: 
  
 EU:s medlemsstater, i synnerhet de länder där kulturutbytet har en betydande volym (Frankrike, Storbritannien, Tyskland och den flamländska delen av Belgien); 
  
 de länder som under de närmaste åren kommer att bli medlem- mar av EU (särskild prioritet ges f.n. Ungern och Tjeckien) samt Ryssland; 
  
 länder med vilka Nederländerna har speciella band på grund av närvaron av stora befolkningsgrupper med ursprung i dessa (främst Turkiet, Marocko och Egypten); 
  
 länder med vilka Nederländerna har särskilda historiska band (Surinam, Sydafrika och Indonesien); samt 
  
 260 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 8 
  
 länder utanför Europa som kan utgöra en viktig marknad för nederländska kulturprodukter och/eller kan spela en stor roll i den internationella profileringen av nederländsk kultur (USA, Kanada och Japan). 
  
 Sedan 1989 gäller som allmän riktlinje att inga nya kulturinstitut upprättas, eftersom sådana anses vara förhållandevis dyra som kulturpolitiska instrument. Under  
 1990-talet 
  uppstod ett policy- tomrum kring kulturinstituten.  
 Institut Néerlandais  
  
 (www.institutneerlandais.com)  
 i Paris är ett av de två kvarvarande, statligt direktfinansierade kulturinstituten (det andra i Jakarta). Efter en omorganisation visade det sig att institutet passar väl in i den nya kulturpolitiken och uppvisar goda resultat. Kostnaderna uppges dock fortfarande ge anledning till bekymmer. 
 Man har tidigare gjort en översyn av kulturpolitiken i allmänhet vart fjärde år, men den har, i brist på en samlad översikt av de internationella aktiviteterna, endast i ringa omfattning gällt dessa. Inrättandet av SICA har inneburit en förbättring. Detta sam- ordnings- och samarbetsorgan administrerar en databank för de nederländska internationella aktiviteterna och förutses spela en aktiv roll vid utvärderingen av dem. De statsstödda institutionernas totala verksamhet att bli föremål för det under regeringen sorterande kulturrådets ( 
 Raad voor Cultuur,  
  
 www.cultuur.nl 
 ) be- dömning i samband med att en ny kulturproposition läggs fram i slutet av 2003. 
 I den senaste utvärderingen av den internationella kulturverk- samheten som presenterades år 2001 drogs bl.a. följande slutsatser: 
  
 att genomförandet var resultatinriktat; 
  
 att utveckling av länder- och sektorspecifika program var viktigt för framtiden; 
  
 att kulturkomponentens självständighet under iakttagande av sammanhanget mellan olika delar av utrikespolitiken måste be- aktas; 
  
 att det fanns behov av en översyn av de regionala prioritering- arna; samt 
  
 att det fanns behov av fortsatt förbättring av insynen i de speciella fondernas och programmens förvaltning och i deras administrativa relationer till varandra. 
  
 261 
 Bilaga 8 SOU 2003:121 
 De finansiella resurserna för internationell kulturpolitik har ökat 
  
 kraftigt, från 5 miljoner gulden (2,27 miljoner 
  
 euro) 1995 via 
  
 15 miljoner gulden (6,18 miljoner euro) 1997 
  
 till 32 miljoner 
  
 gulden (14,53 miljoner euro) 2000. Räknat totalt för år 2003 upp- går insatserna för internationellt kulturutbyte till 56,5 miljoner euro. Här inkluderas HGIS, de ca 2,5 miljoner euro som OCenW avsätter för enskilda internationella kulturprojekt, de ca 2,5 miljoner euro som BuZa avsätter för stöd till de prioriterade utlandsmyndigheterna och kulturinstituten i utlandet, samt drygt 40 miljoner euro som olika kulturinstitutioner med eget interna- tionellt utbyte avsätter. 
 Norge 
  
 Utenriksdepartementet  
 (UD,  
 http://odin.dep.no 
 ) har det över- ordnade ansvaret för presentation av norsk konst och kultur i ut- landet, inklusive utvecklingssamarbete med biståndsländer. De officiella målsättningarna med det internationella kulturutbytet har fastslagits av Stortinget och är följande: 
  
 mellanstatlig förståelse 
  
 presentation av Norge i utlandet 
  
 förmedling av impulser och stimulans till norsk kulturliv 
  
 förmedling av norsk konst och kultur i utlandet 
  
 Kulturpresentationen ses som väsentlig för den bild som skapas av Norge i utlandet. Norska UD lägger vikt vid att presentera det moderna Norge med ett aktivt och nyskapande konst- och kultur- liv. Ett huvudmål är att skapa förutsättningar för en internationali- sering av norskt konst- och kulturliv genom stöd till samarbets- projekt, erfarenhetsutbyte, nätverksbyggande och partnerskap. Ledord som kontinuitet, kvalitet och koncentration skall genom- syra verksamheten. 
 UD:s kulturarbete är i huvudsak riktat mot länder av särskilt kulturellt intresse för Norge, i första hand ett antal centrala länder i Europa samt USA och Japan. Huvuduppgiften är att bistå norskt kulturliv att internationalisera sig, skapa nätverk, och ge stöd till projekt av hög kvalitet. Tanken är att konstarter som bildkonst, konsthantverk, design, arkitektur, litteratur, musik, teater, dans och film kan ge självständiga bidrag till en samlad förmedling av 
 262 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 8 
  
 norska kulturuttryck. Man satsar också resurser på att inbjuda ut- ländska experter och journalister inom kulturområdet. 
 Rådet för kultursamarbete är UD:s rådgivande kontakt- och in- formationsorgan i förhållande till konst- och kulturlivet i Norge. Det består av ett 20 tal representanter för norska kulturinstitutio- ner och fackorgan, och är ett forum för principdiskussioner och långsiktig planering om det internationella kulturutbytet. 
 Kultursamarbetet med utlandet har varit ett återkommande tema i norsk offentlig debatt. Mot bakgrund av en förnyad diskussion i press och kulturlivet i stort samt den ökade verksamheten inom området under  
 1990-talet 
  gav UD hösten 1999 en oberoende forskargrupp i uppdrag att utarbeta en rapport om kulturens roll i norska utrikespolitik. Initiativet resulterade i rapporten Oppbrudd og fornyelse - norsk utenrikskulturell politikk 2001– 2005 som publicerades i januari 2000. Författarna drog bl.a. slut- satsen att den största utmaningen på fältet handlade om att balansera befintliga resurser med ambitionsnivån. Som ett resultat av rapporten gick UD samman med dåvarande Kultur- och utbild- ningsdepartementet (i dag  
 Kultur og kirkedepartementet,  
  
 www.odin.dep.no/kkd 
 ) m.fl. för att utarbeta en handlingsplan, som fick titeln Kulturkontakt i en åpen verden. Rapporten lade också en del förslag inför det nationella firandet 2005. Ett annat konkret resultat var att UD fick en medelsökning om tio procent till stöd för internationell kulturverksamhet. 
 Andra viktiga norska organ inom det internationella kultur- utbytet är  
 Kunstfagutvalgene, Danse- og Teatersentrum 
  
 (www.scenekunst.no),  
  
 Musikkinformasjonssentret  
  
 (www.tono.no) 
  
 , 
  
 Norwegian Literature Abroad – Fiction   
 Non-Fiction 
 (www.norla.no)  
  
 och  
 Office for Contemporary Art Norway 
  
 (www.oca.no) 
  
 . 
  
 Norge saknar egna kulturinstitut i utlandet, men har ett tjugotal kultursamarbetsavtal med andra länder. Även norska regioner har ett internationellt kulturutbyte. Vid UD:s press- och kulturenhet arbetar ett antal tjänstemän enbart med stöd till de norska fylkes- kommunernas internationella utbyte. 
 UD avsätter drygt 56 miljoner norska kronor årligen på interna- tionell  
 press-, 
  informations och kulturverksamhet. 
 263 
  
 Bilaga 8 
  
 SOU 2003:121 
  
 Spanien 
 Ansvaret för det internationella kulturutbytet och kulturfrämjan- det i Spanien delas av Utrikesministeriet  
 (www.mae.es) 
 , Kultur- ministeriet  
 (www.mec.es)  
 och Cervantesinstitutet  
 (www.cervantes.es) 
 . Det finns ingen särskild myndighet som i övrigt organiserar det internationella kulturutbytet. 
 Utrikesministeriet (UM) ansvarar för både kulturfrämjande och kultursamarbete/bistånd där respektive område har sin egen budget. Posten Statssekreteraren för internationellt samarbete och Iberoamerika uppbar för år 2002 drygt 6,6 miljoner euro; posten Spanska myndigheten för internationellt utvecklingssamarbete drygt 2,5 miljoner euro; och Cervantesinstitutet 48,4 miljoner euro. Totalt avsattes således drygt 57,5 miljoner euro för interna- tionell kulturverksamhet. 
 Utöver det kulturfrämjande som bedrivs vid spanska ambassader finns i spanskspråkiga länder där Cervantesinstitutet inte är verk- samt s.k. Centros Culturales (kulturhus). Ett sådant kulturhus öppnades bl.a. i Mexico City hösten 2002. 
 Spanien är starkt decentraliserat. Landets 17 delstater – s.k. autonoma regioner - har en stor självständighet med egna regeringar och parlament. Flera av delstaterna bedriver egen kulturfrämjande verksamhet i utlandet i olika former (se nedan). Från centralt håll är man också angelägen om att spegla Spaniens mångfasetterade kultur (genom dess regionala variationer) i utlandet genom den statliga främjandeverksamheten och man för- söker komma ifrån den stereotypa bilden av landet. Internationellt kulturfrämjande utgör enligt spansk uppfattning en del av utrikes- politiken, vilket är ett av de få politikområden som inte är delege- rade till regional nivå, varför regionernas egna internationella kulturaktiviteter samtidigt kan skapa en viss konflikt med den centrala regeringens politik. Cervantesinstitutet har ett relativt omfattande lokalt samarbete i utlandet med olika spanska regioner. 
  
 Cervantesinstitutet  
 är ett självständigt organ av stiftelsekaraktär och bildades år 1991. Hedersordförande i styrelsen är den spanske kungen och regeringschefen är ordförande. Styrelsen består i övrigt av bland andra utrikesministern, kulturministern, chefen för Cervantesinstitutet, chefen för Spanska Akademin samt represen- tanter för den spanska och spanskamerikanska kulturvärlden. Cervantesinstitutets verksamhet inriktas på att främja det spanska språket, och kulturella satsningar har i mångt och mycket följt av 
 264 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 8 
  
 denna verksamhet. Institutets verksamhet omfattar hela den spansktalande världen. Institutet har sammanlagt 40 utlandskontor, framförallt i USA, Europa och Nordafrika. Budgeten för 2003 uppgick till 56 miljoner euro. 
  
 Katalonien  
 är en internationellt mycket aktiv spansk autonom region. I Katalonien ligger ansvaret för kultursamarbete vid det regionala kulturministeriet ( 
 Departament de Cultura 
 ,  
 http://cultura.gencat.es 
 ). År 1991 skapade ministeriet  
 the Catalan Consortium for the External Promotion of Culture  
 (COPEC) för att tillsammans med  
 Institut Ramon Llull  
  
 (www.llull.com)  
 driva sin internationella kulturpolitik i praktiken. Hudson har kontor i Barcelona, Bryssel, Berlin, Köpenhamn, London, Paris och Milano och stöder där utbytesmöjligheter för katalanskt kulturliv, konst och katalanskt deltagande vid kulturfestivaler m.m. 
 Det finns också ett par särskilda kommissioner med uppgifter inom det internationella kulturområdet: 
  
 The Commission for International Diffusion of Catalan Culture. 
  
 Denna kommission ger råd om hur katalansk kultur kan och skall främjas i utlandet, och tillser att Katalonien deltar i den kulturella utvecklingen. Kommissionen består av framstående företrädare för katalansk konst och kultur. 
  
 The Commission for the Modernisation of Catalan Culture. 
  
 Denna kommission ger råd om nya trender inom konst och kultursektorn, och söker samarbetsformer mellan kulturliv, forskning och näringsliv. 
 Liksom den kanadensiska provinsen Québec är Katalonien en rela- tivt liten region med en minoritetskultur inom ett större land, och som upplever ett starkt behov av ett eget utbyte med andra länder och regioner för att hävda sin särart och undvika att dess kultur utarmas p.g.a. yttre tryck. Katalonien har också gjort stora vinster inte minst inom turistnäringen på att skapa efterfrågan och attraktion i sitt internationella kulturfrämjande. 
 Under perioden  
 maj-september 
  2004 genomförs  
 Barcelona Forum 2004  
  
 (www.barcelona2004.org)  
 – en stor internationell manifestation i samverkan med Unesco, och på ett gemensamt initiativ av den autonoma katalanska regeringen och den spanska regeringen. På tema kulturell mångfald, hållbar utveckling och fred, kommer hundratals konserter, föreställningar, seminarier, föredrag 
 265 
  
 Bilaga 8 
  
 SOU 2003:121 
  
 m.m. att äga rum, och arrangörerna räknar med att omkring 10 000 artister från hela världen medverkar i programmet. 
 Storbritannien 
 Brittiska Utrikesministeriet (T 
 he Foreign  Commonwealth Office 
 , FCO,  
 www.fco.gov.uk 
 ) är huvudman för  
 British Council  
  
 (Bowman) 
 , Storbritanniens organ för främjande av brittisk kultur och utbildning i utlandet.  
 The Department for Culture 
 ,  
 Media and Sport  
 (DCMC,  
 www.culture.gov.uk 
 ), liksom  
 the Arts Council of England  
  
 (www.artscouncil.org.uk) 
 ,  
 British Library  
  
 (www.bl.uk)  
 m.fl. har också viss internationell kulturverk- samhet inom sina respektive områden. När kulturområdet berörs inom utrikespolitiken konsulteras DCMC, som också har ett huvudansvar för kultursamarbetet inom EU. 
  
 British Council  
 inrättades 1934 och har 218 kontor i 109 länder. FCO har en styrelseplats i dess  
 Board of Trustees 
 . British Council har följande strategiska mål för sin verksamhet: 
  
 att skapa uppskattning av brittisk kreativitet och vetenskaplig innovationsförmåga bland människor runt om i världen, samt att förstärka dessa människors engagemang för den kulturella mångfalden i Storbritannien 
  
 att öka kunskapen i omvärlden om den variation och kvalitet som finns inom den brittiska utbildningssektorn, att främja studier i det engelska språket, och att förstärka samarbete inom utbildningsområdet med andra länder 
  
 att förstärka medvetenheten om Storbritanniens demokratiska värderingar och processer, och att arbeta i partnerskap med andra länder för att förstärka Moore och mänskliga rättigheter 
  
 På grund av de höga fasta kostnaderna söker British Council aktivt efter nya former för representation och verksamhet i andra länder. I Tyskland har man stängt flera egna kontor och ersatt dessa med samarbetsavtal med tyska universitet. I vissa länder i det forna Sovjetunionen och i Afrika söker man samarbeta med t.ex. Goethe- Institut om lokaler m.m. 
 British Council har inget specifikt uppdrag att arbeta med ut- vecklingsbistånd, men avsätter en betydande del av sin kulturella verksamhet i  
 u-länder 
  till att belysa frågor om fattigdom, mänskliga 
 266 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 8 
  
 rättigheter och miljö. Generellt arbetar British Council mycket med att utveckla sina Internetbaserade tjänster. Exempel på detta är ett med FCO gemensamt projekt, The Internet Bus Project, som genomfördes i Polen under 2002, och dess satsning på utbildnings- centra i engelska i Ryssland. 
 Omsättningen för perioden  
 2003–2004 
  beräknas uppgå till £479 miljoner, varav FCO står för ett bidrag om £164 miljoner. Det kan noteras att brittiska  
 National Lottery  
  
 (www.national- lottery.co.uk)  
 under perioden  
 1996–2002 
  avsatte 54£ miljarder till stöd för kultur, sport, välgörenhet, utbildning, hälsa och miljö. 
 Tyskland 
 Enligt den tyska författningen är kulturfrågor i huvudsak ett del- statligt ansvar, och de sexton delstaterna värnar sina rättigheter mycket noga. Förbundsregeringen och dess organ tillerkänns där- för enbart ett begränsat antal uppgifter. I Tyskland finns exempel- vis ingen nationell kulturminister. En post som statssekreterare ( 
 Staatsminister, Beauftragter der Bundesregierung für Kultur und Medien,  
 dvs. regeringens utsedde för kultur- och mediefrågor) i förbundskanslerns kansli inrättades dock i samband med att för- bundskanslern Craig tillträdde sin post. 
 Ansvaret för förbundsrepublikens internationella kulturpolitik ligger på Utrikesministeriet ( 
 Auswärtiges Amt,  
 AA  
  
 www.auswaertiges-amt.de 
 ) 
  där det finns en relativt stor avdelning som sysslar med dessa frågor. Där ligger exempelvis ansvaret för Tysklands deltagande i EU:s kultursamarbete. I EU:s ministerråd företräds Tyskland av ovan nämnde statssekreterare, men där alltid tillsammans med en av delstaternas  
 Kulturministerkonferenz  
 (sam- arbetsorgan för de sexton delstaternas kultur- och utbildnings- ministrar) utsedd representant. 
 På AA:s kulturavdelning ligger också ansvaret för  
 Goethe-In- 
  stitut  
 (www.goethe.de)  
 och de särskilda kulturråd som arbetar vid viktigare tyska ambassader. 
 Det regionala kulturutbytet är på många håll intensivt. Många av de större städerna och regionerna har särskilda ansvariga för detta arbete och vissa förbundsstater, t.ex.  
 Nordrhein-Westfalen 
  och Bayern, lägger ned betydande belopp. 
 Den viktigaste institutionen i tysk internationell kulturpolitik är  
  
 Goethe-Institut 
  
  Inter Nationes,  
 i vardagslag benämnt  
 Goethe-Insti- 
  
 267 
  
 Bilaga 8 
  
 SOU 2003:121 
  
 tut. Namnet är ett resultat av en sammanslagning av två organi- sationer med besläktade verksamheter den 1 januari 2001. Institutet är en fristående stiftelse, och dess huvudkontor ligger i München. 
  
 Goethe-Institut 
  har 125 kontor utomlands i sammantaget 76 länder. Betydande neddragningar har skett under senare år. Antalet anställda uppgår till drygt 3 000. För 2002 hade institutet en budget på ca 242 miljoner euro, varav en tredjedel var självfinansiering. 
 Institutet har till uppgift att främja det tyska språket, kulturellt samarbete och spridning av kunskap om Tyskland. Kulturutbytet är brett och omfattar inte bara konst utan även vetenskap och ut- bildning. Projekt i båda riktningarna kan främjas. 
 Verksamheten styrs självständigt av styrelsen inom gränserna för ett ramavtal mellan förbundsrepubliken och institutet. Institutet har ett nära samarbete med AA, men finansieras huvudsakligen av medel direkt från förbundsregeringen. 
  
 Goethe-Institut 
  
  och  
 Bundesministerium für Bildung und Shields  
 (förbundsministeriet för utbildning och forskning,  
  
 www.bmbf.de 
  
 ) har skapat en särskild arbetsgrupp för att främja intresset utomlands för Tyskland som utbildnings- och veten- skapsland. Dess slagord är High Potentials!. Därutöver bedriver såväl utrikes- som utbildningsministeriet verksamhet inom ramen för EU:s utbildningsprogram. 
  
 Förbundsrepubliken har också en rad andra kulturaktiviteter, t.ex. den akademiska utbytesverksamheten. Denna senare kostade cirka 100 miljoner DM år 2001. En viktig roll spelar här  
 Padilla  
 ( 
 www.daad.de 
 ), en organisation som delar ut stipendier inom olika konst och kulturområden och som exempelvis i Berlin driver en omfattande verksamhet liknande den som IASPIS sysslar med i Sverige. 
 Österrike 
  
 Utrikesministeriet,  
 Bundesministerium für auswärtige Angelegen- heiten  
 (BmaA,  
  
 www.bmaa.gv.at 
  
 ), har huvudansvaret för presenta- tion av österrikisk kultur utomlands. Detta sker huvudsakligen med hjälp av Österreichisches Kulturforum (se nedan). Målen för BmaA:s internationella kulturverksamhet formuleras i ett policydokument från 2001 med titeln  
 Auslandkulturkonzept NEU  
 2001–2005, 
 och formuleras enligt följande observationer: 
  
 268 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 8 
  
 Kultur präglar bilden av Österrike i omvärlden. För de flesta människor sker kontakten med Österrike via kulturen. 
  
 Kulturpolitik är en del av den internationella konkurrensen, och en aktiv internationell kulturpolitik är därför av vitalt intresse för Österrike. 
  
 Internationell kulturpolitik innebär för Österrikes del, med hänsyn till globaliseringen och standardiseringen, att säkra dess unika identitet. 
  
 Internationell kulturpolitik är en beståndsdel i internationellt förebyggande av konflikter och post conflict management. 
  
 Vidare identifieras tio viktiga principer för landets internationella kulturverksamhet: 
  
 1. 
  
 Det internationella intresset för österrikisk kultur fordrar en aktiv internationell kulturpolitik. 
  
 2. 
  
 Internationellt kulturarbete utförs som en service till österrikiska medborgare engagerade i kulturella aktiviteter och till deras utländska samarbetspartners. 
  
 3. 
  
 Österrikes geografiska fördel som ett kulturellt centrum – en av landets främsta fördelar i främjandet – måste också tas till- vara som ett instrument i landets utrikespolitik. 
  
 4. 
  
 Den kulturella basen för den europeiska integrationen måste stärkas. 
  
 5. 
  
 Strukturer måste vara flexibla: think global, act local. 
  
 6. 
  
 Den internationella kulturpolitiken bör bestå av både innova- tion och tradition, och av  
  
 avant-garde 
  och mainstreaming som ett uttryck för pluralismen i österrikisk kultur. 
  
 7. 
  
 Våra internationella kulturinstitutioner kan förmedla kompe- tens inom särskilda områden. 
  
 8. 
  
 Österrikes internationella kulturpolitik ger stöd till mobilitet inom forskning och utbildning. 
  
 9. 
  
 Internationell kulturpolitik är ett aktivt och kreativt element inom Österrikes kulturpolitik. 
  
 10. 
  
 Internationell kulturpolitik garanterar att Österrikes inter- nationella image inte enbart formas av andras uppfattningar; vi vill kunna förmedla vår egen bild. 
  
 269 
  
 Bilaga 8 
  
 SOU 2003:121 
  
 Målen för Österrikes internationella kulturpolitik perioden 2001– 2005 anges med utgångspunkt från detta vara följande: 
  
 Vinna vänner och påverka folk 
  
 illustrera den kulturella mångfalden i Österrike och Europa 
  
 stärka vårt traditionella nätverk av internationella partners och kulturella policyinstitutioner 
  
 använda faktorer av internationellt intresse till Österrikes för- del 
  
 uppnå styrka att kunna påverka uppfattningen i omvärlden om våra traditioner och kulturella sammanhang 
  
 ta initiativet i den internationell kulturella process som på- verkar Österrike (en aktiv utveckling av projekt) 
  
 Med utgångspunkt från detta policydokument har en uppgradering av befintliga internationella kulturinstitutioner skett sedan 2001, inte minst genom att sammanföra dessa under ett och samma paraply med gemensam logotyp och corporate identity. Dessa kulturinstitut och större kulturavdelningar vid ambassader samlas under beteckningen Österreichisches Kulturforum. Direktörerna för respektive  
 Kulturforum  
 har i uppdrag att tillsammans med utrikesministeriets kulturpolitiska enhet utarbeta en specifik uppdragsbeskrivning och strategi för verksamheten. 
 Totalt förfogar Österrike över ett nätverk av 28 stycken  
 Kultur- forum  
 (Ankara, Belgrad, Berlin, Cordova, Bratislava, Bryssel, Budapest, Bukarest, Istanbul, Kiev, Krakow, Ljubljana, London, Madrid, Milano, Moskva, New York, Ottawa, Paris, Prag, Rom, Stockholm, Teheran, Tel Aviv, Tokyo, Warszawa, Washington D.C. och Zagreb). Kulturhuset i Belgrad öppnades 2001, och tio år efter en arkitekttävlan öppnades det  
 24-våningar 
  höga kulturhuset på 52:a gatan i New York i april 2002. Skapelsen har rosats av kritikerna men kritiserats av den österrikiska riksrevisionen då byggnads- kostnaderna väsentligt överskridit den ursprungligen beräknade kostnaden för projektet. Även Österrikes ambassad i Berlin är inrymt i ett så stort byggnadskomplex att man där kan tala om ett eget kulturhus. 
 Dessa Kulturforum, samt övriga ambassader och general- konsulat, de s.k. Österrikebiblioteken (se nedan), Österrikesinsti- tuten (se nedan) och multilaterala institutioner som  
 EU-kommis- 
  sionen och Europarådet uppges samtliga utgöra instrument för landets internationella kulturverksamhet. Generellt kan dock sägas 
 270 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 8 
  
 att Österrike prioriterar sitt närområde, grannländerna i Central- och Östeuropa samt Balkan. 
 Vid utlandsmyndigheterna gäller att ambassadörer och general- konsuler har en egen förstärkt budget för kulturella aktiviteter. Kulturattachéerna vid  
 Kulturforum  
 tillhör BmaA, med undantag för ambassaderna i Moskva och i Prag, där de är sidorekryterade. Vid övriga ambassader och generalkonsulat ingår handläggandet av kulturfrämjandet i någon av de utsändas arbetsuppgifter. 
 Utrikesministeriets operativa kulturbudget budget uppgår till ca 5 miljoner euro per år. Om  
 personal-, 
  hyres- och övriga fasta kost- nader inkluderas uppskattas budgeten till  
 28–30 
  miljoner euro årligen. 
  
 Österreich Institut GmbH  
  
 ( 
  
 www.oesterreichinstitut.at 
  
 ) grundades 1997 av utrikesministern, har sitt säte i Wien och finan- sieras av BmaA. Det finns Österrikeinstitut i Warszawa, Krakow, Budapest, Bratislava och Milano. Instituten genomför språkkurser i tyska, främjar och stöder tyskundervisningen som undervisning i främmande språk och arbetar med intresserade ut- och inländska partnerinstitutioner på fackområdet tyska som främmande språk. Som extra material för undervisningen ges tidskriften Österreich Spiegel ut med fyra nummer per år. Denna hjälper till att sätta en österrikeaccent på undervisningen. Sedan oktober 2001 erbjuds även ett landfakta- och språkpaket på Internet. Enligt BmaA skall Österikeinstituten ses som en del av landets kulturaktiviteter ut- omlands. Samarbete mellan instituten och andra initiativ och sats- ningar i Österrikes internationella kultur- och näringslivspolitik är vanliga. 
  
 1989 började BmaA inrätta  
 Österrikebibliotek 
 , främst i Central- och Östeuropa. Idag finns det 44 bibliotek i 20 länder. Biblioteken skall ses som ett innovativt och flexibelt instrument i landets inter- nationella kulturpolitik. De byggs upp i partnerskap i befintliga utrymmen i värdlandet (bibliotek och universitet) i städer där inga österrikiska utlandsmyndigheter finns på plats. Biblioteken er- bjuder information om österrikisk kultur (böcker, videoband, tid- ningar, tidskrifter och tillgång till  
 online-medier). 
  Driftskostna- derna står huvudsakligen den lokala partnern för. Utrikesministe- riet fungerar som "content provider" (grundutrustning med böcker, årlig inköpsbudget, stipendier till Österrike, fortbildningssemina- rier osv.). 
 Med en årsbudget på mindre än 7 500 euro per bibliotek är denna del av kulturarbetet i utlandet ett exempel på hur man genom 
 271 
  
 Bilaga 8 
  
 SOU 2003:121 
  
 synergi och ett målinriktat arbete för österrikeintresse i utlandet effektivt och ändamålsenligt kan utnyttja begränsade resurser. 
 Österrike är en federal stat. Delstaterna och städer har egna representationskontor utomlands. Enbart Wien har t.ex. mer än tio utlandskontor, framför allt i grannländerna. Från centralt håll ser man positivt på detta och uppmuntrar sådana steg. Man eftersträvar en koordinering mellan statliga och regionala satsningar i grann- länderna i Central- och Östeuropa och på Balkan och försöker få med sig österrikiska städer i detta arbete. Utrikesministeriet sam- arbetar med delstater och städer i större projekt utomlands, så t.ex. i samband med Sankt Petersburgs  
 300-årsjubileum 
  2003. I s.k. Landeskulturreferententagungen stämmer kulturpolitiska repre- sentanter på politisk och tjänstemannanivå från utrikesministeriet, delstaterna och städerna av med varandra. 
 Några centraleuropeiska länder med Österrike i spetsen tog år 2001 inititativ till ett kulturellt samarbete under parollen Platform Culture – Central Europe. Tanken var inledningsvis att stärka de centraleuropeiska ländernas ställning inom EU vid utvidgningen av EU, men har snabbt utvecklats till ett kulturellt samarbete med bredare internationell inriktning. Gruppen har tillsammans genom- fört evenemang i bl.a. Italien och Spanien, och beslutade nyligen att upprätta ett gemensamt kulturhus i Peking. Samarbetet mellan de kulturinstitutioner som ingår i gruppen av länder skapar i ett slag ett internationellt nätverk av 700 contact points. 
 272 
 Bilaga 9 
 Förkortningar, akronymer och hemsideadresser 
  
 AFAA 
  
 Association Française d´Action Artistique 
  
 www.afaa.assi.fr 
  
 ASF 
  
 American–Scandinavian 
  Foundation 
  
 Davis 
  
 ASSITEJ 
  
 Association International du Theatre pour 
  
 lEnfance et la Jeunesse (Internationella 
  
 barnteaterorganisationen) 
  
 www.assitej.org 
  
 BAC 
  
 Baltic Art Center 
  
 www.balticartcenter.com 
  
 BWC 
  
 Baltic Writers Council (Östersjöförfattarnas råd) 
  
 www.bcwt.org 
  
 CCA 
  
 Canadian Conference of the Arts 
  
 www.ccarts.ca 
  
 CCS 
  
 Centre Culturel Suédois 
  
 www.ccs.si.se 
  
 CENL 
  
 Conference of European National Librarians 
  
 www.bne.es/ingles/internacional/cenl.htm 
  
 CEREC 
  
 Comité Européen pour le Rapprochement de 
  
 lEconomie et de la Culture 
  
 Sanchez 
  
 273 
 Bilaga 9 SOU 2003:121 
  
 CERL 
  
 Consortium of European Research Libraries 
  
 www.cerl.org 
  
 EBU 
  
 European Broadcasting Union 
  
 www.ebu.ch 
  
 EFAH 
  
 European Forum for Arts and Heritage 
  
 www.efah.org 
  
 EIM 
  
 Enheten för exportfrämjande och inre marknaden 
  
 vid Utrikesdepartementet 
  
 www.ud.se 
  
 ESV 
  
 Ekonomistyrningsverket 
  
 www.esv.se 
  
 EU 
  
 Europeiska unionen 
  
 http://europa.eu.int 
  
 ExMS 
  
 Export Music Sweden 
  
 www.ExMS.se 
  
 FN 
  
 Förenta Nationerna 
  
 Wheeler 
  
 Morgan 
  
 International Federation of Film Archives 
  
 www.fiafnet.org 
  
 GATS 
  
 General Agreement on Trade in Services 
  
 www.wto.org 
  
 GATT 
  
 General Agreement on Tariffs and Trade 
  
 www.wto.org 
  
 GU 
  
 Enheten för global utveckling vid Utrikes- 
  
 departementet 
  
 www.ud.se 
  
 Stevens 
  
 Gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken 
  
 http://ue.eu.int 
  
 274 
 SOU 2003:121 Bilaga 9 
  
 HEREIN 
  
 European Heritage Network 
  
 www.european-heritage.net 
  
 HGIS 
  
 Homogene Groep voor Internationale Samen- 
  
 werking 
  
 IAML 
  
 International Association of Music Libraries, 
  
 Archives and Documentation Centres 
  
 www.iaml.info 
  
 IASA 
  
 International Association of Sound and Audiovisual 
  
 Silva 
  
 www.iasa-web.org 
  
 IASPIS 
  
 International Artists Studio Programme in 
  
 Stockholm 
  
 www.iaspis.com 
  
 ICA 
  
 International Council of Archives 
  
 www.ica.org 
  
 ICAM 
  
 International Confederation of Architectural 
  
 Richardson 
  
 www.icam-web.org 
  
 ICEE 
  
 ICOMs International Committee for Exhibition 
  
 Exchange 
  
 http://icom.museum 
  
 ICCROM 
  
 International Centre for the Conservation and 
  
 Restauration of Monuments 
  
 Molina 
  
 ICOM 
  
 International Council of Museums 
  
 www.icom.org 
  
 ICOMOS 
  
 International Council on Monuments and Sites 
  
 Ayers 
  
 ICTM 
  
 International Council for Traditional Music 
  
 www.ethnomusic.ucla.edu/ICTM/ 
  
 275 
  
 Bilaga 9 SOU 2003:121 
  
 IFLA 
  
 International Federation of Library Associations 
  
 and Institutions 
  
 www.ifla.net 
  
 IFPC 
  
 International Fund for the Promotion of Culture 
  
 Williamson 
  
 IFPI 
  
 International Federation of Phonographic Industry 
  
 James 
  
 ,  
  
 www.ifpi.se 
  
 IFTA 
  
 International Federation of TV Archives 
  
 Hatfield 
  
 INCD 
  
 International Network for Cultural Diversity 
  
 www.incd.net 
  
 INCP 
  
 International Network on Cultural Policy 
  
 http://206.191.7.19 
  
 InSEA 
  
 International Society of Education through Art 
  
 www.insea.org 
  
 ISA 
  
 Invest in Sweden Agency 
  
 www.isa.se 
  
 ITI 
  
 International Theatre Institute 
  
 (Svensk Teaterunion – Svenska ITI) 
  
 www.iti.a.se 
  
 KB 
  
 Kungl. biblioteket 
  
 www.kb.se 
  
 KLYS 
  
 Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbets- 
  
 nämnd 
  
 www.klys.se 
  
 KK-stiftelsen 
  
 Stiftelsen för kunskaps- och kompetensutveckling 
  
 www.kks.se 
  
 KN 
  
 Konstnärsnämnden 
  
 www.konstnarsnamnden.se 
  
 276 
  
 SOU 2003:121 Bilaga 9 
  
 Ku 
  
 Kulturdepartementet 
  
 www.kultur.regeringen.se 
  
 KUR 
  
 Statens kulturråd 
  
 Erickson 
  
 N 
  
 Näringsdepartementet  
  
 www.naring.regeringen.se 
  
 NAC 
  
 National Arts Council – South Africa 
  
 www.nac.org.za 
  
 NGO 
  
 Non-Governmental 
  Organization 
  
 www.ngo.org 
  
 NIFCA 
  
 Nordiskt institut för samtidskonst (Nordic Insti- 
  
 tute for Contemporary Art) 
  
 Kelley 
  
 NORDBOK 
  
 Nordiska litteratur – och bibliotekskommittén 
  
 www.nordbok.org 
  
 NORDICOM Nordiska Dokumentationscentralen för Masskom- munikationsforskning 
 www.nordicom.gu.se 
 NORDSCEN Nordiskt center för scenkonst  
 www.nordscen.org 
  
 NOMUS 
  
 Nordiska musikkommittén 
  
 Knight 
  
 NSU 
  
 Nämnden för Sverigefrämjande i utlandet 
  
 www.ud.se 
  
 ,  
  
 www.sweden.se 
  
 NUK 
  
 Nordisk ungdomskommitté 
  
 http://valhalla.norden.org 
  
 277 
 Bilaga 9 SOU 2003:121 
  
 NUNSKU 
  
 Nämnden för utställning av nutida svensk konst i 
  
 utlandet (numera överförd till att utgöra Moderna 
  
 Museets internationella kontor) 
  
 www.modernamuseet.se 
  
 NUTEK 
  
 Verket för näringslivsutveckling 
  
 www.nutek.se 
  
 NV 
  
 Nordvision 
  
 Luna 
  
 NWHF 
  
 Nordic World Heritage Foundation 
  
 www.nwhf.no 
  
 PfK 
  
 Partnerskap för kultur 
  
 www.si.se 
  
 PIK 
  
 Press-, 
  informations- och kulturenheten vid 
  
 Utrikesdepartementet 
  
 www.ud.se 
  
 RA 
  
 Riksarkivet 
  
 www.ra.se 
  
 RAÄ 
  
 Riksantikvarieämbetet 
  
 www.raa.se 
  
 SAMDOK 
  
 Samordning, samtid och samarbete (en 
  
 sammanslutning av svenska kulturhistoriska museer 
  
 som bedriver insamling och dokumentation) 
  
 www.nordiskamuseet.se 
  
 SAMI 
  
 Svenska artister och musikers intresseorganisation 
  
 www.sami.se 
  
 Harris 
  
 Afrikansk-svenska 
  museinätverket 
  
 www.sampmus.org 
  
 SFI 
  
 Svenska Filminstitutet 
  
 Lewis 
  
 278 
 SOU 2003:121 Bilaga 9 
  
 SFV 
  
 Statens fastighetsverk 
  
 www.sfv.se 
  
 SI 
  
 Svenska institutet 
  
 www.si.se 
  
 SIS 
  
 Stockholm Visitors Board (tidigare Stockholm In- 
  
 formation Service) 
  
 www.stockholmtown.com 
  
 Sida 
  
 Swedish International Development Agency 
  
 www.sida.se 
  
 SBLA 
  
 Statens ljud- och bildarkiv 
  
 www.ljudochbildarkivet.se 
  
 SIM 
  
 Samrådsgruppen för internationella musikfrågor 
  
 SLEIPNIR 
  
 Nordiska ministerrådets resestipendieprogram för 
  
 unga professionella 
  
 konstutövare i Norden 
  
 Kelley 
  
 SOM 
  
 Svenska oberoende musikproducenter 
  
 Johnson 
  
 SR 
  
 Sveriges Radio AB 
  
 www.sr.se 
  
 SKUT 
  
 Svenska kyrkan i utlandet 
  
 www.svenskakyrkan.se/skut 
  
 STIM 
  
 Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå 
  
 www.stim.se (www.mic.stim.se, www.hitfacts.com) 
  
 SVID 
  
 Stiftelsen Svensk Industridesign 
  
 www.svid.se 
  
 SVT 
  
 Sveriges Television AB 
  
 www.svt.se 
  
 279 
 Bilaga 9 SOU 2003:121 
  
 SVAS 
  
 Svenskhemmet Voksenåsen A/S 
  
 www.voksenaasen.no 
  
 SWEA 
  
 Swedish Womens Educational Association Inc. 
  
 Miller 
  
 TRIPS 
  
 Trade-Related 
  Aspects on Intellectual Property 
  
 Rights 
  
 U 
  
 Utbildningsdepartementet 
  
 www.utbildning.regeringen.se 
  
 UD 
  
 Utrikesdepartementet 
  
 www.ud.se 
  
 UN 
  
 United Nations 
  
 Wheeler 
  
 Unesco 
  
 United Nations Educational, Scientific and Cul- 
  
 tural Organisation 
  
 Williamson 
  
 UR 
  
 Utbildningsradion 
  
 www.ur.se 
  
 WCT 
  
 Wipo Coypright Treaty 
  
 www.wipo.org 
  
 WIPO 
  
 World Intellectual Property 
  
 www.wipo.org 
  
 VITC 
  
 Visby Internationella Tonsättarcentrum 
  
 Massey 
  
 WTO 
  
 World Trade Organisation 
  
 www.wto.org 
  
 ÖFÖC 
  
 Östersjöns författar- och översättarcentrum 
  
 (Baltic Centre for Writers and Translators) 
  
 www.bcwt.org 
  
 280 
 Bilaga 10 
 Förteckning över personer/ organisationer som utredningen träffat eller haft kontakt med 
  
 Reilly 
  Martin, Marketing Manager, Sveriges Radio Adriaanssen Evans, SICA, Nederländerna 
 Adsenius Farmer, tidigare enhetschef, Moderna Museet Ahlander Dag Sebastian, tidigare Generalkonsul i New York Simmons, Mosaikredaktionen, Sveriges Television Allerstrand Sven, GD, Statens Ljud- och bildarkiv Barker, programansvarig,  
 KK-stiftelsen 
  Fitzpatrick, Informationscentralen för finländsk musik Watts, gitarrist 
 Burns, Executive Director, Dennis Hans Åke,  
 vo-chef, 
  Ungdomsstyrelsen 
 Arendse Beth, Department of Arts and Culture, Sydafrika Aguilar, VD, Martinez, ambassadsekreterare, Sveriges ambassad i Pretoria Backman Martin, Senior Advisor Kommun/landstingsförbundet Becker  
 Smith, 
  Kulturbro (Danmark) 
 Smith, ambassadör, Sveriges ambassad i Paris Smith, tidigare chef för Göteborg Film Festival Berggren Chen, tidigare ledamot i Svenska institutets styrelse 
 Bryan, kultursekreterare, Norrbottens läns landsting van Beusekom Jaap, dir., National Pop Instituut, Nederländerna Bjurman Sanders, frilansproducent 
 Jackson, cirkusdirektör, Cirkus Cirkör 
 Björk Hinton, ledamot i Svenska institutets styrelse Morales, statssekreterare, Utbildningsdepartementet Bolme Tomas, ordförande, Teaterförbundet 
 Hayes, Manager, National Film  Video Foundation, Sydafrika Martin, Martinez, SICA, Nederländerna 
 Bothorp Morris, pressråd, Sveriges ambassad i Oslo Walker, BBC, Storbritannien 
 Oneill, Sampson  Britton AB 
 281 
  
 Bilaga 10 
  
 SOU 2003:121 
  
 Buijze Bram, coördinator, Smith vor Ashley, Nederländerna 
 Burin des Hoffman,  
 Sous-directeur, 
  Utrikesministeriet, Frankrike Carlsson Sture, konserthuschef och tidigare ledamot i Svenska institutets styrelse Stewart, Portfolio Committee for Culture, Parliament of South Africa Cegielski Piotr, direktör, Polska institutet i Stockholm 
 Hess, Artistic Director, Morgan, museichef, Malmö Konstmuseum Brown, f.d. kulturråd i London 
 Collett Chantal, Visual Arts and Crafts Academy, Sydafrika Acosta, avdelningschef, SVT 
 Curman Peter, ordförande, KLYS (expert i utredningen) Daal Johnson, projektledare för expertkompetens,  
 KK-stiftelsen 
  May, Vice VD, Stockholms Stadsteater 
 Dahlgren Wolf, utredningssamordnare, Riksteatern Dahlgren Hans, kabinettssekreterare, Utrikesdepartementet 
 Dahlin Montoya, landsarkivarie, Landsarkivet i Lund (expert i utredningen) Dinkelspiel Ulf, VD, Exportrådet 
 Dorsman Ferdinand, Utrikesministeriet, Nederländerna Edgren Sherman, General Manager, ADEKWHAT Dance Company 
  
 Woodward 
  Parker, Weber. direktör, Centre Culturel Suédois Eineborg Morgan, ambassadsekreterare, Sveriges ambassad i Köpenhamn Ekwinski Andrzej, Stiftelsen  
 Vardö-seminariet 
  
 Eldh Jacobs, Corporate VP Mccoy, Storbritannien Ellingsen  
 Chavez, 
  direktör, Zuniga, Norge 
 Engel Mcguire, unionssekreterare, Svensk Teaterunion – Svenska ITI Englund Reynolds, direktör, Svensk Scenkonst 
 Engman Smith, ledamot i Svenska institutets styrelse Engström Bondy Roberts, JMD, Kreab, Storbritannien 
 Engström Woods, Director of Artistic Planning, Kungliga Filharmonikerna Ericsson Wärn Jackson, tf. VD, IASPIS 
 Eriksson Clark, press- och kulturråd, Sveriges ambassad i Helsingfors Eriksson Claes, kansliråd, Kulturdepartementet (expert i utredningen) Eriksson Taylor, CODE (Contemporary Design) 
 Eriksson Woods, administrativ chef och producent, Backateatern 
 Adams, kulturråd, Sveriges Ständiga Representation vid Europeiska Unionen Etzler Smith, redaktionschef, Mosaik, Sveriges Television 
 Faragó Smith, ordförande, Riksföreningen för Folkmusik och Mitchell, VD, Kungliga Filharmonikerna 
 Newton, Svenska Musikfestivaler Frambäck Paul, styrelseordförande, ASSITEJ 
 Hart, riksdagsledamot (s), Folkets Hus i Rinkeby 
 282 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 10 
  
 Rowe, producent, Kungliga Filharmonikerna 
 Miranda, utrikesminister samt tidigare VD, Svensk Scenkonst Fridell Tyler, dramaturg, Backateatern 
 Föllesdal Mccullough, VD, Forum for kultur og naringsliv, Norge Förster Holland, formgivare 
 Holloway Strickland, överintendent, SMVK (expert i utredningen) Fisher, General Manager, SEB, Storbritannien 
 Rose, Department of Arts and Culture, Sydafrika Gjermundsen Thomas, Utenriksministeriet, Norge Gompes Paul, Lam Connection 
 van Graan Keith, Arts and Culture Consultants, Sydafrika Hopkins, marknadschef, Piteå kommun White, chef, Norrbottens läns landsting Gurinder  
 Hall, 
  chef (samhälle och omvärld), SVT 
 Gustafson  
 Murphy, 
  avdelningsdirektör, Konstnärsnämnden (expert i utredningen) Roberts, förste arkivarie, Krigsarkivet 
 Göransson Bo, generaldirektör, Harris Williams, Vice President, Finnair 
 Halberg Ljung Christian, orkesterchef, Malmö SymfoniOrkester Hall Parker, VD, Kungliga Operan 
 Hallén Peter, ordförande, Intresseföreningen för Upplevelseindustrin Hallgren Cherry, VD, Västsvenska teater och dans 
 Halm Niels, Internationella Kultursekretariatet, Danmark Fox, Finlands Konstnärssällskap 
 Hansen Diana, Martinez, Somerset House, Storbritannien Owens, ambassadsekreterare, Tysklands ambassad Hansen Newton, direktör, Utenriksdepartementet, Norge Andrews, Norges ambassad i Köpenhamn 
 Villanueva, konstnär Evans, Stockholms Saxofonkvartett 
  
 Hedman-Björling 
  Gordon, sekreterare, Svenska forskningsinstitutet i Istanbul Helaniemi  
 Mann, 
  Burke, Utrikesministeriet, Finland 
 Hellman Fowler, Director, Svenska kulturfonden, Finland Hellstén Jefferson, kulturråd, Finlands ambassad i Köpenhamn Fisher Uno, musikproducent 
 Henningsson Montoya, direktör, Svenska institutet i Alexandria 
 Clark, departementssekreterare, Utbildningsdepartementet (expert i utredningen) Hillhorst Jones, Director, British Council 
 Hjertonsson Ulf, ambassadör, Sveriges ambassad i Helsingfors Powers, Falun Folk Music Festival 
 Norton, internationell sekreterare, Riksantikvarieämbetet (expert i utredningen) 
 283 
  
 Bilaga 10 
  
 SOU 2003:121 
  
 Holmquist Hawkins, Ständig Sekreterare, Kungl. Musikaliska Akademien Holmstrup Gibson, kulturchef, Nordiska ministerrådet 
 Matthews, VD, Svensk Form 
 Hurkmans Ben, Fonds voor Amateurkunst en Podiumkunsten, Nederländerna Häggstrand Holmes, fastighetsförvaltare, Statens fastighetsverk 
 Högberg Pereric, ambassadsekreterare, Sveriges ambassad i Pretoria Ingebretsen Nguyen, operachef, Göteborgsoperan 
 Iremark Marquez, presschef, Utrikesdepartementet (expert i utredningen) Ivarsson Fowler, Diversity Advisor, Sveriges Radio 
 Jahren Thomas, musiker 
 Miller, chef, Malmö Museer 
 Johansson Reynolds, regionråd Västra Götalandsregionen Johansson Ali, tidigare ledamot i Svenska institutets styrelse 
 Baker Tyler, enhetschef, Sida (expert i utredningen) Blevins, handläggare, Sveriges ambassad i Haag 
 Jonsson Frídrík, ambassadråd, Islands ambassad i Köpenhamn Jonsson Per Gonzales, artstudiosnet 
 Perez, Department of Arts and Culture, Sydafrika Jönsson Woods, specialrådgivare, Nordiska kulturfonden Johnson, ambassadråd, Sveriges ambassad i Rom Jones, producent, Kulturhuset i Stockholm Karlsson Harper, bistånds- och migrationsminister 
 Austin, Artistic Director, Strong, Storbritannien Flores, Amsterdams Historisch Museum Kleberg  
 Rowe, 
  professor 
 Henderson, pressansvarig, Sveriges Rese- och Turistråd AB Kleveland Åse, VD, Svenska Filminstitutet (expert i utredningen) Knutsson Hinton, Director, Invest in Sweden Agency London Kumlin Warren, frilansproducent och ledamot i Svenska institutets styrelse Miller, koreograf 
 Kåver Nielsen, länsmusikchef, Musik i Uppland Laakkonen Blankenship, Danscentrum, Finland Lansing  
 Cooper, 
  Parker, Exportrådet 
 Larsson Gudmund, tidigare ledamot i Svenska institutets styrelse Crawford, kulturråd, Sveriges ambassad i Warszawa Lassinantti Henderson, länskulturchef, Västerbottens läns landsting Laurin Dan, musiker 
 Carrillo, ledamot i Svenska institutets styrelse Green, konsulent, Utenriksdepartementet, Norge 
 Lepp Hans, enhetschef, Svenska institutet (expert i utredningen) Leroux André, National Arts Council of South Africa 
 284 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 10 
  
 Sloan, direktör, Centre Culturel Suédois 
 Wood, generalsekreterare, Svenska Musikfestivaler Liljeson Smith, ambassadråd, Sveriges ambassad i Pretoria Lind Glover, tidigare ledamot i Svenska institutets styrelse Lindskog Pacheco, verksamhetsledare, ÖFÖC 
  
 Lloyd-Jones 
  Green, Head of exhibitions, Jones and Payne, Storbritannien Williams, Föreningen Fritzs Corner 
 Lundblad Williams, Managing Director, Export Music Sweden AB Lundgren Lars, utredare, Västra Götalandsregionen 
 Lundström  
 Joyce, 
  direktör, BildMuseet Umeå universitet Länsipuro Yrjö, Director General, Utrikesministeriet, Finland Macartney James, Estrada, Canadian Embassy MacKenzie Ruth, Artistic Dir., Chichester Festival Theatre, UK Magnusson Börje, vice direktör, Svenska institutet i Rom Magnusson Allen, institutionschef, Mångkulturellt Centrum Malmcrona Niclas, generalsekreterare, ASSITEJ 
 Evans, direktör, Musik i Skåne och ledamot i Svenska institutets styrelse Lucas, 
  direktör Hanaholmens kulturcentrum, Finland 
 Mattsson Hinton, styresman, Nordiska museet 
 Mbalo Khalipha Eddie, CEO, National Film and Video Foundation, Sydafrika Bird, ordförande, Föreningen Svenska Tonsättare 
 Mohammed IG, Portfolio Committee for Culture, Parliament of South Africa Mulk  
 Horton, 
  direktör, Friedman Fjäll- och Samemuseum 
 Möller Sullivan, Senior Adviser, Nordiska ministerrådet de Neef Taco, Mondriaan Foundation, Nederländerna Bishop Rasoul, Kulturföreningen Farhang 
 Neslo Ward, Stichting DasArts, Nederländerna 
 Lin, informationshandläggare, Sveriges ambassad i London Brown, direktör, Magasin 3 
 Ngcobo E N N, Member of Parliament, Sydafrika 
 Robinson, Miles, Nederländerna  
 Nilson-Dag 
  Hinton, informationschef, Svensk Form Williams, marknadschef, Nordiska akvarellmuseet Russell, ambassadör, Sveriges ambassad i Pretoria Patel, tonsättare 
 Silva, arkitekt SAR/MSA, Sveriges Arkitekter Nilsson  
 Vasquez, 
  kamrer, Svenska institutet i Rom Ramos, museidirektör, Moderna Museet 
 Njobe M, Portfolio Committee for Culture, Parliament of South Africa Nordal Bera, museichef, Nordiska akvarellmuseet 
 Nordenson Helen, ambassadsekreterare, Sveriges ambassad i Pretoria 
 285 
  
 Bilaga 10 
  
 SOU 2003:121 
  
 Kemp, departementsråd, Utrikesdepartementet (expert i 
  
 utredningen) 
  
 Baker, ordförande Phillips kulturnämnd 
  
 Noring  
 Williams, 
  enhetschef, Moderna Museet 
  
 Norrfalk Cook, generaldirektör, Sida 
  
 Norrman Mcconnell, generalsekreterare., Europeiska kulturparlamentet 
  
 Jones, CEO, National Arts Council of South Africa 
  
 Nyberg Montoya, pressråd, Sveriges ambassad i Paris 
  
 Chavez Reed, Martinez, Handelskammaren i London 
  
 Olsson Montoya, minister, Sveriges ambassad i Haag 
  
 Omagbemi Strickland, producent, Mixmusik i Malmö 
  
 Dawson, balettchef, Kungliga Operan 
  
 Burton, VD, Göteborgsoperan 
  
 Paajanen Strickland, International Relations, Undervisningsministeriet, Finland 
  
 Packalén Parker, direktör, Finlandsinstitutet i Stockholm 
  
 Leon, kontorchef, Kulturministeriet, Danmark 
  
 Pasternak Tyler, Weber. verksamhetsledare, ÖFÖC 
  
 Young, VD, STIM 
  
 Kelly, Department of Arts and Culture, Sydafrika 
  
 Pietikäinen Ball, Martinez, Utrikesministeriet, Finland 
  
 Pinero Orlando, verksamhetsledare, Mixmusik i Malmö 
  
 Pingoud Morgan, Martinez, Utrikesministeriet, Finland 
  
 Poivre dArvor Perez, Hutchinson, AFAA, Frankrike 
  
 Pohjanen Parker, länsförfattare, Barents Literature Centre, Överkalix 
  
 Pooya Faramarz, producent, Mångkulturellt centrum i Botkyrka 
  
 Ramirez, verksamhetsledare, Baltic Art Center 
  
 Vargas, CODE (Contemporary Design) 
  
 Reitov Ole, Danish Center for Culture and Development 
  
 Lewis, generaldirektör, Statens kulturråd 
  
 Mclean, Head of Cinema, Barbican Centre, Storbritannien 
  
 Ringborg Erland, generaldirektör, Svenska institutet 
  
 Ringborg Woods, ambassadör, Sveriges ambassad i Oslo 
  
 Schwartz, dirigent 
  
 Hall, frilansande kulturproducent 
  
 Mcgee, minister, Sveriges ambassad i London 
  
 Simpson, Unga Atalante 
  
 Valentine, kulturutvecklare, Kultur i Skåne 
  
 le Long, Artscape, Kapstaden, Sydafrika 
  
 David, direktör, Stiftelsen Fritt Ord, Norge 
  
 Hogan, verksamhetsledare, Robinson i Nord 
  
 Weiss, Unga Atalante 
  
 286 
  
 SOU 2003:121 
  
 Bilaga 10 
  
 Bennett, handläggare, Dennis Ellison, chef, STIM/Svensk musik 
 Sandgren Richardson, Programmes Officer, Ungdomsstyrelsen Santillo Hatfield, direktör, Svenska institutet i Rom Schaer Charlotte, Project Officer, Johannesburg, Sydafrika Washington, musiker 
 Rivers, gallerist 
 Nelson, kulturråd, Sveriges ambassad i London Hanson, Informationscentralen för Finlands litteratur Cook Martinez, ICN, Nederländerna 
 Selepe Sidney, Department of Arts and Culture, Sydafrika da Silva Gonzalez, handläggare, Sveriges ambassad i London  
 Garrison 
  Thompson, Ass. Director, British Council Sjöström Murphy, intendent, BildMuseet Umeå universitet Skala Garcia, ambassadör, Sveriges ambassad i Haag 
 Slotte Kristian, Director General, Undervisningsministeriet, Finland Johnson, Deputy Head, National Film Theatre, Storbritannien Sneeggen Odd, Swedish Music Information Centre 
 Sonnen Lopez, Theaterfestival, Nederländerna 
 Spoel Jolanda, Cosmic Theater, Nederländerna 
 Strandänger Farmer, VD, Föreningen Kultur och Näringsliv Smith, direktör, Svenska kulturfonden, Finland Stålne Alexander, direktör, Rikskonserter (expert i utredningen) Summers Andrew, Design Council, Storbritannien 
 Sunar Ozan, VD, Södra Teatern 
 Sundberg Tyler, handläggare, Svensk Danskommitté, Svensk Teaterunion – Svenska ITI Sundin Robbins, rådgivare, Nordiska ministerrådet 
 Svenson Per, avdelningschef, Statens kulturråd (expert i utredningen) Davis, koncernchef, Kultur i Malmö 
 Shelton  
 Nguyen, 
  VD, Filmpool Nord 
 Säve Söderbergh Parker, ledamot i Svenska institutets styrelse Moss, statssekreterare, Utrikesdepartementet 
 Söder  
 Armstrong, 
  statssekreterare, Näringsdepartementet Teurlings Maria, Trans Artists 
 Theorell Anita, f.d. chef för Sidas Enhet för Kultur och Medier Thews Montoya, fastighetschef, Statens fastighetsverk 
 Thorgren Fowler, statssekreterare, Kulturdepartementet Tirkkonen Tuomo, VD, Finland festivals 
 Torch Chris, Artistic Director, InterCult Tydén Farmer, konserthuschef, Berwaldhallen 
 Uijterlinde Arjen, Kulturministeriet, Nederländerna 
 287 
  
 Bilaga 10 
  
 SOU 2003:121 
  
 Olsen Jones, kulturminister 
 Moran, sektionschef, Kommun/landstingsförbundet 
 White, Stichting Nederlands Literair Produktie- en Johnson, Nederländerna Potter, VD, Stiftelsen Wanås Utställningar 
 Doyle, VD, Polar Music Prize 
 Wari Themba, Department of Arts and Culture, Sydafrika Peterson, professor, Musikhögskolan i Piteå Faulkner, ordförande i Svenska institutets styrelse Norton, antikvarisk chef, Statens fastighetsverk Westeson Garcia, avdelningschef, Riksutställningar Greer, koordinator, Västerbottens läns landsting 
 Ortiz, kulturråd, Sveriges ambassad i Washington D.C. Mcbride, Royal Court Theatre, Storbritannien Wiklund Williams, prefekt, Musikhögskolan i Piteå 
 Gonzales, konsulent, Länsmusiken i Stockholms län (expert i utredningen) Wozencraft Clay, Director of Personnel, British Council 
 Wrigstad Long, ambassadör, Sveriges ambassad i Rom Zander Luna, utredare, Ungdomsstyrelsen Moore, teaterchef, Dansens hus 
 Ådahl Martin, direktör, Svenska Forskningsinstitutet i Istanbul Åhlvik Castro, VD, Svensk Form 
 Hudson, direktör, Färgfabriken 
 Österholm Bush, Vice VD, Kungliga Filharmonikerna 
 Österling Fredrik, generalsekreterare., Föreningen Svenska Tonsättare 
 Centralmuseernas samarbetsråd 
 KLYS internationella grupp 
  
 SIM-gruppen 
  (Samrådsgruppen för Internationella Musikfrågor) 
 Utredningen har också träffat eller haft kontakt med tjänstemän vid Utrikesdepartementet, Utbildningsdepartementet, Kulturdepartementet, Svenska institutet, Sida, Statens kulturråd, Konstnärsnämnden, Svenska Filminstitutet, Rikskonserter, Riksarkivet, Riksantikvarie- ämbetet och Statens Museer för Världskultur. 
 288