5 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 I 1997 års långsiktiga energipolitiska program ingår, utöver stöd till EFUD, även en strategi för minskad klimatpåverkan från energi- sektorn i form av åtgärder i internationellt samarbete och stöd till FoU kring etanolproduktion från skogsråvara. 
 I detta kapitel beskrivs dessa klimatinsatser. Först ges en allmän redogörelse för utvecklingen av Sveriges klimatpolitik (avsnitt 5.1). Därefter beskrivs de internationella insatserna inom ramen för 1997 års långsiktiga program och liknande insatser som finansieras via andra källor (5.2), samt etanolprogrammet (5.3). I avsnitt 5.4 redovisas  
 LångEn-utredningens 
  sammanfattande kommentarer. 
 Kapitlet bygger i mycket på den rapport  
 ÅF-Energikonsult 
  framtagit på uppdrag av  
 LångEn-utredningen. 
 1 
  
 ÅF-Energikonsult 
  har kartlagt klimatinsatserna i 1997 års långsiktiga energipolitiska program, inklusive en genomgång av utförda utvärderingar. ÅF- Energikonsult har också, på en övergripande nivå, sökt värdera nyttan av insatserna. Viktiga underlag för kapitlet har även utgjorts av olika rapporter från Energimyndigheten. 
 2 
  
 5.1 
  
 Utvecklingen av Sveriges klimatpolitik 
  
 I Sverige har politiska insatser för att begränsa utsläpp av växthus- gaser gjorts sedan slutet av  
 1980-talet. 
  År 1987 fattades ett beslut om miljöpolitiken inför  
 1990-talet, 
  i vilket frågan om risken för långsiktiga klimatförändringar till följd av bl.a. koldioxidutsläpp vid förbränning av fossila bränslen för första gången gavs stor upp- märksamhet (prop. 1987/88:85, bet. 1987/88:JoU23). Som ett 
  
 1 
  
 ÅF-Energikonsult, 
  
 Kartläggning av genomförda klimatinsatser inom ramen för 1997 års lång- siktiga energipolitiska program  
 (januari 2003). 
  
 2 
  
 Bl.a. ER 13:2001 och  
 Kyotoprotokollets projektbaserade mekanismer: gemensamt genomföran- de och mekanismen för ren utveckling  
  
 (underlags-PM 
  
  till  
  
 FlexMex2-utredningen). 
  
 151 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 SOU 2003:80 
  
 nationellt delmål angavs att utsläppen av koldioxid inte borde öka utöver 1988 års nivå. 
 Riksdagen fattade ett klimatpolitiskt beslut år 1991 (prop. 1990/91:90, bet. 1990/91:JoU30, rskr. 1990/91:338, prop. 1990/91:88, bet. 1990/91:NU40, rskr. 1990/91:373). Ett mer omfattande program antogs genom 1993 års klimatpolitiska beslut (prop. 1992/93:179 bil.1, s. 33, bet. 1992/93:JoU19, rskr. 1992/93:361). I detta angavs bl.a. att utsläppen av koldioxid från fossila källor år 2000 skulle stabiliseras på 1990 års nivå och därefter minska, i överensstämmelse med FN:s klimatkonvention. 
 I 1997 års energipolitiska beslut (prop. 1996/97:84, bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:212) gavs riktlinjer för en klimat- strategi på energiområdet. Vidare har regeringen i propositionen 
 Transportpolitik för en hållbar utveckling (prop. 1997/98:56) be- dömt att utsläppen av koldioxid från transporter som etappmål år 2010 bör ha stabiliserats på 1990 års nivå. För trafiken har regeringen bedömt att de transportpolitiska etappmålen för en god miljö även fortsatt bör gälla (prop. 2001/02:20). 
 I propositionen Svenska miljömål – miljöpolitik för ett hållbart Sverige föreslog regeringen 15 miljökvalitetsmål, vilka fastställdes av riksdagen i april 1999 (prop. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6, rskr. 1998/99:183). Miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåver- kan innebär att det internationella åtgärdsarbetet bör inriktas på att halten av koldioxid i atmosfären stabiliseras på en halt lägre än 550 ppm samt att halterna av övriga växthusgaser i atmosfären inte ökar. Då klimatfrågan är global till sin natur kan målet endast nås om insatser görs i alla länder. 
 Mot bakgrund av Klimatkommitténs arbete 
 3  
 framlade regeringen hösten 2001 propositionen Sveriges klimatstrategi, vilken antogs av riksdagen i mars 2002 (prop. 2001/02:55, bet. 2001/02:MJU10, rskr. 2001/02:163). Enligt 2002 års klimatpolitiska beslut skall som nationellt klimatmål gälla att de svenska utsläppen av växthusgaser som ett medelvärde för perioden 2008 2012 skall vara minst fyra procent lägre än utsläppen år 1990. Utsläppen skall räknas som koldioxidekvivalenter och omfatta de sex växthusgaserna enligt Kyotoprotokollets och IPCC:s definitioner. Detta kan jämföras med Sveriges åtagande enligt den inbördes fördelning av utsläppen av växthusgaser inom EU som skett efter Kyotoprotokollet, dvs. att de svenska utsläppen får uppgå till 104 procent av 1990 års nivå. 
  
 3  
 Detta redovisades i slutbetänkandet  
 Förslag till svensk klimatstrategi  
 (SOU 2000:23). 
 152 
  
 SOU 2003:80 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 Enligt det klimatpolitiska beslutet skall det nationella målet uppnås utan kompensation för upptag i sänkor och utan användning av flexibla mekanismer. Vid en kontrollstation år 2004 avser rege- ringen att överväga ett mål som innefattar de flexibla meka- nismerna. 
 Under senare år har ett väsentligt inslag i Sveriges klimatpolitik (till exempel inom området energipolitiskt motiverade klimat- insatser) varit att implementera Kyotoprotokollets tre s.k. flexibla mekanismer. En av dessa, handel med utsläppsrätter, innebär över- låtelser av utsläppsutrymme eller delar av åtaganden mellan länder utan att överlåtelsen knyts till något visst konkret projekt. De övriga två mekanismerna är projektbaserade. Den ena av dessa är gemensamt genomförande (joint implementation, JI), som innebär att en överenskommelse görs mellan två länder med utsläpps- åtaganden i Kyotoprotokollet. Ett land investerar i ett projekt i ett annat, vilket resulterar i utsläppsminskningar som helt eller delvis kan krediteras investerarlandet. Den andra, mekanismen för ren utveckling (clean development mechanism, CDM), liknar gemen- samt genomförande, men projektet genomförs i detta fall i ett utvecklingsland utan något kvantitativt åtagande i Kyotoproto- kollet. CDM skall även bidra till en hållbar utveckling i värdlandet. 
 För närvarande arbetar en parlamentarisk delegation (dir. 2001:56,  
 FlexMex2-utredningen) 
  med att ta fram förslag till ett svenskt system och regelverk för Kyotoprotokollets flexibla meka- nismer. Utredningen har i sitt första steg analyserat konsekvenser för Sverige av det förslag till direktiv avseende ett system för handel med utsläppsrätter som  
 EG-kommissionen 
  lade fram hösten 2001 (KOM(2001) 581). 
 4  
 Direktivförslaget innebär att handel med utsläppsrätter sannolikt kommer att införas inom EU den 1 januari 2005. Inledningsvis kommer systemet endast att omfatta CO 
 2 
 - utsläpp och avse anläggningar inom energisektorn och viss energiintensiv industri. 
 I 2002 års energipolitiska proposition 
 5 
 , som antogs av riksdagen i juni 2002, anför regeringen att Sverige bör fortsätta att arbeta med åtgärder i internationellt samarbete i enlighet med de beslut om långsiktiga åtgärder som riksdagen fattade för energipolitiken 1997. 
 På uppdrag av regeringen arbetade också under år 2002 en sär- skild förhandlingsman (dir. 2001:101) med att ta fram underlag och förslag till ramavtal mellan Sverige och aktuella länder för gemen- 
  
 4 
  
 Se delbetänkandet  
  
 Handla för bättre klimat  
 (SOU 2003:60). 
  
 5 
  
 Prop. 2001/02:143,  
 Samverkan för en trygg, effektiv och miljövänlig energiförsörjning. 
 153 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 SOU 2003:80 
  
 samt genomförande. Syftet var att ramavtalen skulle ange generella förutsättningar och villkor för kreditering av projektaktiviteterna i värdlandet samt ta upp principerna för projektavtalen. Utred- ningen, som antog namnet Utredningen om Gemensamt Genom- förande, avrapporterade sitt arbete i december 2002. 
 6 
  
 I sammanhanget bör även nämnas ett pågående arbete inom BASREC 
 7  
 och det nordiska samarbetet under Nordiska minister- rådet för att göra Östersjöregionen till ett försöksområde för de flexibla mekanismerna. Vid energiministrarnas möte i Vilnius i november 2002 beslutades att Östersjöområdet skulle etableras som försöksområde för gemensamt genomförande i första hand. Sommaren 2002 beslutade Nordiska ministerrådet (energi- ministrarna) att etablera en investeringsfond för klimatprojekt i Östersjöområdet som ett bidrag till försöksverksamheten. Fonden skall handhas av det nordiska miljöfinansieringsbolaget NEFCO och beräknas starta under år 2003. Det svenska bidraget väntas uppgå till omkring 40 miljoner kronor. 
 Övergripande inriktning på energipolitiskt motiverade klimat- insatser 
 De svenska utsläppen av koldioxid har minskat kraftigt sedan 1970- talet. Till exempel var koldioxidutsläppen mer än 100 miljoner ton år 1970, att jämföra med ca 53 miljoner ton år 2001. 
 8  
 Minskningen beror i huvudsak på åtgärder som vidtagits inom energiområdet. Som framgått av kapitel 2 syftade energipolitiken under 1970- och  
 80-talen 
  bl.a. till att minska oljeberoendet, vilket bidrog till att utsläppen av koldioxid från energisektorn har minskat med 40 pro- cent sedan år 1970. Till stor del kan detta tillskrivas en övergång från olja till el i samband med framför allt utbyggnad av kärnkraft, expansion av fjärrvärme samt en ökad användning av biobränsle i kraft- och värmeproduktion. De åtgärder som vidtagits inom energisektorn sedan  
 1970-talet 
  innebär att den svenska energi- sektorns  
 CO 
 2 
 -utsläpp 
  är små jämfört med många andra länder. 
 Hur de totala utsläppen av koldioxid utvecklats sedan år 1980 framgår av figur 5.1 nedan. 
  
 6 
  
 Se betänkandet  
 Gemensamt genomförande – avtal för bättre klimat  
 (SOU 2002:114). 
  
 7 
  
 Östersjöländernas energisamarbete, BASREC (står för Baltic Sea Region Energy Co- operation. 
  
 8 
  
 2001 års värde enligt uppgift från Naturvårdsverket till  
  
 FlexMex2-utredningen 
  i april 2003. 
 154 
  
 SOU 2003:80 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 Figur 5.1. Utsläpp av koldioxid i Sverige 1980 2000 (miljoner ton) 
 Källa: 1980 1989: SCB. 1990 : Sveriges officiella rapportering till klimatkonventionen (FCCC). 
 Med hänsyn till att Sverige har minskat sina utsläpp kraftigt under de senaste årtiondena, samtidigt som flertalet andra industriländer under samma period har ökat utsläppen, är de svenska utsläppen av koldioxid per person och i förhållande till nationalprodukten bland de lägsta i Europa. Enligt den proposition i vilken 1997 års lång- siktiga energipolitiska program lanserades 
 9  
 är därför kostnaderna för ytterligare minskningar i Sverige höga jämfört med de flesta andra länder. I propositionen sades med hänsyn till detta att den svenska klimatstrategin för energisektorn i hög grad bör inriktas på att Sverige medverkar i åtgärder som vidtas i andra länder. 
 Mot denna bakgrund kom den största energipolitiskt motiverade klimatinsatsen i 1997 års långsiktiga energipolitiska program att avse vissa åtgärder i internationellt samarbete (dessa beskrivs nedan i avsnitt 5.2). Därtill definierades i propositionen det särskilda  
 FoU-programmet 
  för etanolproduktion från skogsråvara som en energipolitiskt motiverad klimatinsats (etanolprogrammet behand- las i avsnitt 5.3). 
  
 9  
  
 Prop. 1996/97:84,  
 En uthållig energiförsörjning. 
 155 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 SOU 2003:80 
  
 5.2 
  
 Åtgärder i internationellt samarbete 
  
 5.2.1 
  
 Anslagna medels användning 
  
 I 1997 års långsiktiga energipolitiska program avsattes 350 mkr för energipolitiskt motiverade internationella klimatinsatser under åren 1998 2004. Insatserna skulle huvudsakligen inriktas på bilateralt och multilateralt samarbete avseende gemensamt genomförande inom ramen för klimatkonventionen, bl.a. ett fortsatt program för utveckling av energisystemet i Baltikum och Östeuropa. 
 Insatserna i Baltikum och Östeuropa har huvudsakligen handlat om en fortsättning av ett tidigare program, Energimyndighetens klimatinvesteringsprogram (Programme for an Environmentally Adapted Energy System, EAES).  
 EAES-programmet 
  syftade till att minska utsläppen av koldioxid och andra miljöpåverkande ämnen, effektivisera energisystemen och introducera förnybara energi- källor i Baltikum, Ryssland och Polen. Programmet startade år 1993 och var Sveriges bidrag till pilotfasen för gemensamt genom- förande (Activities Implemented Jointly, AIJ) inom FN:s klimat- konvention. Totalt avsattes drygt 280 mkr för  
 EAES-programmet. 
  
 De projekt som inte avslutats inom ramen för  
 EAES-program- 
  met har från och med år 1998 övergått i ett nytt program (det svenska internationella klimatinvesteringsprogrammet) som finan- sieras via 1997 års långsiktiga energipolitiska program. Även det nya programmet administreras av Energimyndigheten. 
 Målet med dessa internationella klimatinsatser är att de skall bidra till att utveckla Kyotoprotokollets flexibla mekanismer till trovärdiga och effektiva element i det internationella klimatsam- arbetet. Detta skall ske genom att utveckla erfarenheter av, samt underlag och rutiner för, gemensamt genomförande och även andra flexibla mekanismer så att dessa instrument kan bli verksamma me- del i svensk och internationell klimatpolitik. Energimyndigheten skall initiera och tillsammans med mottagarlandets intressenter genomföra investeringar som bidrar till att begränsa atmosfärens halt av växthusgaser utöver vad som annars skulle bli fallet. 
 De investeringar som inom ramen för energipolitiskt motiverade internationella klimatinsatser har skett i Baltikum, Ryssland och Polen har främst handlat om olika typer av åtgärder inom fjärr- värmesektorn. Projekten har finansierats genom förmånliga lån till mottagarländerna, varvid svenska staten (via Energimyndigheten) står för konsultkostnader, t.ex. i form av förstudier, och rådgivning 
 156 
  
 SOU 2003:80 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 under genomförandet och vid teknisk uppföljning. Lån till anläggningsägare har i allmänhet givits på tio år och med två års amorteringsfrihet. 
 De 350 mkr som avsattes för energipolitiskt motiverade inter- nationella klimatinsatser i 1997 års långsiktiga energipolitiska program var främst tänkta att användas för utveckling av energi- systemet i Baltikum och Östeuropa. Enligt ett regeringsbeslut i december 1999 har dock 100 mkr kommit att användas för att finansiera Sveriges deltagande i Världsbankens kolfond (Prototype Carbon Fund, PCF). Dessa medel disponeras av Regeringskansliet. 
 Syftet med PCF är att genom investeringar i kostnadseffektiva åtgärder begränsa utsläpp av koldioxid och andra klimatpåverkande gaser. Fonden skall också bidra till att utveckla erfarenheter och former för att överföra dessa utsläppsminskningar mellan klimat- konventionens parter i enlighet med Kyotoprotokollet. Sverige deltar med 10 miljoner USD. 
 Av de medel inom 1997 års långsiktiga energipolitiska program som återstår efter att bidraget till PCF räknats bort, hade vid slutet av år 2002 närmare 180 mkr utbetalats till Energimyndigheten. Av dessa har dock hittills endast 60 mkr utnyttjats, vilket beror på att Energimyndighetens investeringsprogram från och med år 1999 inte skall omfatta åtgärder inom ramen för klimatkonventionens pilotfas, dvs.  
 AIJ-projekt. 
  Från år 2000 skulle en övergång ske till projekt genomförda inom ramen för Kyotoprotokollets projekt- baserade mekanismer, dvs. gemensamt genomförande (joint imple- mentation, JI) och mekanismen för ren utveckling (Tucker develop- ment mechanism, CDM). Emellertid uppstod ett temporärt vakuum innan regelverken för JI och CDM fastställts. Vid klimatkonventionens sjunde partsmöte i Marrakech hösten 2001 kunde man enas om regelverken för mekanismerna, även om en del praktiska frågor återstod. Det internationella arbetet med att vidareutveckla och operationalisera regelverket för JI och CDM påbörjades under år 2002 och kommer att fortsätta de närmaste åren. 
 I avvaktan på att kriterierna för projekt för JI och CDM skall fastställas har Energimyndighetens arbete sedan år 1999 handlat om att färdigställa redan beslutade  
 AIJ-projekt 
  samt om metodutveck- ling i form av utarbetande av riktlinjer och administrativa processer för att nya projekt skall kunna godkännas som krediterbara pro- jekt. 
 157 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 SOU 2003:80 
  
 Tabell 5.1 nedan visar erhållna och upparbetade medel för kli- matrelaterade insatser i Baltikum och Östeuropa samt till Jackson ringskansliets disposition. De tre kolumnerna till vänster i tabellen visar hur mycket av de medel som anslogs i 1997 års långsiktiga energipolitiska program som hittills har betalats ut till Energimyn- digheten (STEM) respektive till regeringens disposition, medan de tre kolumnerna till höger visar hur mycket av de utbetalade ansla- gen som faktiskt utnyttjats (dvs. som har upparbetats eller bundits upp inom programmet i form av medel som ännu inte har utbeta- lats). Uppgifterna har sammanställts av  
 ÅF-Energikonsult 
  efter genomgång av regleringsbrev samt kontakter med Energimyndig- heten och Näringsdepartementet. 
 Tabell 5.1. Användning av medel för åtgärder i internationellt sam- arbete under åren 1998 2002 (mkr) 
  
 Utbetalade medel 
  
 Hittills utnyttjat 
  
 Raman- 
  
 Tillägg 
  
 Till regeringens 
  
 Upparbetat 
  
 Uppbundet 
  
 Upparbetat 
  
 slag STEM 
  
 STEM 
  
 disposition 
  
 STEM 
 a 
  
 STEM 
 b 
  
 Regeringen 
  
 År 
  
 ej utbetalat 
  
 PCF 
  
 Övrigt 
  
 1998 
  
 40 
  
 2 
  
 10 
  
 4,1 
  
 0 
  
 1999 
  
 35 
  
 1,75 
  
 15 
  
 4,9 
  
 25 
  
 0 
  
 2000 
  
 35 
  
 15 
  
 8,7 
  
 10 
  
 0,12 
  
 2001 
  
 32 
  
 18 
  
 8,0 
  
 17 
  
 0,35 
  
 2002 
  
 32 
  
 18 
  
 6,8 
 c 
  
 27,3 
 c 
  
 18 
 d 
  
 0,05 
  
 Totalt 
  
 174 
  
 3,75 
  
 76 
  
 32,6 
  
 27,3 
  
 70 
 d 
  
 0,52 
  
 a) 
  
 Nettoutgifter enligt Årsredovisning 2000 samt 2001, dvs. transaktionskostnader som består av konsultstöd, administrativa kostnader samt i vissa fall avskrivningar av lån eller räntefordringar. 
  
 b) 
  
 Avser investeringskostnader i form av lån till anläggningsägare och andra som skall återbeta- las till Sverige samt direkta nettoutgifter. 
  
 c) 
  
 Uppgifterna avser januari november 2002. 
  
 d) 
  
 Beslut om 2002 års anslag till PCF hade ej fattats vid tiden för  
  
 ÅF-Energikonsults 
  rapport, bygger på muntliga uppgifter från Näringsdepartementet december 2002. 
 Tabellen visar att ca 250 mkr har utbetalats till och med år 2002, dvs. av den totala ramen på 350 mkr återstår ca 100 mkr för utdel- ning under år 2003 och 2004. 
 Som framgår av tabellen finns ett relativt stort anslagssparande beträffande åtgärder i internationellt samarbete. Enligt vad Energi- myndigheten framfört till  
 LångEn-utredningen 
  hänger detta dock 
 158 
  
 SOU 2003:80 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 samman med det temporära vakuum som uppstått i avvaktan på att regelverken för JI och CDM skall fastställas. Enligt myndigheten börjar reglerna kring JI och CDM nu komma in i en fas då det blir möjligt att teckna avtal om projekt med projektägare och ramavtal med länder med vilka Sverige kan vilja samarbeta. Förutsättning- arna för att utnyttja medlen inom anslaget har därmed förändrats, och enligt Energimyndigheten torde hela anslagssparandet komma att behöva utnyttjas om planerade insatser kommer igång under åren 2003 2004. För närvarande förs förhandlingar om samarbete med fem  
 CDM-projekt 
  i tre länder med en förväntad koldioxid- reduktion på ca 2 Mton CO 
 2  
 under en tioårsperiod. 
  
 5.2.2 
  
 Resultat av insatserna 
  
 Som sades ovan har Energimyndighetens hittillsvarande insatser i Baltikum och Östeuropa främst handlat om en fortsättning av det tidigare  
 EAES-programmet. 
  Få av de insatser som har initierats kan sägas ha sitt direkta ursprung i 1997 års långsiktiga energipolitiska program, varför en separat redovisning av resultatet av 1997 års program är svår att göra. I sin rapport redovisar  
 ÅF-Energikonsult 
  emellertid vissa uppgifter om resultaten av  
 EAES-programmet, 
  som det finns skäl att här återge. 
  
 EAES-programmet, 
  tillsammans med de aktiviteter som ändå har bedrivits i det nuvarande svenska internationella klimatinveste- ringsprogrammet, har sammantaget lett till att ca 70 projekt har initierats i Estland, Lettland, Litauen, Polen och Ryssland. Drygt tio av projekten har tagits i drift från och med starten av 1997 års långsiktiga energipolitiska program. Övriga projekt startades under åren 1993 1997, dvs. inom ramen för  
 EAES-programmet. 
  
 I tabell 5.2, nedan redovisas en sammanställning av drygt 60 av de projekt som genomförts. Av dessa har 52 stycken rapporterats till FN:s Klimatsekretariat. Projekten kan indelas i tre kategorier: 
  
 Projekt med huvudsaklig inriktning mot konvertering från fossila bränslen till biobränslen. Avser i huvudsak ombyggnad av pan- nor med en effekt på mellan 1 och 10 MW i värmecentraler som möjliggör en övergång från användning av fossila bränslen som tung eldningsolja och kol till biobränsle, dvs. träflis, skogsavfall och restprodukter från trävarubaserad industri. 
  
 159 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 SOU 2003:80 
  
 Projekt med genomförda åtgärder för förbättrad fjärrvärmedistri- bution. Avser upprustning av fjärrvärmenäten genom utbyte eller omisolering av rörsystemen, vattenbehandling för att för- länga hela systemets livslängd samt installation av undercentra- ler och reglerutrustning m.m. 
  
 Projekt med inriktning mot energieffektivisering i byggnader. Omfattar ombyggnad eller omisolering av yttertak, installation av undercentraler, värmeväxlare, mät- och reglerutrustning, sy- stemreglering samt tätning av fönster och dörrar. 
  
 Tabell 5.2. Resultat av olika typer av projekt 
  
 Typ av projekt 
  
 Antal 
  
 Investerings- 
  
 Transaktions- 
  
 Summa 
  
 CO 
 2 
 -reduktion 
  
 Ackumulerad 
  
 projekt 
  
 kostnad 
  
 kostnad 
  
 kostnader 
  
 år 2001 (ton) 
  
 CO 
 2 
 -reduktion 
  
 (mkr) 
  
 (mkr) 
  
 (mkr) 
  
 under projektens 
  
 bedömda livs- 
  
 längd (ton) 
  
 Konvertering 
  
 37 
  
 158,3 
  
 52,5 
  
 210,8 
  
 202 700 
  
 3 676 000 
  
 Distribution 
  
 14 
  
 21,0 
  
 11,3 
  
 32,3 
  
 14 800 
  
 265 000 
  
 Energieffekti- 
  
 11 
  
 17,0 
  
 9,9 
  
 26,9 
  
 3 840 
  
 62 800 
  
 visering 
  
 Summa 
  
 62 
  
 196,3 
  
 73,7 
  
 270,0 
  
 221 340 
  
 4 003 800 
  
 Källa: Energimyndigheten. 
 Investeringskostnad i tabellen utgörs främst av lån som skall återbetalas till Sverige, medan transaktionskostnad består av konsultstöd och administrativa kostnader samt i vissa fall avskriv- ningar av lån eller räntefordringar. Enligt vad  
 ÅF-Energikonsult 
  muntligen inhämtat från Energimyndigheten utgörs transaktions- kostnaderna till mellan 10 och 30 procent av konsultkostnader, varav störst andel till svenska konsulter. Lokala konsulter har an- litats som underkonsulter samt under de senare åren av program- met för uppföljning, datainsamling och rapportering. 
 160 
  
 SOU 2003:80 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 Kostnader per ton reducerad koldioxid 
 Av  
 ÅF-Energikonsults 
  rapport framgår – mot bakgrund av de pro- jekt som genomförts inom ramen för  
 EAES-programmet 
  och 1997 års långsiktiga energipolitiska program – att kostnaderna för att begränsa utsläppen i Baltikum är betydligt lägre än i Sverige. De kostnader som uppkommit i form av investerings- och trans- aktionskostnader redovisas i tabell 5.3. Värdena gäller kostnaden utslagen på projektens livslängd, som beräknas variera mellan 10 och 25 år. Tabellen inkluderar inte eventuella intäkter från värd- landet i form av minskade kostnader för bränslen till följd av konvertering eller energibesparande åtgärder. Inte heller minskade driftkostnader är inkluderade i kalkylen. Om dessa faktorer tas med i beräkningen blir totalkostnaden lägre i de flesta fall. 
 Tabell 5.3. Investerings- och transaktionskostnad per ton redu- cerad koldioxid 
  
 Typ av projekt 
  
 Investeringskostnad 
  
 Transaktionskostnad 
  
 Summa 
  
 kr/ ton  
 CO 
 2 
 -reduktion 
  
 kr/ton  
 CO 
 2 
 -reduktion 
  
 kr/ton CO 
 2 
 - 
  
 reduktion 
  
 Konvertering 
  
 43 
  
 14 
  
 57 
  
 Distribution 
  
 79 
  
 43 
  
 122 
  
 Energieffektivisering 
  
 270 
  
 160 
  
 430 
  
 Totalt 
  
 49 
  
 18 
  
 67 
  
 Källa: Energimyndigheten. 
 Som visas i tabellen är kostnaderna för koldioxidreducering avse- värt lägre än den svenska koldioxidskatten. Således kan genom- snittskostnaden 67 kr per ton koldioxid jämföras med att den svenska skatten idag är 760 kr per ton. Nivån på den svenska koldioxidskatten kan ses som ett mått på marginalkostnaden för att ytterligare begränsa utsläppen i Sverige, eftersom man genom att vidta åtgärder upp till denna kostnadsnivå kan undgå en beskatt- ning som är högre än åtgärdskostnaden. 
 161 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 SOU 2003:80 
  
 Enligt Utredningen om Gemensamt Genomförande är kost- naden för att begränsa utsläppen i de östeuropeiska länderna upp till en faktor tio lägre än för att vidta åtgärder i Sverige. 
 10 
  
 5.2.3 
  
 Annat klimatsamarbete i Baltikum och Östeuropa 
  
 Insatser av Energimyndigheten 
 Utöver de insatser som beskrivits ovan har Energimyndigheten även haft uppdrag från regeringen avseende insatser i Baltikum och Ryssland med finansiering från den första Östersjömiljarden. 
 Totalt uppgår dessa medel till ca 41 mkr som myndigheten disponerat under åren 1999 2002. De projekt som genomförts avser, i likhet med dem som genomförs inom ramen för EAES- programmet och 1997 års långsiktiga energipolitiska program, konvertering av fossileldade anläggningar till biobränsle, förbätt- ring av distributionsnätet samt energieffektiviseringar. Därtill har finansierats projekt för att inventera förutsättningarna för en biobränslemarknad i Ryssland samt för kunskapsöverföring i Ryssland och Litauen. 
 Insatser av SIDA 
 Sverige är en av de baltiska ländernas största bilaterala samarbets- partners och huvuddelen av det svenska stödet kanaliseras via SIDA. Åtgärder i SIDA:s regi genomförs även i bl.a. Ryssland. Verksamheten berör flertalet sektorer i samarbetsländerna, däribland energisektorn i form av rehabilitering av fjärrvärme- system och andra energiprojekt. Bland sådana projekt kan en uppdelning ske i följande grupper: 
  
 Genomförandeutredningar (feasibility studies) för att identi- fiera övergripande investeringsprogram för hela fjärrvärme- system. Dessa genomförs ofta i samarbete med Världsbanken, den Europeiska utvecklingsbanken (EBRD) eller andra biståndsbanker. 
  
 10  
 Se betänkandet Gemensamt genomförande – avtal för bättre klimat (SOU 2002:114). An- tagandet om lägre kostnader i Baltikum gäller inte åtgärder för att minska utsläppen av deponigas, för vilka kostnaderna bedöms vara lika låga i de nordiska länderna som i Öst- europa. 
 162 
  
 SOU 2003:80 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 Investeringslån, i de fall investeringsprogrammen har genom- förts. SIDA har deltagit som delfinansiär. Huvuddelen av finansieringen har normalt kommit från de internationella biståndsbankerna. 
  
 Demonstrationsprojekt som syftar till att demonstrera svenska produkter inom fjärrvärmesektorn. 
  
 Indirekta projekt inom fjärrvärmesektorn, avseende energihus- hållning för byggnader, bränslesubstitution i lokala pannor etc. 
  
 En konsultstudie som genomfördes på SIDA:s uppdrag år 2002, identifierade 28 projekt inom dessa fyra grupper. Enligt utred- ningen har SIDA:s finansiering till dessa projekt uppgått till totalt ca 130 mkr. Därtill har SIDA finansierat delar av investerings- programmen som genomförts tillsammans med bl.a. Världsbanken. 
 SIDA:s energirelaterade projekt har till stora delar lokaliserats till städer med mer än 100 000 invånare, och har därmed varit in- riktade mot större värmeproduktionsanläggningar och distribu- tionsnät. Exempel är Arkhangelsk i Ryssland, Vilnius i Litauen och Riga i Lettland. Detta kan jämföras med Energimyndighetens projekt som främst varit inriktade mot små och medelstora värmeproduktionsanläggningar i effektintervallet 3 10 MW. 
  
 5.2.4 
  
 Gjorda utvärderingar och  
  
 ÅF-Energikonsults 
  slutsatser 
  
 ÅF-Energikonsult 
  har gått igenom ett antal utvärderingar som gjorts beträffande de energipolitiskt motiverade internationella klimatinsatser som bedrivits med stöd av  
 EAES-programmet 
  och 1997 års långsiktiga energipolitiska program. 
 11  
 De utvärderingar som gjorts avser Energimyndighetens klimatinsatser i Baltikum och Östeuropa. Enligt  
 ÅF-Energikonsult 
  har några utvärderingar av PCF:s projekt ännu inte genomförts. 
 Med hänsyn till att merparten av de projekt som genomförts i Baltikum och Östeuropa har tillkommit under  
 EAES-programmet, 
  dvs. före starten av 1997 års långsiktiga energipolitiska program, avser slutsatserna i gjorda utvärderingar främst resultat ur EAES- programmet. 
  
 11  
 Av störst intresse bland de utvärderingar  
 ÅF-Energikonsult 
  studerat torde vara Energi- myndighetens rapporter ER 9:2001 och ER 10:2001 samt SOU 2002:114. 
 163 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 SOU 2003:80 
  
 De studerade utvärderingarna pekar enligt  
 ÅF-Energikonsult 
  entydigt på att de svenska insatserna i Baltikum och Östeuropa har gett positiva resultat. I sammanfattning pekar utvärderingarna bl.a. på att ny kunskap för att initiera och genomföra projekt för gemensamt genomförande har utvecklats i såväl Sverige som värd- länderna. Vidare sägs projekten ha lett till kunskaps- och kapaci- tetsuppbyggnad i berörda länder genom att lokala experter för klimatrapporteringen har deltagit i arbetet. En erfarenhet från projekten sägs också vara att fungerande institutioner i värdlandet som arbetar efter fastlagda rutiner är en nödvändig förutsättning för gemensamt genomförande. 
 På mer detaljerad nivå lyfter  
 ÅF-Energikonsult 
  främst fram följande iakttagelser ur de studerade utvärderingarna: 
  
 Metodutveckling – stor erfarenhets- och statistikbas. Då ca 70 pro- jekt startats i Energimyndighetens regi, samt närmare 30 pro- jekt av SIDA, finns nu ett stort antal projekt att samla erfarenhet och statistik från. Sverige är ett av de länder som initierat och deltagit i flest  
  
 AIJ-projekt, 
  vilka kan spela en viktig roll för att underlätta inför ett vidare steg till  
 JI-projekt. 
  
 Metodutveckling –  
  
 base-line 
  och rapporteringsformulär. För att kunna bedöma utsläppsminskningar, och krediteras för dessa, måste en referensbana  
 (base-line) 
  fastläggas för varje projekt. Det är dock möjligt att lägga fast en gemensam referensbana för projekt inom ett land. Energimyndigheten har under pro- grammets gång utfört flera studier av referensbanor utgående från de genomförda projekten och tagit fram riktlinjer för hur detta skall gå till. 
  
 Undanröjande av tekniska och ekonomiska hinder i värdländer- na. Genomförda projekt har bidragit till uppbyggnaden av en inhemsk biobränslemarknad i de baltiska länderna, vilket har lett till förbättrad teknik för förbränning av biobränslen och förbättrad infrastruktur. Flera anläggningsägare vittnar i gjorda utvärderingar om att de inte hade haft möjlighet att genomföra konverteringen utan projektens förmånliga lånevillkor. 
  
 Indirekt nytta för Sverige och svenska aktörer. Då de projekt som genomförts hittills endast varit i form av pilotprojekt (AIJ) har Sverige ännu inte haft möjlighet att tillgodoräkna sig några utsläppsminskningar. Enligt  
  
 ÅF-Energikonsult 
  anser Energi- myndigheten dock att svenska företag redan fram till idag har 
 164 
  
 SOU 2003:80 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 haft nytta av utvecklingen, bl.a. genom nya erfarenheter av arbetsförhållanden i andra länder och möjlighet att utveckla sina produkter i konkurrens med företag i övriga Norden och Baltikum. Dock konstateras i betänkandet av Utredningen om Gemensamt Genomförande att det idag inte finns något större intresse bland svenska företag att initiera och genomföra JI- projekt. 
  
 Övriga effekter av investeringsprogrammet. I de utvärderingar  
  
 ÅF-Energikonsult 
  studerat framhålls i övrigt positiva effekter främst kopplade till den lokala utvecklingen. Dels nämns mins- kade utsläpp i närmiljön, dels att försörjningstryggheten för uppvärmning av bostadshus har ökat. Aktiviteterna sägs också ha bidragit till att nya samarbetskonstellationer bildats mellan lokala och svenska företag. Programmet anges också ha haft en positiv inverkan på energipolitiken i stort i mottagarländerna. 
  
 ÅF-Energikonsults 
  slutsatser 
 Mot bakgrund av bl.a. de utvärderingar som studerats redovisar  
 ÅF-Energikonsult 
  följande idéer om fortsatt utveckling av de internationella klimatinsatserna.: 
  
 Sverige bör arbeta vidare med att genomföra projekt inom gemen- samt genomförande. För denna slutsats har  
  
 ÅF-Energikonsult 
  främst funnit stöd i betänkandet från Utredningen om Gemen- samt Genomförande (SOU 2002:114). Enligt denna utredning finns en betydande potential för gemensamt genomförande i östra Europa, i synnerhet i Ryssland och Ukraina. Utred- ningens genomgång har visat på en betydande potential inom nästan alla sektorer och att kostnaden för att minska kol- dioxidutsläppen är låg i förhållande till kostnaderna i Sverige. Framför allt inom fjärrvärmesektorn och beträffande avfalls- deponier sägs det finnas god potential för konkurrenskraftiga projekt för gemensamt genomförande. 
  
 Energimyndigheten bör fortsatt ha en aktiv roll via initiering och genomförande av projekt för gemensamt genomförande. Mot bakgrund bl.a. av att Utredningen om Gemensamt Genom- förande har pekat på att det idag inte finns något större intresse 
  
 165 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 SOU 2003:80 
  
 bland svenska företag att initiera och genomföra  
 JI-projekt 
 12 
 , 
  och att projekt för gemensamt genomförande därför främst torde behöva ske genom Energimyndighetens försorg, menar  
 ÅF-Energikonsult 
  att Energimyndigheten även i fortsättningen bör ges en aktiv roll på området. Utredningen om Gemensamt Genomförande har också föreslagit att Energimyndigheten bör ges i uppdrag av regeringen att utarbeta nationella riktlinjer för JI samt ges ett övergripande ansvar för utveckling och samordning av gemensamt genomförande. 
  
 Ökat samarbete mellan svenska myndigheter bör kunna ge bättre utväxling. Ett av Energimyndighetens verksamhetsmål för de internationella klimatinsatserna är att myndigheten skall sam- verka med SIDA. I verksamhetsmålet anges att Energimyn- digheten bör inhämta SIDA:s synpunkter när det gäller pro- jektens strukturmässiga och samhällsekonomiska konsekvenser för samarbetslandet. Energimyndigheten bör vidare, när SIDA finner det lämpligt att utforma sina projekt så att de kan utgöra gemensamt genomförande, överväga att genomföra sådana tilläggsinvesteringar till SIDA:s projektinvesteringar. Av ÅF- Energikonsults rapport framgår att kontakterna mellan Energi- myndigheten och SIDA omfattat ca två samordningsmöten per år. Från de berörda myndigheterna har  
  
 ÅF-Energikonsult 
  inhämtat att hittillsvarande samarbete fungerat relativt väl, men att ett utökat samarbete är av intresse. Enligt  
 ÅF-Energikonsult 
  kan antas att ett utökat samarbete mellan myndigheterna skulle ge ett bättre samlat resultat. 
  
 5.2.5 
  
 Energimyndighetens förslag till program för JI och CDM 
  
 Energimyndigheten har till  
 LångEn-utredningen 
  lämnat ett förslag till svenskt program för gemensamt genomförande och meka- nismen för ren utveckling för perioden 2005 2012, vilket refereras nedan. 
  
 12  
 Enligt Utredningen om Gemensamt Genomförande beror detta bl.a. på att företagen är osäkra på regeringens inställning i frågan och att det inte finns tillräckliga incitament för sådana projekt. 
 166 
  
 SOU 2003:80 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 Energimyndigheten föreslår att 440 miljoner kronor avsätts för perioden 2005 2012, dvs. 55 miljoner kronor per år, för ett svenskt program för gemensamt genomförande (JI) och mekanismen för ren utveckling (CDM). Programmet föreslås bestå av tre delar: 
  
 Energimyndigheten föreslås få huvudansvaret för att genom bilaterala och multilaterala insatser delta i JI och CDM, för- värva utsläppsrätter och bidra till kapacitetsbyggande insatser i värdländer. Insatserna kan dels göras bilateralt, dels multi- lateralt genom deltagande i investeringsfonder för JI och CDM, såsom det försöksområde som startas år 2003 för  
  
 JI-projekt 
  i Östersjöregionen. Medlen skall även kunna utnyttjas för kapacitetsbyggande insatser i värdländer med vilka Sverige samarbetar kring JI och CDM. Budget: 290 mkr. 
  
 Energimyndigheten föreslås bli nationellt kompetenscentrum för JI och CDM med rådgivande verksamhet för svenska före- tag som vill engagera sig i JI och CDM. Stödet skall kunna ges i form av rådgivande verksamhet, såsom framtagande av rekom- mendationer för olika tekniska krav på JI- och  
  
 CDM-projekt, 
  metodutveckling och övervakning av projekt. Budget: 50 mkr. 
  
 Energimyndigheten föreslås få ansvar för att utveckla små- skaliga  
  
 CDM-projekt 
  i minst utvecklade länder i enlighet med de regler som beslutades av Klimatkonventionens sjunde parts- konferens i Marrakech år 2001. Industriländerna har enligt Klimatkonventionen och Kyotoprotokollet förpliktigat sig att stödja hållbar utveckling i utvecklingsländer. CDM är ett viktigt redskap för att stimulera tekniköverföring och utveck- ling av småskalig och förnybar energi framför allt i de minst utvecklade länderna. Energimyndigheten föreslås kunna göra sådana insatser i samarbete med SIDA och med Världsbanken och andra internationella organ när man finner det lämpligt. Budget: 100 mkr. 
  
 5.3 
  
 Etanolproduktion från skogsråvara 
  
 I 1997 års långsiktiga energipolitiska program avsattes 210 mkr under åren 1998 2004 för stöd till FoU kring etanolproduktion från skogsråvara (etanolprogrammet). I den aktuella proposi- tionen definierades stödet som en energipolitiskt motiverad klimat- insats. Som framgått av kapitel 3 skiljer sig denna typ av  
 FoU-stöd 
  
 167 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 SOU 2003:80 
  
 visserligen inte från annat stöd till EFUD, men för att ge en komplett bild av de energipolitiskt motiverade klimatinsatserna i det långsiktiga programmet har  
 LångEn-utredningen 
  ändå valt att ge en mer utförlig beskrivning av etanolprogrammet i detta kapitel. 
 Etanolprogrammet syftar till att ta fram etanol för fordonsdrift inom transportsektorn. Programmet omfattar grundläggande forskningsfrågor, teknikutveckling och arbete i pilotskala. Om- råden som tas upp inom programmet är bl.a. hydrolys med hjälp av enzymer och syra, jäsning av socker, utnyttjande av ligninrester samt processteknisk utveckling. 
 Stöd till etanolforskning med utnyttjande av cellulosahaltiga råvaror initierades omkring år 1980, då forskningsaktiviteter på- börjades inom Lunds universitet. En andra fas startade i och med tillkomsten av det s.k. etanolutvecklingsprogrammet, som löpte under perioden  
 1993–1997 
  med en totalbudget på 45 mkr. 
 Riksdagens energipolitiska beslut år 1997 markerade starten av en tredje fas där totalt 210 mkr avsattes till ett program för ut- veckling av etanolproduktion från skogsråvara under perioden  
 1998–2004. 
  Ungefär 6 mkr av de 210 mkr kronor som ingår i dagens etanolprogram har av olika anledningar utdelats som över- bryggningsanslag för projekt som finansierats under det tidigare etanolutvecklingsprogrammet. 
 Etanolprogrammet har resulterat i ett  
 30-tal 
  nya forskningsprojekt fördelade på ett tiotal universitet och högskolor. Totalt beviljade medel till forskningsprojekten uppgår till drygt 70 mkr. En stor del av de anslagna medlen (ca 20 procent) har gått till Lunds univer- sitet, där etanolforskning med utnyttjande av cellulosahaltiga råvaror som framgått har en relativt lång tradition. 
 Inom ramen för etanolprogrammet har Energimyndigheten även delfinansierat ett pilotprojekt i Örnsköldsvik. I maj 1998 gav Energi- myndigheten 3 mkr i stöd till ETEK Etanolteknik AB (f.d. Energi- Centrum Norr) för att förprojektera en anläggning för etanol- produktion på Svensk Etanolkemi AB:s (SEKAB) fabriksområde i Örnsköldsvik. Syftet med anläggningen är att verifiera olika tek- niker för hydrolys av cellulosa samt att testa de resultat som fram- kommit vid etanolforskning. 
 Bakom ETEK Etanolteknik AB står Övik Energi, Skellefteå Kraft, Umeå Energi, Piteå Energi samt Luleå Energi. ETEK inkom i maj 1999 med en ansökan om stöd för att bygga en pilotanlägg- ning i Örnsköldsvik och efter omfattande diskussioner om främst finansiering, drift och huvudmannaskap för projektet inkom i 
 168 
  
 SOU 2003:80 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 november 2001 en slutgiltig ansökan från Umeå universitet. Som huvudman för projektet står Etanol Pilot Sverige AB (EPAB), som ägs av Umeå universitet, Luleå tekniska universitet och Mitt- högskolan. Energimyndigheten lämnade stöd med ca 75 procent av projektets totala budget, dvs. drygt 110 mkr av totalt närmare 150 mkr. Övriga finansiärer var EU:s strukturfond mål 1, Harrison och Rogers fond, ETEK samt SEKAB. Totalt har ca 50 pro- cent av den totala medelstilldelningen för etanolprogrammet till- delats pilotanläggningen i Örnsköldsvik. 
 Ej beslutade medel inom etanolprogrammet uppgick i november 2002 till ca 15 mkr. 
 Utvärderingar av etanolprogrammet 
 Enligt vad  
 ÅF-Energikonsult 
  inhämtat från Energimyndigheten har inga utvärderingar genomförts i myndighetens regi, eller av andra aktörer, av de projekt som omfattas av programmet för etanolpro- duktion från skogsråvara. Däremot har de projekt som omfattades av etanolutvecklingsprogrammet tidigare utvärderats. I Energimyn- dighetens verksamhetsplan för år 2003 anges emellertid att en utvärdering av etanolprogrammets relevans skall ske under år 2003, med färdigställande under tredje kvartalet. 
 Efter kontakter med ett antal av de forskare som fått medel från etanolprogrammet bedömer  
 ÅF-Energikonsult 
  i sin rapport till  
 LångEn-utredningen 
  att den övervägande delen av insatserna inte hade kommit till stånd om inte finansiering skett via programmet. 
  
 5.4 
  
 LångEn-utredningens 
  
  sammanfattande kommentarer 
  
 LångEn-utredningen 
  delar i allt väsentligt  
 ÅF-Energikonsults 
  slut- satser. Mot bakgrund av att kostnaderna för koldioxidreducering är avsevärt lägre i de samarbetsländer Energimyndigheten verkar i än i Sverige, och att regelverken för de projektbaserade mekanismerna först på senare tid börjat komma in i en fas då det blir möjligt att teckna avtal om projekt med projektägare och ramavtal med länder med vilka Sverige kan vilja samarbeta, anser utredningen således i linje med  
 ÅF-Energikonsult: 
  
 169 
  
 Energipolitiskt motiverade klimatinsatser 
  
 SOU 2003:80 
  
 att Sverige bör arbeta vidare med att genomföra projekt inom de projektbaserade mekanismerna, 
  
 att Energimyndigheten fortsatt bör ha en aktiv roll via initie- ring och genomförande av sådana projekt, och 
  
 att det bör ske ett ökat samarbete mellan Energimyndigheten och övriga svenska myndigheter som är engagerade i tangeran- de verksamhet på området, dvs. främst SIDA. Detta kan bl.a. innebära att Energimyndigheten bör inhämta råd från SIDA när det gäller samarbeten i utvecklingsländer och kapacitets- uppbyggande insatser kan övervägas i anslutning till projekten. 
  
 Hur arbetet med de projektbaserade mekanismerna fortsatt skall bedrivas bör analyseras vidare, lämpligen av Energimyndigheten. En sådan analys bör utgå från det förslag till program för arbetet med de projektbaserade mekanismerna som Energimyndigheten inkommit med till utredningen (se avsnitt 5.2.5). I ett sådant analysarbete bör även ingå att överväga om, som nu är fallet, arbetet med de projektbaserade mekanismerna bör inrymmas i ett långsiktigt energipolitiskt program eller inte. 
 Om det finns skäl att fortsatt driva etanolprogrammet torde visa sig när resultaten föreligger från den utvärdering av etanolprogram- mets relevans som enligt Energimyndighetens verksamhetsplan för år 2003 skall ske till tredje kvartalet i år. I det fall etanol- programmet bör fortsätta bör det enligt utredningens mening fortsättningsvis inrymmas i det långsiktiga energipolitiska forsk- ningsprogrammet. Helst bör etanolprogrammet då behandlas på helt jämställd fot med övrig EFUD, och inte som nu ha särskilda förbehåll i form av specialdestinerade medel. För bedömningen av om en sådan nyordning i praktiken är lämplig finns dock skäl att avvakta den ovannämnda utvärderingen av programmets relevans. 
 I sammanhanget bör även nämnas att förutsättningarna för etanolprogrammet påverkas av det faktum att en överenskommelse under våren 2003 har arbetats fram mellan  
 EU-kommissionen, 
  rådet och parlamentet rörande ett direktiv om främjande av an- vändningen av biodrivmedel eller andra förnybara drivmedel (se avsnitt 4.3.4). Mot bakgrund av direktivet tillsatte regeringen nyligen en utredning (dir. 2003:89) med uppgift att föreslå mål och strategier för en fortsatt introduktion av förnybara fordons- bränslen. Utredningen skall vara klar senast den 31 december 2004. 
 170 
  
 6 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 LångEn-utredningen 
  skall granska och utvärdera den energirelate- rade forskning, utveckling och demonstration (EFUD) som be- drivs inom ramen för 1997 års långsiktiga energipolitiska program, analysera behovet av förändringar samt lämna förslag till riktlinjer för kommande program. 
 Som underlag för överväganden om den framtida  
 EFUD-inrikt- 
  ningen är det givetvis väsentligt att fundera kring hur framtidens energisystem kan komma att se ut. Exakt hur framtiden blir är naturligtvis omöjligt att säga. Till en del torde det också bero på vilken inriktning som väljs för energiforskningsprogrammet, vars syfte, som sades i avsnitt 2.3, bl.a. är att söka förändra energi- systemet enligt energipolitikens riktlinjer. 
 I detta kapitel ges några bilder av hur framtidens energisystem kan komma att te sig. Att ingående analysera den framtida utveck- lingen av energisystemet är ett både tids- och resurskrävande arbete.  
 LångEn-utredningen 
  har därför inte gjort någon egen analys av detta, utan i linje med vad som sägs i utredningens direktiv använt Ingenjörsvetenskapsakademiens projekt Energiframsyn Sverige i Europa för att identifiera aspekter av betydelse för den framtida utvecklingen. Projektet Energiframsyn beskrivs i avsnitt 6.1. Som komplement till detta redovisas i avsnitt 6.2 också några framtidsbilder gjorda av andra organisationer. I avsnitt 6.3 redo- visas utredningens sammanfattande kommentarer. 
  
 6.1 
  
 Projektet Energiframsyn Sverige i Europa 
  
 6.1.1 
  
 Bakgrund 
  
 Från hösten 2001 till februari 2003 genomförde Ingenjörsveten- skapsakademien (IVA) projektet Energiframsyn Sverige i Europa, med finansiering bl.a. från de för 1997 års långsiktiga energi- 
 171 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 politiska program ansvariga myndigheterna Energimyndigheten, Vinnova och Formas.  
 1  
 Energiframsyn hade följande syfte: 
  
 Med utgångspunkt i Teknisk Framsyns 
  
 2  
 framtidsbilder för Sverige fördjupa diskussionen om konsekvenserna för energi- system och energirelaterad verksamhet inom näringslivet och samhället i övrigt. 
  
 Skapa insikt och visioner om utvecklingen i Sverige på energi- 
  
 området med ett tydligt internationellt perspektiv och göra detta för de närmaste 10 20 åren samt med vissa utblickar 50 år framåt. 
  
 Genom att betrakta energiområdet som en helhet underlätta förutsättningarna för att energiområdets olika aktörer skall för- stå och lära av varandra och belysa hur området påverkar och påverkas av andra sektorer. 
  
 Belysa hur olika framtidsbilder i Energiframsynen bör påverka utbildning, forskning och utveckling för att öka handlings- beredskapen och främja konkurrensförmågan för svenskt näringsliv. 
  
 Ge underlag för en bred information och diskussion om möjligheter och problem på energiområdet för en hållbar utveckling av det svenska samhället. 
  
 I Energiframsyn var ett drygt hundratal personer från näringsliv, forskning och offentlig sektor engagerade på olika sätt. Det huvud- sakliga arbetet skedde i fyra grupper (paneler) om 10 15 experter som löpande diskuterade energisystemets utveckling ur olika aspekter: panelen för systemframsyn, panelen för användarframsyn, panelen för strukturframsyn och panelen för långsiktig framsyn. 
 Projektets utgångspunkt var utvecklingen i Europa och världen i stort samt hur denna utveckling kan antas påverka Sveriges energi- framtid. Med tidsperspektivet dels tjugo år framåt, dels med utblickar femtio år framåt, tecknades i Energiframsyn bilder (scenarier) av Sveriges framtida energisystem med Europas som bakgrund. Energiframsyn använde två scenarier (ett revolutionärt och ett evolutionärt), mellan vilka skillnaderna framför allt var olika syn på klimatfrågans vikt: 
  
 1 
  
 Övriga finansiärer var Svensk Energi, ÅF:s forskningsstiftelse, Fjärrvärmeföreningen, Svenska byggbranschens utvecklingsfond, Svenskt Näringsliv och SKGS samt LRF. 
  
 2 
  
 Teknisk Framsyn pågick åren 1998 2001 och var ett nationellt projekt som skulle ge visioner om teknikutvecklingen på 10 20 års sikt inom områdena hälsa, medicin och vård, biologiska naturresurser, samhällets infrastruktur, produktionssystem, informations- och kommunikationssystem, material och materialflöden, tjänster samt utbildning och lärande. 
  
 172 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 I det revolutionära scenariet (Klimatet i fokus) är klimatet den dominerande drivkraften för utvecklingen av framtida energisystem. Det finns en uppslutning i världssamfundet bak- om uppfattningen att de växande koldioxidutsläppen är ett allvarligt miljöhot och det ingås internationella överenskom- melser om en global begränsning av dessa utsläpp. Klimatet i 
  
 fokus förutsätter att en halvering av  
 CO 
 2 
 -utsläppen 
  i industri- länderna skall ske till år 2050, vilket antas kräva stora föränd- ringar av energitillförseln fram till dess. 
  
 I det evolutionära scenariet (Klimatet – en faktor bland flera) är klimatet inte en övergripande drivkraft för framtidens energisystem. Det globala samfundet accepterar att de växande utsläppen av koldioxid är ett allvarligt problem, men inga ytter- ligare världsomspännande internationella överenskommelser bortom Kyoto kommer till stånd för att begränsa utsläppen. 
  
 Scenariet förutsätter inte stora minskningar av  
 CO 
 2 
 -utsläppen, 
  men den tekniska utvecklingen antas ändå komma att medföra omfattande förändringar i energitillförseln fram till år 2050, bl.a. på grund av ökade krav på tillförselsäkerhet och låga kost- nader. 
 Energiframsyns arbete har redovisats i en s.k. syntesrapport som gjordes av projektets styrgrupp, fyra panelrapporter samt ett drygt tiotal faktarapporter om t.ex. olika energislags framtidsutsikter, energianvändning i olika sektorer och styrmedel inom energiområ- det. 
 Syntesrapporten och de fyra panelrapporterna befinner sig inte i något hierarkiskt förhållande till varandra, utan ger olika bilder av framtiden utifrån sina respektive utgångspunkter. Energiframsyns framtidsbild kan därmed sägas bestå av den samlade bild som ges i dessa rapporter.  
 LångEn-utredningen 
  har därför valt att i det följande sammanfatta innehållet i syntesrapporten (avsnitt 6.1.2) och de fyra panelrapporterna (i avsnitten 6.1.3 till 6.1.6). Av naturliga skäl kan här inte återges allt som behandlats inom pro- jektet Energiframsyn, utan  
 LångEn-utredningen 
  har valt att kon- centrera sig på sådant som vi bedömt vara av särskilt intresse för utredningens uppdrag. 
 173 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 6.1.2 
  
 Energiframsyns syntesrapport 
  
 I rapporten Syntes och sammanfattning redovisar Energiframsyns styrgrupp utgångspunkter och drivkrafter samt belyser vad man bedömt vara ett antal prioriterade frågor för energisystemets utveckling. I rapporten diskuteras tre prioriterade områden: energi- behovets nivå och sammansättning, alternativ för ersättning av nuvarande kärnkraft samt ersättning/reduktion av fossila bränslen inom transportsektorn. 
 På riktigt lång sikt (bortom år 2050) pekar syntesrapporten på att ett sol- och vätgassamhälle bör vara målet för utvecklingen av energisystemet, dvs. att energibehoven inom olika sektorer täcks av klimatmässigt hållbara produktionsformer. 
 3  
 På vilket sätt och hur fort vi kommer till sol- och vätgassamhället, liksom hur långt på väg vi kan antas ha kommit år 2020 respektive år 2050, skiljer sig åt i Energiframsyns två scenarier. Mot denna bakgrund redovisas i syntesrapporten några bilder av möjlig energitillförsel i EU och Sverige år 2050, se faktaruta 6.1 nedan. 
 4 
  
 Som framgår av faktarutan kan det svenska energisystemet på femtio års sikt anta relativt olikartade utvecklingsbanor beroende på vilka vägval som görs idag och under de närmaste åren, med avseende på om man väljer att betona klimatfrågan eller se den som en faktor bland flera. Till exempel kan noteras hur behoven av att introducera naturgas och förutsättningarna för att fasa ut kärnkraften varierar i de två scenarierna. 
  
 3 
  
 Sol- och vätgassamhället kan beskrivas som ett samhälle där primärenergin utgörs av sol- energi omvandlad genom  
  
 vind-, 
  vatten- och vågkraft, solel, solvärme samt bioenergi som energikällor, med elektricitet som den viktigaste energibäraren och vätgas (från elektrolys av vatten, artificiell fotosyntes eller bakteriell produktion) som en energibärare som möjlig- gör lagring av energi och omvandling till el och värme i bränsleceller som bl.a. kan användas i fordon. Även geotermisk energi torde kunna omfattas, även om det inte i strikt mening är solenergi. 
  
 4 
  
 Dessa bilder har styrgruppen lämnat som ett för panelerna gemensamt underlag. I syntes- rapporten poängterar styrgruppen att bilderna inte gör anspråk på att vara de mest sannolika eller önskvärda, och att panelerna har haft frihet att komplettera med egna bilder. 
  
 174 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 Faktaruta 6.1. Möjlig energitillförsel i EU och Sverige år 2050 med Energiframsyns två scenarier 
 Klimatet i fokus EU 2050 
  
 Solbaserad el (t.ex. från vindkraftverk, solceller, biobränslen) och vät- gasdrivna bränsleceller har en betydande och växande marknadsandel. 
  
 I ett antal länder har nuvarande kärnkraftsreaktorer ersatts efter 60 års drift. En ny generation säkrare kärnkraft erbjuder en bro till ett sol- och vätgassamhälle. 
  
 Naturgas med koldioxidavskiljning är det dominerande fossila bränslet för elproduktion. 
  
 En majoritet av fordon har bränsleceller med vätgas producerad från naturgas med koldioxidavskiljning och från förnybar energi. Vätgassam- hällets infrastruktur är på plats. 
  
 Uppvärmning och kylning med naturgas och el. 
  
 Klimatet i fokus Sverige 2050 
  
 Vattenkraft som idag. 
  
 Solbaserad el annan än vattenkraft (se ovan) och vätgasdrivna bränsle- celler har en betydande och växande marknadsandel. 
  
 Nuvarande kärnkraftsreaktorer har efter 60 års drift delvis ersatts av en ny generation säkrare kärnkraftsteknologi, som erbjuder en bro till ett sol- och vätgassamhälle. 
  
 En majoritet av fordon har bränsleceller med vätgas producerad från naturgas med koldioxidavskiljning och från förnybar energi. 
  
 Uppvärmning med biobränslen, värmepumpar och el (lågenergihus). 
  
 Klimatet – en faktor bland flera EU 2050 
  
 Solbaserad el (se ovan) har en begränsad, men växande marknadsandel. 
  
 Nuvarande kärnkraftsreaktorer avvecklade efter 40 års drift. 
  
 Elproduktion med naturgas och i högeffektiva koleldade kraftverk med koldioxidavskiljning. 
  
 Flertalet fordon använder fossila bränslen med stort inslag av naturgas och flytande bränslen från naturgas. Bara fordon utan avgasutsläpp är tillåtna i centrala delar av urbana områden. 
  
 Uppvärmning och kylning med naturgas och el. 
  
 Klimatet – en faktor bland flera Sverige 2050 
  
 Vattenkraft som idag. 
  
 Solbaserad el annan än vattenkraft (se ovan) och vätgasdrivna bränsle- celler har en begränsad, men växande marknadsandel. 
  
 Nuvarande kärnkraftsreaktorer avvecklade efter 40 års drift och ersatta med naturgasbaserad el. 
  
 Flertalet fordon använder fossila bränslen, varav en viss del naturgas- baserade flytande bränslen och naturgas. Bara fordon utan avgasutsläpp är tillåtna i centrala delar av urbana områden. 
  
 Uppvärmning med bioenergi, naturgas, värmepumpar och el (lågenergi- hus). 
  
 175 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 Även om, som framgår av faktarutan ovan, utvecklingen kan se olika ut på 50 års sikt, så konstateras i projektet Energiframsyn att energianvändningen däremot blir ganska likartad till år 2020 oavsett om man väljer projektets revolutionära eller evolutionära scenario. Det som skiljer är snarast vilken väg man slagit in på och vilka teknikskiften som år 2020 bör vara på gång för att den valda vägen skall infalla till år 2050. Detta kan illustreras med den samman- fattande bild av utvecklingstrender till år 2020 som ges i syntes- rapportens inledning: 
 Vad skymtar man i energiframsynen till 2020? 
 Möjligheter till effektivare energianvändning utnyttjas 
  
 Hybridfordon ger i tätortsområden lägre bränsleförbrukning och kraftigt förbättrad lokal luftkvalitet. Bränslecellfordon under introduktion i stor skala. 
  
 Den nya biologin och materialtekniken skapar förutsättningar för starka och lätta kompositer och för materialsnåla förpackningar, som i ett livscykelpespektiv minskar energibehovet för transpor- ter. 
  
 Ny belysningsteknik med lysdioder sänker radikalt elbehovet för belysning. 
  
 Både bas- och tillverkningsindustri går mot ökad förädling och en omställning av produktionssystemen, vilket tillsammans med effektivare processer i energiintensiv industri begränsar ökningen i elanvändning. 
  
 Ny teknik för mätning och styrning av värme och ventilation, smarta fönster och energisnåla apparater ger minskad energi- användning i ny och äldre bebyggelse. 
  
 Olja för uppvärmning minskar 
  
 Skogsbränslen i fjärrvärmeverk, pellets i flerfamiljshus samt värmepumpar och pellets i småhus ersätter olja och medför minskade koldioxidutsläpp inom uppvärmningssektorn. Till detta bidrar också ökad användning av solvärme och bränsleceller samt i vissa områden naturgas. 
  
 Solbaserad el får ökad betydelse 
  
 Vattenkraft förblir den viktigaste komponenten i det svenska elsystemet, men el från biobränsle, vind och sol vinner marknads- andelar. 
  
 Kärnkraft – vara eller icke vara 
  
 Om nuvarande kärnkraft finns kvar bortom 2020 studeras kostna- der och acceptans för en ny generation reaktorer med utvecklad 
  
 176 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 säkerhet och med sikte på förbränning av radioaktivt avfall genom transmutation. 
  
 Om nuvarande kärnkraft befinner sig under avveckling år 2020 pågår utbyggnad av naturgasnät och uppförande av naturgas- kombi (NGCC). 
  
 Gammal energiteknik får nytt liv 
  
 Fossilbränslebaserad elproduktion klimatanpassas genom in- fångning av koldioxid, som ges säkert förvar i lämpliga geologiska formationer. Koleldade kraftverk med denna teknik finns i drift i Europa. 
  
 Förbränningsmotorn har utvecklats ytterligare och kan i kom- bination med eldrift i hybridfordon erbjuda starkt förbättrad energieffektivitet och avgasfrihet vid låga hastigheter, t.ex. i stadstrafik. 
  
 Breddad bas för flytande bränslen 
  
 Inom transportsektorn dominerar fortfarande flytande bränslen, som i ökad utsträckning skräddarsys från naturgas och börjar till- verkas från biobränslen i s.k. kombinat inom massafabriker. 
  
 Vätgassamhället på väg 
  
 Bränslecellsbilar används i lokala fordonsflottor, men ett genom- slag i den svenska bilparken dröjer i avvaktan på en utbyggd infra- struktur för vätgas. 
  
 En internationell forskningssatsning på utveckling av bränsleceller för fordon har gjort tekniken intressant även för vissa stationära tillämpningar, t.ex. lokal elproduktion med höga krav på tillgäng- lighet, för mikroelektronik och bärbara tillämpningar. 
  
 Strukturer inom energiområdet förändras 
  
 Avreglering av gas- och elmarknader, harmoniserade regelverk inom EU och utbyggd överföringskapacitet för el och gas mellan länder, möjliggör att användning och tillförsel kan balanseras med import och export, skapar nya affärsstrukturer och minskar behovet av nationell energipolitik av traditionellt snitt. 
  
 Ny energiteknik ett tillväxtområde 
  
 Det faktum att Sverige ligger i forskningsfronten inom tre om- råden med stor global marknadspotential, nämligen utveckling av solceller, komponenter för bränsleceller och förgasning av bio- bränslen samt besitter stor erfarenhet och kunskap om produk- tion och användning av skogsbränslen, ger förutsättningar för en framgångsrik svensk industrisatsning. (Energiframsyn, Syntes och sammanfattning, s. 4 f.) 
  
 177 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 6.1.3 
  
 Panelen för Systemframsyn 
  
 Panelen presenterar sina slutsatser i rapporten Energin – mot en ny era!. Panelen konstaterar att det kommer att krävas stora om- ställningar i energisystemet för att radikalt minska klimatpåverkan och samtidigt sörja för en växande världsbefolknings behov av energi. En utveckling mot ett mer uthålligt energisystem i ett glo- balt och långsiktigt perspektiv kräver enligt panelens åsikt ett brett genomslag för förnybara energikällor – även om det finns utrymme att använda vissa mängder fossila bränslen och ny kärnkraft blir de knappast dominerande i ett globalt perspektiv. Panelen ser framför sig en utveckling mot ett system med el och vätgas som energi- bärare, på sikt helt baserat på förnybara energikällor som t.ex. sol- energi, vindkraft, bioenergi, vattenkraft och vågkraft. 
 I klimatet i fokus bedömer panelen att konturerna av ett vät- gassystem blir synliga till år 2020 och att väsentliga omställningar sker till år 2050. Övergången till vätgas i transportsektorn för- väntas äga rum någon gång mellan år 2040 och år 2060. I klimatet en faktor bland flera leder bland annat luftkvalitets- och sårbar- hetsaspekter mot sol och vätgas, men de fossila bränslena behåller sin dominerande roll under en lång period. Panelen betonar utmaningen i att på sikt producera helt koldioxidfri vätgas och menar att pressen att göra detta blir väsentligt starkare i klimatet i fokus. 
 Steget är dock långt från dagens energisystem till ett system med sol och vätgas i fokus. Panelen konstaterar att det kan ta många decennier att utveckla ny infrastruktur och ännu längre innan den uppnår mognad. Vilka olika energislag som blir viktiga under en övergångsperiod avgörs enligt panelen av spelreglerna på el- och gasmarknaderna samt de styrmedel som införs: regler som är lång- siktigt stabila och förutsägbara skapar bättre förutsättningar för mer investeringstunga och långsiktiga alternativ. 
 I Europaperspektivet kan man enligt panelens bedömning för klimatet i fokus vänta dels en ökad naturgasanvändning och dels en ökad användning av biobränslen, sol och vind. I klimatet en faktor bland flera får kolkraftverken en större roll, medan utvecklingen mot förnybara energislag och vätgas går långsammare. 
 För Sveriges del bedömer panelen att biobränslen, värmepumpar och vattenkraft utgör basen för värme- och elproduktion i klimatet i fokus. Övriga tillskott – t.ex. naturgas och decentra- liserade alternativ – är beroende av hur länge kärnkraftverken för- 
 178 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 blir i drift. I klimatet en faktor bland flera är det, enligt panelen, mer sannolikt att ett naturgasnät byggs ut i centrala Sverige. Bio- bränslen används i kraftvärme och fjärrvärmenät, främst utanför gasnäten. Ett begränsat men växande bidrag kommer även här från sol och vind. 
 Naturligt nog betonar panelen att övergången till ett system med sol/vätgas i fokus reser en rad systemfrågor. Till exempel behöver nya energibärare och energitekniker ett väl genomtänkt regelverk och en professionell kultur kring risk- och säkerhetsfrågor. Mate- rialproblem behöver tänkas igenom. Stora satsningar i kompanjon- skap mellan politiker och industri kan bli nödvändiga för att utveckla infrastruktur för lagring och distribution, särskilt i tran- sportsektorn. 
 Med avseende på elsystemet menar panelen att en viktig system- fråga är hur balansen mellan olika nättyper kommer att se ut i framtiden. Lokala nät, matade med solceller, vätgas etc. utgör enligt panelens åsikt mycket lockande alternativ eller komplement till det heltäckande nätet. Ackumulatorer och små miniatyrelverk drivna av bränslen eller sol kan enligt panelen bli ytterligare komponenter i ett distribuerat elsystem. 
 Med avseende på vätgassystemet är en global fråga hur storskalig och centraliserad en framtida vätgasregim kommer att kunna bli. Enligt panelen är det oklart vem som skall finansiera investering- arna och vem som skall ta initiativet och driva utvecklingen. Pane- len menar t.ex. att det är naturligt att tänka sig att initiativet till en övergång till vätgasdrivna fordon skall komma från fordons- industrin, som har ett uppenbart egenintresse att lösa bilismens miljöproblem för att kunna bevara en struktur med massbilism. Samtidigt innebär vätgas- och bränslecellsdrift ett radikalt teknik- språng som industrin inte självklart klarar av eller är intresserad av. Panelen menar att det därför är möjligt att mindre radikala lös- ningar som hybridbilar och naturgasdrift föredras på medellång sikt och då försenar vätgaslösningen. 
 Den sistnämnda aspekten väcker frågan om naturgasen kan verka som en bro till ett system med vätgas som energibärare. Panelen menar att en utbyggnad av naturgasen i Europa skulle kunna under- lätta övergången till vätgas som energibärare och att både naturgas och, i vissa länder, kärnkraft sannolikt kommer att vara viktiga element under en övergångsperiod. 
 En sista systemfråga rör energianvändningen. Panelen konstate- rar att även om tekniken ger stora möjligheter till energieffekti- 
 179 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 visering krävs det att den används för att den skall ge minskade koldioxidutsläpp. Det krävs alltså ett förändrat beteende hos an- vändarna, vilket bara kan komma till stånd genom en kombination av styrmedel och lämpligt utformade institutioner samt ändrade livsstilar och värderingar. 
 Panelen konstaterar att om en långsiktig och genomgripande förändring av energisystemet skall kunna ske krävs förändrade institutioner och organisationer, förankring i starka organisationer, professioner, nätverk och intressegrupper samt ett samförstånd och partnerskap mellan staten och näringslivet. Enligt panelens åsikt skulle ett europeiskt vägvisarprojekt kring vätgas vara ett steg på vägen genom att ge möjlighet att i en bred krets av intressenter diskutera forskningsbehov, tänkbara utvecklingssamarbeten, balan- sen mellan nationella åtgärder samt åtgärder på  
 EU-nivå. 
  
 För Sverige gäller det, enligt panelen, att ha en genomtänkt stra- tegi för agerandet på det europeiska planet samtidigt som man måste hantera nationella och lokala frågor kring energiförsörjnings- struktur, säkerhetstänkande m.m. Panelen understryker att en stor systemförändring tar tid och kräver konsekvens och att det finns goda argument för en tidig start, inte minst det att svensk industri kan skaffa sig intressanta högtekniska nischer i den framväxande vätgasekonomin. 
 Den skisserade omställningen av systemen ställer också krav på en ny forskningsstrategi. Panelen pekar, naturligt nog, särskilt på att systemaspekterna måste uppmärksammas i energiforskningen. Kopplingarna mellan det gamla och det nya behöver belysas. Det behövs forskning kring regelverk och institutioner. Småskaliga system kan kräva en delvis ny affärslogik och nya regelverk – överstatliga system likaså. Standarder, säkerhet och ekonomi kräver uppmärksamhet för alla nya system. Dessutom måste forsknings- strategin enligt panelen bli bredare och mer aktiv (med avseende både på geografiskt fokus och på val av tekniker och system att studera), samtidigt som en kraftsamling kring större enheter med internationell slagkraft behövs. Panelen betonar även att det är angeläget att samarbetet mellan olika myndigheter utvecklas och förstärks samt kombineras med samverkan inom EU:s olika pro- gram och andra internationella organ. Det är även viktigt att resurser finns för såväl marknadsintroduktion som FoU. 
 Avslutningsvis påpekar panelen att mycket måste ha hänt fram till år 2020 och att det nu krävs en bred dialog i samhället, pålitliga regelverk för bland annat koldioxidutsläpp samt svenska, euro- 
 180 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 peiska och internationella organisationer som kan bära upp de stora förändringarna över de kommande årtiondena. Panelen betonar att ambitionsnivån i scenariot klimatet i fokus kan visa sig vara otill- räcklig, men scenariot håller i alla fall möjligheten öppen att vid behov höja ambitionsnivån. En utveckling enligt scenariot kli- matet en faktor bland flera riskerar, enligt Systempanelen, att stänga framtida handlingsalternativ och att låsa kommande gene- rationer till mer genomgripande klimateffekter. 
  
 6.1.4 
  
 Panelen för Användarframsyn 
  
 I rapporten Vad hände sen? beskriver panelen sina framtidsbilder av hur energianvändningen kan se ut om 20 år i form av en återblick från år 2022, där utfallet jämförs med vad panelen trodde år 2002. Att redovisa panelens utförliga diskussion kring dessa båda bilder är inte möjligt här. Istället fokuserar vi sammanfattningen nedan på två områden, dels panelens bilder av framtidens energianvändning i industrin, transportsektorn och bostadssektorn för Kelley två scenarier, dels panelens beskrivning av utfallet år 2022. 
 Bilder av energianvändningen i scenarierna 
 Panelen tar sin utgångspunkt i en diskussion kring vilka trender som präglar samtiden. På en övergripande nivå pekas på nyckelord som globalisering, urbanisering och ökad sårbarhet. En aspekt av globaliseringen som särskilt lyfts fram är att nationalstaterna kommer att splittras upp och gemenskap bildas mellan likartade regioner i ett gränslöst Europa. Utvecklingen förväntas leda till hårdare konkurrens mellan företag och regioner, men också till ökad rörlighet och kulturell mångfald. Sveriges befolkning blir äldre och befolkningstillväxten minskar. Företagen specialiserar sig för att nå lönsamhet och etiska ställningstaganden, t.ex. om barn- arbete och vapenförsäljning, blir en allt viktigare del av profile- ringen. 
 Sammanfattningsvis bedömer panelen att energianvändningen i scenariot klimatet i fokus stannar på dagens nivå tack vare kraftiga effektiviseringar inom bebyggelse och industri som upp- väger en ökning inom transportsektorn. I klimatet en faktor bland 
 181 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 flera ökar energianvändningen trots en fortlöpande effektivisering, vilket främst beror på ökningen inom transportsektorn. 
 Med avseende på energianvändningen i byggnader anser panelen att långtgående effektiviseringar är möjliga, men konstaterar sam- tidigt att effekten på hela bebyggelsen är begränsad på 20 år sikt på grund av husens långa livslängd. Trots detta bedömer panelen att den totala energianvändningen minskar i båda scenarierna. I kli- matet i fokus blir minskningen ca 20 procent och i klimatet en faktor bland flera ungefär hälften så stor. 
 Som tidigare nämnts utgår panelen från att det inom industrin sker en fortsatt specialisering med ökad förädling, vilket leder till en ökad efterfrågan på el och andra förädlade energiformer. Energipriserna stiger i båda scenarierna och stimulerar till energi- effektivisering och ett ökat systemtänkande. Till exempel ökar processindustriernas leverans av spillvärme till omgivande be- byggelse. Betydelsen av effektiviseringar varierar dock mellan scenarierna. I klimatet i fokus är det möjligt att uppnå en oför- ändrad energianvändning. I klimatet en faktor bland flera ökar såväl industrins totala energianvändning som dess användning av el. 
 Enligt panelens bedömning kommer behovet av transporter att fortsätta att öka, men de kan effektiviseras avsevärt, t.ex. genom bättre logistik och kollektivtrafik. Trots detta bedömer panelen att energianvändningen i klimatet en faktor bland flera ökar i tangentens riktning (dvs. med ca 25 procent till år 2022). I kli- matet i fokus kan ökningstakten halveras. Miljöbelastningen minskar dock genom ny teknik och nya drivmedel (främst genom inblandning). T.ex. kommer personbilarnas genomsnittliga energi- förbrukning att minska i båda scenarierna, med 20 procent i klimatet en faktor bland flera och med 30 40 procent i klimatet i fokus. 
 Återblick från år 2022 
 När användarpanelen blickar tillbaka från år 2022 beskriver man bilder av storstadsregioner, klusterregioner och landsbygd, sam- tidigt som man konstaterar att var man bor och arbetar inte längre är lika geografiskt bundet som år 2002. 
 I användarpanelens  
 storstadsregion  
 kännetecknas boendet och bebyggelsen dels av nybyggande och förtätning, dels av längre pend- lingsavstånd som möjliggjorts genom utbyggd infrastruktur. Ett 
 182 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 resultat är en minskad överhettning inom vissa bostadsområden. Den totala energianvändningen har minskat trots att den totala byggnadsarean har ökat. Effektiviseringarna har dock inte främst skett genom ny teknik utan genom ökade kunskaper om hur redan känd teknik bör anpassas och användas för att skapa genomtänkta systemlösningar. Genom förbättrade standarder och energisnål teknik har antalet apparater och elvändningen för underhållning och arbete i hemmen kunnat minskas. Fjärrvärmen har fortsatt att expandera och har bidragit till ökad kraftvärmeproduktion. Natur- gasen finns tillgänglig i stora delar av landet och används till såväl uppvärmning och el som matlagning. Stationära bränsleceller för lokal el- och värmeproduktion, drivna av naturgas, har slagit igenom stort. 
 Näringslivet utanför storstadsregionerna är mer differentierat, vilket är ett resultat av den ökade pendlingen. Inom stadsregioner- na består näringslivet till stor del av närservice, byggprojekt, lättare industri och hantverkare. Energianvändningen har effektiviserats, men totalt sett fortsatt att öka. 
 Även transporterna har fortsatt att öka, trots utbyggd och effek- tivare kollektivtrafik som omfattar både person- och godstran- sporter. De har dock blivit mer miljövänliga. Stadsbilarna har blivit allt mindre och är extremt bränslesnåla. Nya drivmedel och bil- motorer har vunnit mark, samtidigt som de traditionella motorerna har förbättrats. I personbilarna används inte längre bensinmotorer utan kraftigt förbättrade dieselmotorer som går på bensin/diesel, naturgas, etanol eller nya syntetiska bränslen. Alla oljebaserade drivmedel är utblandade med 10 15 procent alkohol. Det finns även en del elhybridbilar och bränslecellsbilar. 
 Utanför storstadsregionerna har  
 klusterregioner,  
 dvs. regioner med hög tillväxt, vuxit fram kring befintlig infrastruktur. Där ligger energianvändningen i byggnader på samma nivå som år 2002, vilket är ett resultat av effektiviseringar genom god förvaltning av bygg- nader, ökad medvetenhet, värmeåtervinning och renoveringar. Bebyggelsens energiförsörjning har förändrats. En hel del elvärme har konverterats till naturgas. Fjärrvärmen har byggts ut och använder främst bioenergi och spillvärme från klustrens industrier. Även stationära bränsleceller används. Det byggs dock en del mycket energisnåla hus med elvärme, och värmepumpar är ännu populära. 
 183 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 Industristrukturen ser väldigt olika ut i olika klusterregioner. Några exempel är kluster kring några större, tyngre industrier, småföretagarregioner samt kluster av avknoppningsföretag kring högskolor. Industrins erfarenheter av långa, tunga transporter har givit en kompetens inom området logistik som är en konkurrens- fördel. Energianvändningen har fortsatt att öka på grund av den fortsatta tillväxten. Oljeanvändningen är dock mindre eftersom biobränslen och naturgas används i högre grad än år 2002. 
 När det gäller transporter konstaterar panelen att de fram- gångsrika klusterregionerna har satsat stort på infrastrukturen, främst i form av tåg. Energianvändningen har effektiviserats kraf- tigt. Industrin använder i högre grad tåg och fartyg, och lastbilarna har en hög fyllnadsgrad eftersom transporterna samordnas. Som ett resultat har trenden med en årligen ökande energianvändning bru- tits. De totala transporterna (inklusive bilåkandet) har dock ökat, och den totala energianvändningen har därmed inte minskat nämn- värt. 
 De regioner som ligger utanför tillväxtregionerna –  
 landsbygden 
  
 – är varken homogena eller enhetliga. Befolkningen har minskat utanför de mer urbana regionerna, men eftersom dubbelboendet har ökat kvarstår bebyggelsen ändå i stor utsträckning. De som inte bor permanent vidtar dock inga större åtgärder för energieffek- tivisering, och energianvändningen har därför ökat. Husen i gles- bygden använder framförallt ved- och pelletspannor för uppvärm- ning, ibland kompletterade med solceller, solvärme och nya värme- pumpar. I vissa områden är det vanligt med vindkraftverk för egen elproduktion. 
 Inom industrin/näringslivet har det inte hänt så mycket under de senaste 20 åren. Attraktionskraften är fortfarande lägre priser på mark och arbetskraft och möjligheter till alternativ sysselsättning i form av jakt, fiske och bärplockning. Jordbruk och skogsbruk är viktiga näringar vid sidan av en och annan industri. Turistnäringen är viktig för vissa regioner, men är starkt säsongsbetonad och utgör därför bara ett komplement till andra näringar. 
 Eftersom människor pendlar mer ökar även transporterna. Bilåkandet ökar och så även den totala energianvändningen. 
 Avslutningsvis betonar användarpanelen att det finns många möjligheter till energieffektivisering inom alla områden. Många av dem kommer dock inte att förverkligas, särskilt inte i klimatet en faktor bland flera. Inom många områden krävs även ökad kunskap och medvetenhet hos dem som fattar investeringsbeslut eller på 
 184 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 annat sätt påverkar energianvändningen genom sitt beteende. Sär- skilt viktigt är det att ha en förståelse för helheten. Det behövs även olika typer av incitament för effektivisering och sparande. 
  
 6.1.5 
  
 Panelen för Strukturframsyn 
  
 Strukturpanelen presenterar sina resultat i rapporten Kan framtiden påverkas? – framtidsbilder för Energieuropa. Panelens uppgift var att presentera bilder av hur strukturer relevanta för energisystemen i Europa skulle kunna förändras på 20 års sikt. Panelen identifierar tre strukturer: institutionella strukturer, industriella strukturer och tekniska strukturer, vilka växelverkar med varandra och är ömse- sidigt beroende. 
 Energiframsyns två scenarier klimatet i fokus och klimatet en faktor bland flera ansågs inte ge tillräckligt stora skillnader för de studerade strukturerna. De drivkrafter som istället valdes var Europas gemensamma utveckling och IT:s betydelse i sam- hället. Genom att kombinera dessa drivkrafter uppstod en matris med fyra olika scenarier (se tabell 6.1) utifrån vilka panelen tagit fram konsekvenser för de tre strukturerna och för energisystemens aktörer. Som framgår av tabellen gavs de fyra scenarierna namn utifrån historiska miljöer, och med kunskap om de samhällen scenarierna representerar är namnen tänkta att fungera associativt. 
 Tabell 6.1. Strukturpanelens fyra scenarier 
  
 EU-gemenskap 
  styr 
  
 EU-gemenskap 
  styr ej 
  
 IT-struktur 
  avgörande 
  
 Rom 
  
 Amsterdam 
  
 IT-struktur 
  ej avgörande 
  
 Habsburg 
  
 Gordon 
  
 En utgångspunkt för strukturpanelens resonemang är att det är samhället och den tekniska utvecklingen som bestämmer energi- frågornas utveckling och att energiföretagen, politiken och övriga aktörer agerar inom det utrymme som skapas. 
 När EU utvecklas i riktning mot en alltmer gemensam marknad och eventuellt mot en federation gynnas stora aktörer. Detta 
 185 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 beskrivs i scenarierna Habsburg 
 5  
 och Rom 
 6 
 . Om pendeln kring EU:s gemensamma utveckling svänger mot en svagare centralmakt och färre gemensamma regler på energimarknaderna gynnas företag som förmår utnyttja lokala förutsättningar. Detta beskrivs i scena- rierna Mercado7  
 och Amsterdam 
 8 
 . 
 Fri och tillgänglig information ökar insyn och transparens, vilket sätter press på företagen att förändra sig, samtidigt som det ger upphov till nya affärsmöjligheter. Detta är drivande i Rom- och Amsterdamscenarierna. Om IT däremot inte fortsätter att förändra samhället blir företag som kan dra nytta av existerande strukturer vinnare. T.ex. kan elmarknaden då i allt högre utsträckning karak- teriseras som en oligopolmarknad, vilket kan gälla Habsburgscena- riot. Om marknaderna dessutom blir starkt avgränsade och beroende av politik kan de karakteriseras genom Sherwood- scenariot. 
 Strukturpanelen har dessutom försökt koppla sina scenarier till klimatet i fokus och klimatet en faktor bland flera (se tabell 6.2). Som framgår av tabellen är likheten störst mellan kli- matet i fokus och Habsburg. Vissa likheter finns även mellan klimatet en faktor bland flera och Gordon. 
  
 5 
  
 Habsburg representerar den österrikiska dubbelmonarkin som kom att fastna i sin egen form. Man ville inte rubba balansen utan så länge som möjligt bibehålla det som varit. 
  
 6 
  
 I Romarriket var mycket standardiserat, men centralmakten delegerade avsevärt till pro- vinserna. Utvecklade kommunikationssystem möjliggjorde detta. 
  
 7 
  
 I Hicks rådde lag och ordning, men bara så långt sheriffens makt nådde. I Sher- woodskogen rådde andra normer och det gick att profitera på skillnaderna i regelsystemen. 
  
 8 
  
 Amsterdam representerar den merkantila idén, bäst illustrerad av Ostindiska kompaniets handelsskepp som förde hem varor och idéer till Europa från världens alla hörn. Amsterdam var en hub för att använda modernt språkbruk. 
  
 186 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 Tabell 6.2. Strukturpanelens fyra scenarier och relation till Energi- framsyns scenarier Klimatet i fokus respektive Klimatet en faktor bland flera 
  
 Habsburg 
  
 Amsterdam 
  
 Rom 
  
 Gordon 
  
 Klimatet i 
  
 Klimatet en 
  
 fokus 
  
 faktor bland 
  
 andra 
  
 Vilken be- 
  
 EU växer i 
  
 EU-idén 
  börjar 
  
 EU reformeras 
  
 EU minskar i 
  
 Stor betydelse 
  
 Framgår ej 
  
 tydelse har 
  
 omfattning 
  
 bli föråldrad 
  
 och blir 
  
 betydelse 
  
 för att etable- 
  
 EU? 
  
 och betydelse 
  
 starkare. 
  
 ra gemen- 
  
 för allt fler 
  
 samma sam- 
  
 områden i 
  
 hällssystem, 
  
 samhället 
  
 t.ex. regler och 
  
 standarder. 
  
 Hur hanteras 
  
 EU-gemen- 
  
 Olika prioritet i 
  
 Företagen tar 
  
 Olika i olika 
  
 EU är på- 
  
 Främst genom 
  
 klimatfrågan? 
  
 samma sys- 
  
 olika länder. 
  
 eget ansvar 
  
 länder. Lokala 
  
 drivande 
  
 lokala initiativ 
  
 tem med 
  
 Handelssyste 
  
 för att lösa 
  
 miljöopinioner 
  
 internationellt 
  
 och genom 
  
 interna för- 
  
 m vanliga. 
  
 problemet. EU 
  
 ger lokala 
  
 och går före 
  
 samarbeten 
  
 handlingar 
  
 övervakar. 
  
 miljöåtgärder. 
  
 med åtgärder. 
  
 mellan grup- 
  
 per av länder. 
  
 Hur etableras 
  
 Stora, delvis 
  
 Lokalt an- 
  
 Stora projekt 
  
 Lokalt utfor- 
  
 Genom sam- 
  
 Genom lokala 
  
 ny infra- 
  
 EU-finan- 
  
 passade pro- 
  
 med liten EU- 
  
 made projekt 
  
 arbeten 
  
 initiativ. 
  
 struktur? 
  
 sierade projekt 
  
 jekt. Investe- 
  
 inblandning. 
  
 utformade i 
  
 mellan stat 
  
 som knyter 
  
 ringsbehoven 
  
 EU sätter 
  
 samverkan 
  
 och företag. 
  
 samman de 
  
 synliggörs 
  
 reglerna. 
  
 mellan stat 
  
 europeiska 
  
 tack vare 
  
 och näringsliv. 
  
 delsystemen 
  
 bättre kun- 
  
 skaper om 
  
 systemen. 
  
 Den fråga som strukturpanelen vill besvara genom sina scenarier är: Hur utövar Energisverige 
 9  
 inflytande över det svenska och nord- europeiska energisystemets strukturer idag och om 20 år? 
 De institutionella strukturerna sammanfattas av Strukturpanelen som myndigheter, regleringar, avtal, lagar, handelsplatser och aktö- rer, sedvänjor och praxis, standarder och patent, ägandeformer samt driftsformer. Många av dessa har förändrats under de senaste 20 åren. Till exempel har Energimyndigheten inrättats, energimark- nader omreglerats, nya lagar och styrmedel tillkommit, ägande- former och driftsformer förändrats. 
 Strukturpanelen menar att mycket talar för att makten för- skjutits från staten till marknaden och marknadens aktörer. Tidi- gare kunde (den svenska) staten agera genom investeringsbeslut 
  
 9  
 Energisverige är en omskrivning för Energiframsyns målgrupp, dvs. beslutsfattare inom, i vid mening, förvaltning, näringsliv och forskning. 
 187 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 och planering och direkt uppskatta konsekvenser av ingripanden i energisystemen. Detsamma gällde de kommunala energibolagen. Idag är bilden mer heterogen och staten ingriper mer indirekt genom styrmedel och följer utvecklingen på energimarknaderna genom sina myndigheter Energimyndigheten, Konkurrensverket och Konsumentverket. En ökad harmonisering av styrmedel inom EU kan ytterligare beskära den svenska statens möjligheter att styra energisystemen. Ett indirekt styre försöker man också åstad- komma genom satsningar på EFUD. Strukturpanelen menar dock att det i verkligheten är svårt att utöva ett sådant indirekt styre. 
 De industriella strukturerna inom energiområdet har förändrats under  
 1990-talet 
  genom avregleringarna på el- och gasmarknaderna. Marknadsanpassning, integration av olika verksamheter, ratio- naliseringar, outsourcing,  
 IT-stöd 
  för drift och handel, är faktorer som påverkar de fortsatta förändringsprocesserna inom de  
 (energi-) 
  industriella strukturerna. Externa drivkrafter för föränd- ring som är särskilt viktiga inom energiområdet är kapitaltillgång och kapitalkostnad, genomslag av ny teknik och ändrade spelregler på marknaderna. Strukturpanelen har inte analyserat interna driv- krafter som ägarnas mål eller företagens traditioner. 
 Koncentrationstendenser och förvärv är en del i förändringarna av de industriella strukturerna som skett på senare tid. Kostnad för kapital skiljer sig ofta mellan å ena sidan statligt och kommunalt ägda företag och å andra sidan privata aktörer, där de förra genom lägre avkastningskrav eller garantier har en lägre kostnad. Struk- turpanelen pekar på detta som en förklaring till att statligt ägda kraftföretag (exempelvis Contreras, Fortum och Vattenfall) varit fram- gångsrika i att växa genom förvärv. När hemmamarknaden dess- utom avreglerats sent (som i EdF:s fall) kan företaget agera på andra marknader som en vinnare. Å andra sidan kan en ratio- naliseringsprocess, när den väl inträffar, vara smärtsam. 
 Ny teknik, som exempelvis datoriserad drift och övervakning av energianläggningar, har betydelse för förändringar av de industriella strukturerna. Den tekniska bemanningen både hos energiprodu- center och hos användare kan förändras och övervakning kan ske på distans. Dessutom läggs detta allt oftare ut på entreprenad. Entreprenörsföretagen blir nya aktörer inom energibranschen, den industriella strukturen har därmed förändrats, bl.a. tack vare ny teknik. 
 Marknadsplatser som uppstått genom avregleringarna lockar också till sig nya aktörer. Företag som är duktiga på handel med 
 188 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 traditionella värdepapper och mäklade produkter ser också affärs- möjligheter inom energiområdet. På detta område är inträdes- hindren låga och nya industriella strukturer skapas. När det gäller investeringar i anläggningar och överföringskapacitet är däremot inträdeshindren stora. Endast aktörer med god tillgång till kapital har en förmåga att etablera sig. 
 Tekniska strukturer är den tredje kategorin som analyserats av strukturpanelen. Med en utblick till år 2020 ser panelen två typer av tekniska strukturer att ta hänsyn till: de som finns kvar och de som kan tänkas byggas ut. Till den första kategorin kan räknas led- ningsbundna energistrukturer och industritomter för energianlägg- ningar. Nya tekniska strukturer som byggs ut är olika slag av kommunikationsnätverk. 
 Geografiska platser som redan idag används för energiändamål antas ha stor betydelse även framgent, inte minst med hänsyn taget till en allt bredare samhällelig diskussion i prövningsärenden för nya anläggningar. 
 De äldre energisystemen (el, gas, fjärrvärme) länkades ihop genom de fysiska ledningsnäten, vilket naturligt nog gav geogra- fiska uppdelningar av systemen. När kommunikationsstrukturer istället länkar samman fastigheter, producenter och användare kan energianvändningsmönster istället utgöra grund för sammankopp- lingen. Likartade energianvändningsmönster ger likartade övervak- nings- och kontrollbehov. Till detta kommer att en ökad använd- ning av distribuerad småskalig energiteknik kan ge upphov till nya kombinationer av lokal energiomvandling och lokal energianvänd- ning. De existerande elnäten är konstruerade för ett enkelriktat flöde från centrala produktionsanläggningar till lokala användare. Distribuerad kraftvärme och trigeneration 
 10  
 ger nya möjligheter till effektiv matchning av produktion och efterfrågan av el, värme och kyla på lokal nivå, samtidigt som det kan uppstå svårigheter i styrning av elnäten då flödena dubbelriktas. 
 Strukturpanelen pekar till sist på ytterligare en typ av struktur, nämligen kompetensstrukturer. En förutsättning för genombrott av ny teknik är att det finns en mottagningsförmåga i samhället för att omvandla kunskap till affärsidéer och produkter. Även det omvända kan gälla, att en viss typ av kompetens i ett samhälle ger 
  
 10  
 Trigeneration (eng.) definieras ofta som produktion av el, värme och kyla med hjälp av en kombination av energiomvandlingsapparater försörjda med energi från en källa, vanligtvis naturgas. Gasturbin ger el, avgasvärmen ger värme. Kyla produceras antingen från gas- turbinens rotationsenergi (eller el) i kompressorkylmaskiner eller genom att använda avgasvärme i absorptionskylmaskiner. 
 189 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 en viss teknik större förutsättningar att etablera sig. Det svenska kompetensklustret kring storskalig elektroteknik är ett känt exem- pel. Strukturpanelen frågar sig om Sverige har tillräcklig industriell kompetens inom andra nya energitekniska områden, t.ex. solcells- området, där forskningen i Uppsala är framgångsrik, men fråge- tecken kring industriell mottagningsförmåga finns. 
  
 6.1.6 
  
 Panelen för Långsiktig framsyn 
  
 I rapporten Energi 2050 – närmare solen presenterar Panelen för långsiktig framsyn två framtidsbilder av Sveriges energisystem år 2050 och beskriver utvecklingen dit. Panelen poängterar dock att det är omöjligt att förutsäga utvecklingen i ett så långt perspektiv. Panelen koncentrerar sig på den tekniska utvecklingen, men med utblickar till övriga samhället. 
 Energiframsyn utgår från att den ekonomiska utvecklingen blir gynnsam. Detta antas av långsiktspanelen i sin tur medföra ökat välstånd, ökad konsumtion och eventuellt ökat resande. Samtidigt ökar befolkningen måttligt och det sker en koncentration av befolkningen till tillväxtregioner i Europa, liksom en fortsatt urbanisering i Sverige. 
 Energianvändningen (per capita) kan minska tack vare effektivi- seringar inom alla sektorer (bostäder, industri och transporter). Störst effektivisering erhålls vid scenariot klimatet i fokus. Vid klimatet en faktor bland flera sker en relativ minskning av energi- användningen, men den motverkas av befolkningsökningen så att den totala energianvändningen hamnar ungefär på dagens nivå. 
 Gemensamt för båda scenarierna är att fossila bränslen minskar i bebyggelsens energianvändning, mer markant i klimatet i fokus. Industrins energianvändning är relativt konstant jämfört med idag, men det har skett en stark produktivitetsökning i relation till den tillförda energin, då båda scenarierna utgår från en god tillväxt i ekonomin. 
 Den största skillnaden i energianvändning mellan scenarierna rör transportsektorn. I klimatet i fokus har förnybara och kol- dioxidfria drivmedel till stor del ersatt fossila bränslen. Transport- sektorns totala energianvändning minskar i båda scenarierna på grund av kraftiga effektiviseringar och trots en eventuell ökning i både resande och godstransporter. 
 190 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 Den största skillnaden när det gäller energitillförsel gäller huru- vida naturgas får en större omfattning i det svenska energisystemet. Vid klimatet en faktor bland flera blir det så. Den kommer då att användas både för kraftvärme och som källa för naturgasbaserade drivmedel. I scenariot klimatet i fokus expanderar naturgasen inte nämnvärt utanför de områden där den redan finns idag. Dagens kärnkraftsreaktorer avvecklas i klimatet i fokus långsamt och ersätts framför allt med förnybar energi och tack vare effek- tiviseringar. Ny kärnkraft ses inte som ett förstahandsalternativ, men skall heller inte uteslutas. 
 Långsiktspanelen har en teknikoptimistisk syn på framtiden. Informationstekniken fortsätter att utvecklas och det gäller också dess energieffektivitet. Lättare och mer mobila funktioner inom en mängd områden kommer i sig kräva energisnåla apparater. Nya material och bioteknik kan ge upphov till lätta men starka material i fordon, förpackningar m.m. En minskad användning av metaller ger lägre energianvändning både tack vare minskad (men förädlad) stålproduktion samt effektiviseringar i stålindustrin och tack vare lägre vikt i fordon och produkter. Materialanvändningen kommer generellt sett att minska, särskilt när det gäller jungfruliga mate- rial. Återvunna material ökar i betydelse. 
 Informationsteknik och automatisering ger förutsättningar för en radikalt effektivare energianvändning i bebyggelsen. Bebyggel- sen har också delvis förändrats på 50 års sikt, även om det stora flertalet av dagens byggnader fortfarande är i användning. Så kallade smarta fönster, diodbelysning, och effektivare vitvaror m.m. minskar energianvändningen samtidigt som kravet på högre komfort kan motverka minskningen genom en ökad efterfrågan på t.ex. luftkonditionering och golvvärme. 
 Inom industrin förväntar sig långsiktspanelen att elanvändningen fortsätter att öka samtidigt som det finns goda möjligheter till effektiviseringar genom ökad automatisering och styrning av energianvändningen både i processer och för kringtjänster som belysning, uppvärmning och ventilation. Strukturförändringar i näringslivet påverkar enligt långsiktspanelen inte efterfrågan på energi i någon större omfattning. Skogsindustrin kommer fortsatt vara den mest energikrävande industrigrenen, men den kan komma att utvecklas till en nettoexportör av energi tack vare utveckling av s.k. bioenergikombinat. Stålindustrin förväntas bli mer skrot- baserad och elberoende, men med en fortsatt utveckling mot för- ädling och produktion av specialstål. 
 191 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 Nya arbetsformer som distansarbete kan å ena sidan minska antalet resor i tjänsten, men å andra sidan kan ett ökat fritids- resande och regional arbetspendling ta ut den effekten. De svenska persontransporterna väntas å ena sidan öka starkt, men på sikt mättas ökningen på grund av trängsel. Å andra sidan kan en stor andel äldre i befolkningen ge minskade transportbehov samtidigt som en större andel aktiva pensionärer och en ökad turism ger upphov till andra resmönster. Långsiktspanelen pekar således på att det finns tendenser i utvecklingen av de framtida transportbehoven som går i olika riktningar. 
 Detsamma gäller godstransporterna. Trender med olika innebörd finns, vilket försvårar en analys över de totala effekterna. Internet- handel kan ge ökad efterfrågan på direktleveranser samtidigt som informationstekniken också kan bidra till effektivare logistik- hantering och trafikstyrning. 
 Dominansen av personbilar respektive lastbilar inom transport- systemen väntas dock bestå, även om trängsel i kombination med satsningar på kollektivtrafik och järnvägar kan leda till energieffek- tivare transporter. 
 Fordonsparkerna kommer att förändras radikalt på 50 års sikt. Miljö- och konsumentkrav kommer att driva fram alternativa bränslen, först redan introducerade bränslen som naturgas, biogas och etanol, och senare genom en successiv övergång till vätgas i bränslecellsfordon. Den senare tekniken förväntas inte vara domi- nant ens på 50 års sikt, men har då börjat etableras. Hybridbilar har redan idag introducerats på marknaden och förväntas också få ett större genomslag på lång sikt. 
 Vätgasen kan produceras ur förnyelsebara energikällor på flera olika sätt, antingen genom traditionell elektrolys (från  
 vind-, 
 vatten-, 
  eller solenergi), på biologisk väg (s.k. artificiell fotosyntes) eller genom förgasning av biomassa. Det senare kan ge upphov till en mängd olika bränslen beroende på hur processerna konstrueras. 
 Om vätgas och bränsleceller representerar ett första system- skifte, som på lång sikt får betydelse kan ett annat vara koldioxid- avskiljning från fossila bränslen. Ett tredje systemskifte som pekas ut gäller att småskalig teknik kan ta en större plats i produktionen av el och värme. Informationsteknik, energilagringstekniker och förändrade spelregler på energimarknaderna är faktorer som på olika sätt verkar för småskalig el- och värmeproduktion i kundens närhet. 
 192 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 Exempel på lovande elproduktionstekniker för framtiden där teknikgenombrott kan ske är enligt långsiktspanelen solcellsteknik, fusionsenergi, vågenergi och energi från strömmande vatten. Gammal teknik som vattenkraft nämns som ett reellt alternativ på lång sikt, även för miljövänlig utbyggnad av skyddade älvar. Vindkraft och kraftvärme är närmast självklara alternativ för ytter- ligare elproduktion, där kraftvärmen har en stor potential tack vare ett stort värmeunderlag i befintlig fjärrvärme. Kraftvärmen kan baseras både på biobränslen och naturgas. 
 Värmeförsörjningen förändras genom en fortsatt utbyggnad av fjärrvärmen. Biobränslen, både från skog och från åkermark, kom- mer att kunna försörja en ännu större del av Sveriges bostäder än idag. Avfall kommer också att kunna utnyttjas mer än idag för värmeproduktion, liksom spillvärme från industrin. Värmepumpar och naturgas kommer också spela en ännu större roll i framtidens uppvärmning som ersättning för el och olja. 
 För vägen fram till år 2050 pekar långsiktspanelen ut styrmedel och andra klimatinriktade åtgärder som särskiljande. I klimatet i fokus leder val av styrmedel till högre energikostnader, vilket snabbar på effektiviseringar och omställningen. Samtidigt skall detta ske harmoniserat med övriga Europa, varför den svenska industrins relativa konkurrenskraft i stort sett blir oförändrad. I klimatet en faktor bland flera har tillförselsäkerhet, ekonomi och lokala miljökrav större betydelse som drivkrafter. Det ger lägre krav på effektivisering och lägre takt i utvecklingen av energisnål teknik. 
 Långsiktspanelen menar att samhället genom politiken avgör vägvalen. Energi- och klimatpolitik har en avgörande roll för att skapa spelregler och incitament som kan stimulera utveckling av teknik och investeringar i infrastruktur, globalt, i Europa och i Sverige. Tillfälligt ökade energikostnader behöver inte vara negativt för tillväxt i ett längre perspektiv. Övergångsvis är det snarare värt att ta högre kostnader för att stimulera utveckling och etablering av ny teknik på marknaden. 
 Tidigare nämnda systemskiften och teknikgenombrott kan få stor betydelse, inte minst i Sverige när det gäller transportsektorn. Drivmedelsfrågan är en nyckelfråga för svensk klimatpolitik. 
 När det gäller energitillförseln har vattenkraften även framgent en nyckelroll. Den kommer under överskådlig tid utgöra basen i Sveriges elförsörjning. Den stora skillnaden mellan de två scena- rierna gäller balansen mellan bioenergi, kärnkraft och naturgas. 
 193 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 Det är också intressant att konstatera att panelen inte ger någon direkt vägledning för vilka områden Sverige bör satsa på inom EFUD, vilket kan illustreras med följande citat: 
 Vilka satsningar på forskning, utveckling och demonstration som bör göras med anledning av panelens slutsatser har inte funnits utrymme att diskutera. ( 
 Energi 2050 – närmare solen,  
 s. 48) 
 Panelen konstaterar dock att Sverige är en liten aktör i den inter- nationella utvecklingen inom de centrala områden som pekas ut i rapporten. När det gäller industrialisering (kommersialisering) av forskningsresultat menar panelen att ett område med särskild nordisk relevans rör effektivare utnyttjande av skogsresursen för förädlade produkter och energi, samt teknik för att producera el och värme från bioenergi. Panelen gör dock tillägget att det i en global marknad inte finns anledning att begränsa intresset till lokala energikällor eller den nordiska energimarknaden 
 . 
  
 6.2 
  
 Andra framtidsbilder 
  
 Även om IVA:s projekt Energiframsyn Sverige i Europa enligt  
 LångEn-utredningens 
  direktiv skall vara en av utgångspunkterna i utredningens beredning av förslag till riktlinjer för det långsiktiga energipolitiska programmet, är det väsentligt att också beakta andra uppfattningar om hur det framtida energisystemet kan komma att se ut. Mot denna bakgrund refereras i detta avsnitt framtidsbilder som nyligen gjorts av det s.k.  
 Nordleden-projektet 
  (6.2.1), EG- kommissionen (6.2.2) och IEA (6.2.3). 
 11 
  
 6.2.1 
  
 Nordleden 
  
 Nordleden är ett tvärvetenskapligt nordiskt forskningsprojekt om energi och miljö. I projektet analyseras utvecklingen av Sveriges och Nordens energiförsörjning, exklusive transportsektorn, på kort och lång sikt i ett nordeuropeiskt perspektiv. Projektet har bedrivits i två etapper, åren 1996 1999 respektive åren 2000 2003 
  
 11  
 Givetvis har under senare år visioner om det framtida energisystemet tagits fram också av andra organisationer. Några exempel är arbeten gjorda av USA:s Department of Energy, den svenska elbranschens gemensamma forskningsbolag Elforsk (se t.ex. Ett uthålligt elsystem för Sverige; en vision för år 2050 (Elforsk, 1996), och det finska tekniska forskningsinstitutet VTT. Det senare presenterades år 2002 i boken Energy Visions 2030 for Finland (VTT, 2002), och delgavs även  
 LångEn-utredningen 
  vid ett studiebesök i Finland. 
 194 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 och skall avlämna en slutrapport i september 2003. I syfte att bredda  
 LångEn-utredningens 
  underlag har utredningen uppdragit åt de ansvariga för Nordleden att redogöra för projektets syn på det nordiska energisystemets utveckling på lång sikt. 
 12 
  
 Ett syfte med Nordleden har varit att skapa en mötesplats för faktagrundad diskussion och dialog mellan beslutsfattare och andra energiaktörer från olika discipliner och olika länder. Således med- verkar ett stort antal aktörer på energi- och miljöområdet i Sverige och Norden på olika sätt i projektet. Olika typer av forsknings- projekt bedrivs av representanter för nordiska institutioner för energisystemteknik, nationalekonomi, företagsekonomi, beteende- vetenskap och acceptansforskning. Andra typer av aktörer deltar dels i Nordledens styrelse som består av representanter för projek- tets största finansiärer (däribland Energimyndigheten), dels i en bredare referensgrupp, i vilken ingår representanter för olika, främst svenska och norska, departement, myndigheter, bransch- organ och företag. 
 På övergripande nivå har Nordledens problemfokus i mycket handlat om möjliga effekter av en omställning av de nordiska energisystemen från att vara baserade på fossil- och kärnbränslen till att vara baserade på förnybara energislag. Huvudfrågorna har varit vilka alternativ som, på ett kostnads- och miljöriktigt sätt, bör ersätta de konventionella fossilbränsleanläggningarna och kärn- kraften, och under vilka tidsperioder de olika alternativen bör utnyttjas. Nordledens slutsats är att fyra kategorier står till buds för omställningen (se tabell 6.3 nedan). 
  
 12  
 Uppdraget har redovisats i rapporten En målinriktad analys för  
 LångEn-utredningen 
  med stöd av Nordledenprojektet (Nordleden, 2003). 
 195 
 Bilder av framtidens energisystem SOU 2003:80 
 Tabell 6.3. Fyra av Nordleden utpekade kategorier för omställning 
  
 Kategori 
  
 Exempel på teknik 
  
 Metod för genombrott 
  
 Tidshorisont 
  
 A) Förnybar teknik som är etablerad 
  
 Fliskraftvärme, vindkraft 
  
 Ekonomiska styrmedel, 
  
 10 år 
  
 på marknaden 
  
 stöd och FoU 
  
 B) Förnybar teknik som ännu inte 
  
 Biogaskraftvärme, 
  
 FoU 
  
 30-50 
  år 
  
 etablerats på marknaden 
  
 solceller 
  
 C) Fossilbränslebaserad teknik som 
  
 Naturgaskombikraftvärme 
  
 Ekonomiska styrmedel 
  
 10 år 
  
 är etablerad på marknaden 
  
 och FoU 
  
 D) Fossilbränslebaserad teknik som 
  
 CO 
 2 
 -avskiljning, 
  natur- 
  
 FoU 
  
 30 50 år 
  
 ännu inte etablerats på marknaden 
  
 gaseldade bränsleceller 
  
 Som framgår av tabellen torde enligt Nordleden de olika kate- gorierna  
 (A-D) 
  skilja sig åt beträffande såväl tidpunkt för genom- brott som lämpliga styrmedel och metoder för att uppnå genom- brottet. Bland annat kan noteras hur styrmedelsbehoven kan variera, som framgår av tabellen menar Nordleden t.ex. att även andra styrmedel än satsningar på forskning och utveckling behövs för att uppnå genombrott i kategorierna A och C. 
 I Nordleden har slutsatsen dragits att alternativ från samtliga de fyra kategorierna i tabellen (A D) bör utnyttjas om man vill uppnå en kostnadseffektiv och miljöriktig omställning av energisystemen i de nordiska länderna. På vägen mot det förnybara energisystemet bör dock alternativen i de olika kategorierna (A D) spela olika roller enligt Nordleden. Enligt Nordledens rapport till LångEn- utredningen finns starka skäl att tro att omställningen mot det förnybara energisystemet i Norden kommer att ta två vägar. Dels en bas, som innebär en successiv expansion av de förnybara alternativen. Dels en bro, dvs. ett tidsbegränsat utnyttjande av nya fossilbränslebaserade alternativ som kan antas vara bättre än dagens konventionella anläggningar. 
 Basen och bron illustreras i figur 6.1 nedan. Figuren, som avser hela Norden, omfattar el, värme och industrins processer, men däremot inte transporter. De energislag som medtagits är de som enligt Nordleden är centrala i omställningen, dvs. de som minskar eller ökar kraftigt (kol, olja, kärnkraft, naturgas, biobränsle och vindkraft). Av detta skäl ingår inte storskalig vattenkraft. Med hänsyn till att vissa faktorer således utelämnats bör noteras att om 
 196 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 figuren skulle ha omfattat all Nordens energiåtgång så skulle den vertikala axeln ha varit längre. 
 Figur 6.1. Nordledens bild av olika alternativs roller i energi- omställningen 
  
 TWh 
  
 Icke-förnybar 
  energi (nya alternativ:  
 C-D) 
  
 Förnybar energi (all teknik, inkl.  
 Allen) 
  
 Icke-förnybar 
  energi (konv. teknik) 
  
 2000 
  
 2050 
  
 Den omställning av de nordiska energisystemen som visas i figuren är resultatet av i Nordleden gjorda analyser av hur en kostnads- effektiv utveckling av energisystemen kan tänkas te sig givet vissa antaganden om politiska beslut och andra förutsättningar. Några exempel på sådana antaganden som gjorts av Nordleden är: 
  
 Att en avveckling av kärnkraften i Sverige sker i enlighet med riksdagsbeslut (40 års teknisk livslängd antagen). I Finland finns dock en utbyggnad med en femte kärnkraftsreaktor med i analyserna. 
  
 Att en reduktion av klimatgaser skall ske i enlighet med Kyoto till år 2010 och (minst) i samma takt därefter. 
  
 Att ingen ytterligare storskalig utbyggnad sker av den svenska eller norska vattenkraften. 
  
 Att betydande energieffektivisering fortsatt sker i alla led i energisystemet, från tillförsel till användning. 
  
 Att det sker en fortsatt teknisk utveckling av teknikerna i alla fyra kategorierna ovan (A D). 
  
 Som kommentar till figur 6.1 kan vidare sägas att det enligt Nord- leden vore kostsamt (både ekonomiskt och miljömässigt) att avstå från ett eller flera av alternativen på bron. Enligt Nordleden 
 197 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 skulle exempelvis ett förbud mot naturgas – om någon skulle vilja införa ett sådant t.ex. på grund av att naturgasen är ett fossilt bränsle – främst fördröja reduktionen av konventionell kol- och oljebaserad teknik. Mot denna bakgrund menar Nordleden att det borde finnas ett stort värde i att kraftfullt stödja en utveckling av den teknik som finns på bron, istället för att enbart ge stöd till den förnybara tekniken i basen. 
  
 6.2.2 
  
 EU:s grönbok Mot en europeisk strategi för trygg energiförsörjning 
  
 Den europeiska kommissionen framlade i november 2000 grön- boken Mot en europeisk strategi för trygg energiförsörjning. Mot bakgrund av medlemsländernas synpunkter på grönboken lämnades sedan en slutrapport om grönboken i juni 2002. 
 13 
  
 Ett motiv för att ta fram grönboken var att  
 EU-länderna 
  ut- nyttjar alltmer energi, i huvudsak fossila bränslen. Således utgör olja, kol och naturgas ca 80 procent av  
 EU-ländernas 
  totala energiförbrukning, varav nästan två tredjedelar importeras. Enligt grönboken kommer användningen av fossila bränslen att öka om ingenting görs före år 2030. I grönboken konstateras dock att det är omöjligt att uppnå självförsörjning på energiområdet inom EU. Även om energiförbrukningen sedan den första oljekrisen inte utvecklats i samma takt som Europas ekonomiska tillväxt, innebär bristen på tillfredsställande inhemska energialternativ ett problem för unionens växande behov. Både dagens union, och en komman- de utvidgad, förbrukar mycket mer energi än den kan producera. 
 Figur 6.2 visar den av Kommissionen antagna utvecklingen av energikonsumtionen inom EU. 
  
 13  
 KOM (2000) 769 respektive KOM (2002) 321 slutlig. 
 198 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 Figur 6.2. Energikonsumtion i slutledet 1990 2030 (mtoe) 
 14 
  
 1800 
  
 1600 
  
 1400 
  
 1200 
  
 Transporter 
  
 mtoe 
  
 1000 
  
 800 
  
 Industri 
  
 600 
  
 400 
  
 Hushåll,tjänste- 
  
 200 
  
 sektorn 
  
 0 
  
 1990 
  
 2000 
  
 2010 
  
 2020 
  
 2030 
  
 År 
  
 Kommissionen drar i grönboken följande tre slutsatser: 
  
 1. 
  
 EU blir alltmer beroende av externa energikällor. Detta faktum ändras inte på något sätt av utvidgningen. Enligt aktuella prognoser kommer importberoendet att nå 70 procent år 2030. 
  
 2. 
  
 EU har litet manöverutrymme på energiförsörjningens utbuds- sida. Det är främst på efterfrågesidan som unionen kan agera, och då särskilt genom energibesparing i byggnader och trans- porter. 
  
 3. 
  
 Utan ambitiösa insatser kan EU inte att ta itu med frågan om klimatförändringar på lång sikt eller uppfylla de åtaganden som den i detta avseende gjorde i Kyoto. 
  
 EU-kommissionen 
  säger i grönboken att importberoendet och dess växande storlek i och för sig är oroande, men att det vore felaktigt och alltför enkelt att endast betrakta försörjningstrygg- heten som en fråga om att minska importberoendet och främja den inhemska produktionen. En trygg energiförsörjning kräver enligt grönboken snarare en hel serie politiska åtgärder. 
 De förslag som läggs i grönboken anger en strategi med tonvikt på åtgärder på efterfrågesidan. I slutrapporten från juni 2002 kon- 
  
 14  
 Uppgifterna baseras på de prognoser som görs i grönboken del 3, avsnitt IB och avser ett EU med 30 medlemsstater. 
 199 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 stateras att nästan alla som lämnat synpunkter på grönboken varit överens om att man bör koncentrera strategin på efterfrågesidan. Denna prioritering fick också ett tydligt politiskt stöd vid råds- mötet i Barcelona i mars 2002. 
 Som framgått av avsnitt 4.3.4 finns också flera andra energi- relaterade  
 EG-direktiv 
  och insatser från de senaste åren som kan sägas påverka ramförutsättningarna för EFUD. 
  
 6.2.3 
  
 IEA – World Energy Outlook 2002 
  
 International Energy Agency (IEA) gör vartannat år en World Energy Outlook. I den senaste, publicerad hösten 2002, pekas på trender i energitillförsel och energianvändning, priser, handel och koldioxidutsläpp från i dag och fram till år 2030. 
 I rapporten görs, som framgår av namnet, förutsägelser på global nivå. IEA utgår från ett referensscenario. I detta har hänsyn tagits till politiska beslut och åtgärder som hade antagits, men inte alltid ännu fullt ut implementerats, till och med mitten av år 2002. I ett Alternative Policy Scenario beskrivs konsekvenserna av en situation där även tänkbara kommande energi- och miljöåtgärder inom  
 OECD-länderna 
  genomförs och där det sker en snabbare etablering av nya energitekniker än vad referensscenariot bygger på. 
 Att döma av World Energy Outlook 2002 torde världens totala energianvändning komma att uppvisa en fortsatt snabb tillväxttakt. I referensscenariot antas energiåtgången öka med 1,7 procent per år fram till år 2030, vilket innebär att energiåtgången i världen skulle vara två tredjedelar högre år 2030 än i dag. Under perioden fram till år 2030 antas fossila bränslen fortsatt vara den viktigaste energi- källan, och stå för mer än 90 procent av efterfrågeökningen. Vidare antas att utvecklingsländerna, i synnerhet i Asien, kommer att stå för mer än 60 procent av världens ökade efterfrågan på energi. Efterfrågan på el förväntas fördubblas fram till år 2030, även i detta fall kommer den största ökningen att ske i utvecklingsländerna. 
 Enligt World Energy Outlook 2002 är världens energireserver tillräckliga för att möta den ökning i energianvändningen som för- väntas ske fram till år 2030. Oljereserverna är relativt omfattande enligt rapporten, men ytterligare reserver antas dock behöva upp- täckas för att tillgodose den förväntade efterfrågeökningen fram till år 2030. Merparten av den förväntade ökningen i oljekonsumtion kommer att behöva tillgodoses av producenter inom OPEC, i 
 200 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 synnerhet från Mellanöstern, medan oljeutvinningen i Nord- amerika och Nordsjön gradvis förväntas minska. Vidare är reser- verna av naturgas och, framför allt, kol omfattande, och tillgången på uran för kärnkraftproduktion tillräcklig. 
 I rapportens referensscenario pekas i övrigt på bl.a. följande utvecklingstendenser: 
  
 Den globala efterfrågan på olja antas komma att öka med 1,6 procent per år, vilket innebär att produktionen skulle vara 120 miljoner fat per dag år 2030, att jämföra med 75 miljoner fat per dag år 2000. Omkring 75 procent av efterfrågeökningen antas komma från transportsektorn. 
  
 Samtidigt som utvinningen av olja förväntas öka antas i referensscenariot också att oljepriset ökar. Under åren 2002 till 2010 antas priset komma att i genomsnitt ligga på 21 USD per fat, vilket grovt sett motsvarar genomsnittet under åren 1986 till 2001. Efter år 2010 antas en linjär ökning av priset, till 25 USD per fat år 2020 och till 29 USD per fat år 2030. (Priser- na är uttryckta i penningvärdet år 2000.) 
  
 Användningen av naturgas antas komma att fördubblas fram till år 2030. Den ökade användningen kommer till stor del (mer än 60 procent) att härröra från ny elproduktion. De flesta nya, naturgasbaserade anläggningar antas komma att bli av typen gaskombi, dvs. gasturbiner i kombination med ångturbin. 
  
 Konsumtionen av kol antas också öka fram till år 2030, men dock långsammare än konsumtionen av olja och gas. 
  
 Kärnkraftens roll förväntas minska kraftigt. Få nya kärnkrafts- anläggningar förväntas byggas (en ökning förutspås främst i Asien), medan vissa anläggningar förväntas avvecklas. Samman- taget antas detta medföra att elproduktionen från kärnkraft når sin topp vid slutet av innevarande decennium, för att därefter minska. Kärnkraftens andel av jordens totala elproduktion antas minska från 17 procent år 2000 till 9 procent år 2030. 
  
 Förnybara energikällor kommer att få en allt större vikt för världens energitillförsel. Vattenkraften förväntas bli kvar på ungefär nuvarande nivå. Andra typer av förnybar produktion förväntas öka med i genomsnitt 3,3 procent per år fram till år 2030, dvs. snabbast av alla energislag. Biobränslen och vindkraft förväntas ha den snabbaste tillväxttakten. Trots den 
  
 201 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 snabba tillväxten förväntas dock förnybara energikällor, med undantag för vattenkraft, alltjämt utgöra en liten del av energi- användningen år 2030, på grund av dagens relativt sett låga nivåer. 
  
 Transportsektorn förväntas vara den sektor där energianvänd- ningen växer snabbast. 
  
 Den ökade energianvändningen och den ökade användningen 
  
 av fossila bränslen medför att  
 CO 
 2 
 -utsläppen 
  ökar i referens- scenariot, till en nivå ca 70 procent högre än dagens. Inte heller i det alternativa scenariot, i vilket framför allt  
 OECD-länderna 
  antas uppnå relativt sett större minskningar av sina utsläpp, antas det emellertid bli enkelt att nå målen i  
 Kyoto-protokollet. 
  
 I referensscenariot antas statligt stöd till forskning, utveckling och demonstration fortsatt komma att spela en viktig roll i världens jakt på teknologisk utveckling inom energiområdet. Vissa nya energitekniker, som på sikt kan bli betydande, förväntas också enligt IEA introduceras under perioden fram till år 2030. Ett exempel är att bränsleceller efter år 2020 antas komma att ge ett, låt vara blygsamt, tillskott i framför allt decentraliserad elproduktion. Bränsleceller i fordon kan enligt IEA förväntas bli kommersiellt lönsamma tidigast mot slutet av perioden upp till år 2030. Avskilj- ning och lagring av koldioxid kommer enligt World Energy Outlook 2002 sannolikt inte att introduceras i större skala före år 2030. Denna teknik antas dock kunna få stor betydelse för energi- tillförseln på lång sikt, om kostnaden för tekniken kan sänkas snabbare än förväntat kanske redan före år 2030. 
  
 6.3 
  
 LångEn-utredningens 
  
  sammanfattande kommentarer 
 De framtidsbilder som refererats i avsnitten 6.1 och 6.2 är om- fattande, mångtydiga och inte i alla avseenden likalydande. LångEn- utredningen har dock sett det som värdefullt att hellre söka spegla denna mångfald än att av de olika framtidsbilderna skapa en egen och enhetlig. Mångfalden speglar också att det, av naturliga skäl, är fundamentalt svårt att göra säkra förutsägelser av hur framtiden kommer att te sig. Till exempel bör man vid betraktandet av de i kapitlet refererade framtidsbilderna ha i åtanke att de i allmänhet 
 202 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 utgår från att exempelvis djupgående internationella konflikter eller stora globala katastrofer inte kommer att ske, dvs. inte väger in skeenden som skulle få stor betydelse om de inträffade, men vars sannolikhet kan anses vara förhållandevis liten. 
 Mot bakgrund av de framtidsbilder som presenterats finns skäl att peka på några aspekter som vi utifrån utredningens utgångs- punkter bedömer som särskilt relevanta att beakta: 
  
 Jämfört med många andra delar av samhället är energisystemet förhållandevis trögrörligt. Ett tecken på det är att, som fram- gått av avsnitt 6.1.2, projektet Energiframsyn konstaterar att energianvändningen blir ganska likartad på tjugo års sikt oav- sett om man väljer projektets revolutionära eller evolutionära scenario. Samtidigt bör man ha i åtanke att energisystemet består av olika delar och branscher, och att graden av trög- rörlighet sannolikt varierar. Som framgått av den historiska genomgången i kapitel 2 var fjärrvärmen i början av  
  
 1970-talet 
  nästan helt beroende av olja, medan andelen olja i fjärrvärmens bränslesammansättning idag är mindre än 10 procent. Detta talar för att värmesystemet kan gå relativt snabbt att ställa om (åtminstone vad beträffar vilka bränslen som används), medan det sannolikt tar längre tid att ställa om transportsystemet och, i synnerhet, elsystemet. Svensk elproduktion är trots allt i hög grad beroende av de storskaliga och kostsamma investeringar som gjorts i vattenkraft och kärnkraft. 
  
 I anslutning till föregående punkt bör även sägas att energi- systemet inte bara bör ses som ett tekniskt system. I vidare bemärkelse kan man tala om ett sociotekniskt system, som utöver den tekniska hårdvaran även består av institutionell mjukvara i form av ägarförhållanden, organisationsstruktur samt lagar och regelverk. 
  
 15  
 Som t.ex. visats av utvecklingen efter att den svenska elmarknaden öppnades för konkurrens år 1996 kan den här typen av institutionella förhållanden förändras snabbare än det förhållandevis trögrörliga tekniska systemet. 
  
 En omställning av energisystemet kommer att behöva ske, i Sverige likaväl som globalt. Till detta bidrar bl.a. att de fossila bränslena är ändliga (i synnerhet oljan är en relativt begränsad tillgång), att kärnkraften skall fasas ut (åtminstone med nu- 
  
 15  
 Se Kaijser (1994). 
 203 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 varande teknik och i Sverige), samt att utsläppen av växthus- gaser skall reduceras med hänsyn till klimatet. 
  
 Det svenska energisystemet har under senare år i ökande grad påverkats av internationalisering. Detta gäller i synnerhet för elsystemet – i andra delar (bl.a. beträffande tillgången på fossila bränslen) har energisystemet sedan länge präglats av interna- tionellt beroende. Internationaliseringstendensen kan antas komma att förstärkas under kommande år. 
  
 Ett energisystem som helt bygger på förnybara energislag, dvs. i vilket energibehoven inom samhällets olika sektorer helt täcks av klimatmässigt hållbara produktionsformer, kan inte antas bli en realitet ens på 50 års sikt. 
  
 Projektet Energiframsyn har visat att det svenska energisyste- met på lång sikt (50 år) torde kunna anta relativt olikartade utvecklingsbanor, beroende på vilka vägval som görs idag och under de närmaste åren. Avgörande är t.ex. om man i frågan om energisystemets utveckling väljer att betona klimataspekterna eller ekonomisk utveckling. 
  
 16 
  
 Eventuellt kan det behövas någon form av övergångslösning från dagens fossil- och kärnbränsledominerade energisystem till framtidens energisystem helt byggt på förnybara energislag (t.ex. en sådan bro med ökat utnyttjande av naturgas som Nordleden pekar på, se avsnitt 6.2.1). En sådan övergångs- lösning skulle kunna se ut på många olika sätt, beträffande sådant som t.ex. vilka tekniker den skulle omfatta, dess tidsmässiga utsträckning, respektive om den i huvudsak skulle bygga på en storskaligt implementerad övergångsteknik som sedan byttes mot den/de långsiktigt uthålliga eller mera skulle bygga på att olika förnybara energislag gradvis införs, etc. För svensk del beror också behovet av övergångslösningen, och dess karaktär, mycket på hur länge kärnkraften i praktiken blir kvar. 
  
 Några stora teknikgenombrott, som radikalt skulle ändra ovan- 
  
 stående framtidsbedömningar, bedöms i dag vara osannolika på åtminstone 10 20 års sikt. Det finns dock tekniker som kan medföra en sådan radikal förändring på längre sikt, och kanske 
  
 16  
 Naturligtvis är det dock för enkelt att beskriva det som att vi har att välja mellan klimat  
 eller  
 ekonomisk utveckling. I praktiken handlar det om att båda dessa aspekter (och även andra) måste tillgodoses på ett acceptabelt sätt. 
 204 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 även i ett kortare perspektiv om kostnaden för teknikerna kan sänkas snabbare än förväntat. Ett exempel är avskiljning och lagring av koldioxid, som för övrigt också är en teknik som torde kunna ändra synen på önskvärdheten av fossila bränslen, i synnerhet kol. 
  
 Energieffektivisering i alla led i energisystemet, från tillförsel till användning, är väsentligt för omställningen av systemet. 
  
 Energipriserna torde komma att stiga under de närmaste 10 20 åren, på grund av bl.a. ökad knapphet på olja och mer internationaliserade marknader (framför allt beträffande el). Förutsättningarna för att introducera relativt sett dyrbara för- nybara alternativ förbättras därmed. 
  
 Satsningar på EFUD är ett styrmedel som kan antas påskynda 
  
 omställningsprocessen. Dock torde EFUD ha liten betydelse för energisystemets förändring på åtminstone 10 20 års sikt. Andra styrmedel med syfte att bl.a. skapa incitament för inve- steringar (såsom skatter, allmänna ramvillkor för företagande, olika former av stöd, etc.) är viktigare. 
 Vilka konsekvenser får dessa iakttagelser för EFUD och statens ambitioner att styra densamma, dvs. för de frågeställningar  
 LångEn-utredningen 
  har att behandla? Bland annat följande slut- satser torde kunna dras: 
  
 Insatser för forskning, utveckling och demonstration utgör rimligen en viktig förutsättning för att möjliggöra en långsiktig omställning av energisystemet. Såväl FoU som omställning av energisystemet tar dock tid. Det gäller därför att ha rätt förväntningar och inte tro att en viss mängd resurser som sätts in i EFUD snabbt skulle kunna ge en systemomställning. 
  
 Att andra styrmedel kan vara viktigare än satsningar på EFUD bör beaktas. Dels bör olika styrmedel vara rimligt harmonise- rade med varandra. Dels finns kanske områden där inte mer EFUD är lösningen, utan där andra åtgärder främst bör vidtas? 
  
 Med hänsyn till den ovan gjorda iakttagelsen att energisystemet bör ses som ett sociotekniskt system, dvs. något vidare än att endast omfatta den tekniska hårdvaran, kan finnas skäl att bredda EFUD till att omfatta mer av policy- och styrmedels- forskning, forskning om statens roll i omställningen, forskning 
  
 205 
  
 Bilder av framtidens energisystem 
  
 SOU 2003:80 
  
 om omvärldsförändringar o.d. Med sådan kunskap torde det bl.a. vara lättare att förstå hur satsningar på EFUD kan fås att bättre harmoniera med andra styrmedel. I syfte att få bättre överblick över gjorda insatser kan också finnas skäl att göra flera forskningsöversikter, sammanställningar över vad som gjorts inom EFUD:s olika områden, systemstudier med heli- kopterperspektiv m.m. 
  
 Med hänsyn till energieffektiviseringens vikt för omställningen av energisystemet bör värdet av  
  
 FoU-insatser 
  med sådan in- riktning understrykas. 
  
 Att säga exakt hur framtiden kommer att bli är naturligtvis omöjligt, och som framgått av kapitlet finns också många olika åsikter om hur framtidens energisystem kan komma att se ut. Som underlag för att formulera en vision för omställningen av energisystemet finns det därför enligt  
  
 LångEn-utredningens 
  mening skäl att initiera ett brett analysarbete kring vad som är det/de mest troliga  
 utvecklingsscenariot/-na 
  för energisyste- met. I ett sådant analysarbete är det väsentligt att få med en mångfald av olika aktörer. 
 206 
  
 7 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 Enligt direktiven skall  
 LångEn-utredningen 
  göra en fördjupad analys av de resultat som uppnåtts inom ramen för 1997 års lång- siktiga energipolitiska program. Som underlag för detta har utred- ningen bl.a. uppdragit åt det brittiska konsultföretaget Technopolis Ltd. att utvärdera resultaten av det långsiktiga energipolitiska pro- grammet. 
 1  
 Uppdraget har avsett energirelaterad forskning, utveck- ling och demonstration (EFUD) inom programmet, men däremot inte energipolitiskt motiverade internationella klimatinsatser. 
 I detta kapitel återges huvuddragen i Technopolis resultat- utvärdering. Som underlag för arbetet har Technopolis bl.a. genom- fört en stor enkät bland projektledare som fått stöd från program- met (resultaten från enkäten refereras i avsnitt 7.1), gjort en metautvärdering av tidigare gjorda utvärderingar som tittat på delar av programmet och låtit en panel av internationella experter analysera programmets innehåll och sammansättning (avsnitt 7.2), samt analyserat programmets administration (avsnitt 7.3). Techno- polis slutsatser sammanfattas i avsnitt 7.4. I avsnitt 7.5 redovisas  
 LångEn-utredningens 
  sammanfattande kommentarer. 
  
 7.1 
  
 Technopolis enkät till projektledare 
  
 Technopolis har genomfört en skriftlig enkätundersökning bland projektledare i projekt som givits stöd via 1997 års långsiktiga energipolitiska program. Undersökningen genomfördes under perioden december 2002 till februari 2003. 
 2 
  
 Som framgått av kapitel 3 kan det totala antalet projekt som bedrivits inom ramen för 1997 års långsiktiga energipolitiska pro- 
  
 1 
  
 Uppdraget har redovisats i rapporten  
 Evaluation of the Swedish Long Range Energy Research Programme 1998 2004  
 (april 2003). 
  
 2 
  
 Som kommer att framgå av kapitel 8 gjordes en gemensam enkät av Technopolis och Riksrevisionsverket. 
  
 207 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 SOU 2003:80 
  
 gram under åren 1998 2002 grovt uppskattas till ca 1 700 1 900, fördelat på ca 1 300 1 400 för Energimyndigheten (STEM), ca  
 230-250 
  för Vetenskapsrådet (VR), ca 100 200 för Pugh och ca 40 60 för Vinnova. 
 Technopolis enkät skickades ut till projektledare för sammanlagt 1 214 projekt. Totalt inkom 562 användbara enkätsvar, med föl- jande fördelning mellan de olika myndigheterna: 429 svar avsåg projekt finansierade av Energimyndigheten, 79 avsåg Vetenskaps- rådet, 34 avsåg Pugh och 20 avsåg Vinnova. I rapporten bedömer Technopolis att det urval av enkätsvar som inkommit är represen- tativt för helheten. 
 3 
  
 7.1.1 
  
 Projektstatus 
  
 Något över hälften av projekten (52 procent) pågick vid tiden för enkäten enligt projektledarna. Ytterligare 34 procent av projekten hade officiellt avslutats, men visst utvecklingsarbete pågick fort- farande. I 14 procent av fallen indikerade projektledaren att pro- jektet var helt avslutat, dvs. inget vidare utvecklingsarbete pågick eller var planerat. 
 De flesta projekten lanseras som treåriga. Trots det indikerade omkring en fjärdedel av projektledarna att insatserna sträckte sig över fyra år eller längre. Tio procent av projektledarna menade att insatsen omfattade en period på 5 20 år. Inte sällan ser projekt- ledarna således de avgränsade treårsprojekten som delar av en sam- ordnad långsiktig insats, där varje treårsperiod är att betrakta som en mer eller mindre direkt fortsättning på tidigare utförd forsk- ning. Att de tillfrågade anser att insatserna inom det långsiktiga forskningsprogrammet ofta handlar om en fortsättning på tidigare insatser illustreras också av figur 7.1 nedan. 
  
 3  
 Det bör noteras att en del av de projekt som avser Formas i enkäten initierades av före- gångaren Byggforskningsrådet. Såvitt  
 LångEn-utredningen 
  förstått har efter ombildningen till Formas projekturvalsprocessen delvis förändrats, mot mer betoning på akademisk forsk- ning och mindre på marknadskoppling. Möjligen innebär detta att vissa av de resultat som redovisas inte är helt representativa för dagens projektstock vid Formas. 
 208 
  
 SOU 2003:80 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 Figur 7.1.  
 I vilken mån är projektet en följd av tidigare utförd FUD inom samma organisation (n=550) 
 4 
  
 Övrigt 
  
 Inte alls 
  
 3% 
  
 8% 
  
 I viss grad 29% 
 I hög grad 60% 
  
 7.1.2 
  
 Projektformulering och motiv för projektet 
  
 De tillfrågade projektledarna Smith uppge var idén till projektet ursprungligen uppstått. I 68 procent av projekten formulerades idén inom den organisation som var huvudansvarig för projektet – i fyra femtedelar av dessa fall formulerades idén av huvudorga- nisationen ensam och i en femtedel av fallen tillsammans med andra intressenter. I övriga 32 procent av fallen hade projektidén inte genererats av den grupp som utförde arbetet utan av någon utom- stående, ungefär jämnt fördelat mellan personer i industrin, de fyra forskningsfinansierande myndigheterna och forskare vid universi- tet/forskningsinstitut. 
 Vidare Smith projektledarna att klassificera ett antal tänkbara motiv för att utföra projekten enligt skalan mycket viktigt, ganska viktigt respektive inte viktigt. Svaren avseende detta framgår av figur 7.2 nedan. 
  
 4  
 n=550 betyder att informationen i figuren bygger på svar avseende 550 projekt. 
 209 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 SOU 2003:80 
  
 Figur 7.2.  
 Motiv för att utföra projekten (n=547) 
  
  Mycket viktigt  
  
  Ganska viktigt  
  
  Inte viktigt 
  
 Utveckling av nya eller förbättrade metoder och verktyg1 
 Säkra finansiering för utförande av ytterligare FoU inom 2 samma kompetensområde 
 Skapa nya partnerskap och nätverk3 
 Säkra finansiering för utförande av FoU inom nya 4 områden 
 Utveckling av nya eller förbättrade produkter, processer 5 
 och tjänster 
 Få tillgång till kompletterande källor till kompetens och 6 expertis 
 Demonstration av nya eller förbättrade produkter, 7 processer eller tjänster 
 Utbildning av forskarstuderande8 
 Förbättra sitt rykte/image9 
 Kommersialisering av forskning genom t.ex. 10 avknoppning 
 Production of  
 patents 
 and licenses11 
 Skapa och licenser 
  
 0% 
  
 20% 
  
 40% 
  
 60% 
  
 80% 
  
 100% 
  
 Andel av svaren 
 Som framgår av figuren var de viktigaste motiven för att delta i det långsiktiga programmet att utveckla nya eller förbättrade metoder och verktyg, att säkra finansiering för att utföra  
 FUD-insatser 
  inom befintliga kompetensområden och att forma nya forsknings- nätverk och forskningssamverkan. Minst viktiga motiv enligt de tillfrågade projektledarna var att sträva efter att söka patent eller sälja licens på sin idé eller andra aktiviteter starkare förknippade med kommersialisering. 
 Det bör dock poängteras att figur 7.2 visar den samlade motiv- bilden för projektledare från såväl universitet och högskolor som 
 210 
  
 SOU 2003:80 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 näringslivet. Av samtliga projekt som myndigheterna finansierat har fler än hälften letts av industriföreträdare. 
 5  
 En annan bild än i figur 7.2 ges om man särstuderar svaren från projektledare från nä- ringslivet. De tre motiv som av dessa sades vara viktigast var i) att utveckla nya eller förbättrade metoder och verktyg, ii) att utveckla nya eller förbättrade produkter, processer och tjänster, samt iii) demonstration av nya eller förbättrade produkter, processer eller tjänster. 
  
 7.1.3 
  
 Typ av projekt 
  
 I enkäten Smith projektledarna att beskriva karaktären på sitt projekt längs en skala från grundforskning i ena änden till demon- stration i den andra. Figur 7.3 nedan visar resultaten. Observera att projektledarna i enkäten ombads att svara längs en sjugradig skala, och att de icke namngivna staplarna i denna figur och i de kom- mande figurerna 7.4 och 7.5 endast är mellansteg på denna skala. 
  
 Figur 7.3.  
 Fördelning av projekt längs innovationskedjan (n=547) 
  
 40% 
  
 projekten 
  
 30% 
  
 20% 
  
 av 
  
 Procent 
  
 10% 
  
 0% 
  
 Grundforskning 
  
 Tillämpad 
  
 Teknisk 
  
 Demonstration 
  
 forskning 
  
 utveckling 
  
 Som framgår av figuren är det vanligaste svaret att det handlar om tillämpad forskning. Av naturliga skäl skiljer sig dock svarsbilden mellan projekt som leds av företrädare för den akademiska världen och industriledda projekt, se figur 7.4 nedan. 
  
 5  
 Technopolis anger att fördelningen av projektledare i samtliga projekt är 56 % industri- företrädare och 44 % företrädare för universitet/institut. 
 211 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 SOU 2003:80 
  
 Figur 7.4.  
 Fördelning längs innovationskedjan per typ av projekt- ledare 
 Industri (n=235) 
  
 50% 
  
 40% 
  
 30% 
  
 20% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 Grundforskning 
  
 Tillämpad 
  
 Teknisk 
  
 Demonstration 
  
 forskning 
  
 utveckling 
  
 Universitet /forskningsinstitut (n=312) 
  
 50% 
  
 40% 
  
 30% 
  
 20% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 Grundforskning 
  
 Tillämpad 
  
 Teknisk 
  
 Demonstration 
  
 forskning 
  
 utveckling 
  
 Fördelningen längs innovationskedjan skiljer sig också mellan pro- jekt som finansierats av de olika myndigheterna (se figur 7.5 nedan). Som kan förväntas är projekt finansierade av Vetenskaps- rådet fokuserade mot grundforskning, medan övriga myndigheter uppvisar en större spridning. 
 212 
  
 SOU 2003:80 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 Figur 7.5.  
 Fördelning längs innovationskedjan per myndighet 
 FORMAS (n=27) 
  
 60% 
  
 50% 
  
 40% 
  
 30% 
  
 20% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 Grundforskning 
  
 Tillämpad 
  
 Teknisk 
  
 Demonstration 
  
 forskning 
  
 utveckling 
  
 STEM (n=422) 
  
 60% 
  
 50% 
  
 40% 
  
 30% 
  
 20% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 Grundforskning 
  
 Tillämpad 
  
 Teknisk 
  
 Demonstration 
  
 forskning 
  
 utveckling 
  
 Vinnova (n=20) 
  
 60% 
  
 50% 
  
 40% 
  
 30% 
  
 20% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 Grundforskning 
  
 Tillämpad 
  
 Teknisk 
  
 Demonstration 
  
 forskning 
  
 utveckling 
  
 213 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 SOU 2003:80 
  
 VR (n=78) 
 60% 
 50% 
 40% 
 30% 
 20% 
 10% 
 0% 
  
 Grundforskning 
  
 Tillämpad 
  
 Teknisk 
  
 Demonstration 
  
 forskning 
  
 utveckling 
  
 7.1.4 
  
 Samverkan 
  
 I en klar majoritet av de tillfrågade projekten (89 procent) har sam- verkan skett mellan minst två olika organisationer. Figur 7.6 visar andelen projekt som involverar samverkan mellan de tre huvud- grupperna industri, universitet/forskningsinstitut och statliga organ eller branschorganisationer. 
  
 Figur 7.6.  
 Samverkan inom projekt (n=562) 
  
 Universitet/FI 
  
 Industri 
  
 38% 
  
 20% 
  
 7% 
  
 13% 
  
 5% 
  
 5% 
  
 0% 
 11% 
 Off. eller branschorgan 
 214 
  
 SOU 2003:80 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 Som kommentar till figur 7.6 kan också sägas att enkäten visade att strax över hälften (53 procent) av den samverkan som idag finns mellan organisationer har etablerats under 1997 års långsiktiga energipolitiska programs ramverk. Samverkansrelationerna existe- rade således inte innan de aktuella projekten kom till stånd. 
 I undersökningen försökte Technopolis även få en bild av vilken typ av samverkan det rörde sig om. (Se figur 7.7). 
  
 Figur 7.7.  
 Typ av samverkansform (n=514) 
  
 80% 
  
 60% 
  
 svaren 
  
 40% 
  
 av 
  
 Procent 
  
 20% 
  
 0% 
  
 Kunskapsutbyte 
  
 Olika delar av 
  
 Gemensam 
  
 Gemensam 
  
 Olika delar av 
  
 projektet 
  
 utveckling av 
  
 finansiering av 
  
 projektet 
  
 genomförda 
  
 projektidén 
  
 projektet 
  
 genomförda av 
  
 gemensamt 
  
 olika aktörer 
  
 I enkäten undersöktes också i vilken grad den finansierande myn- digheten betonade samverkan i dialogen med presumtiva projekt- ansökare, eller som en del av sin information om det långsiktiga programmet. Ungefär hälften av projektledarna (51 procent) angav att den finansierande myndigheten betonat att samverkan var mycket viktigt, medan 29 procent angav att samverkan diskuterats i kontakten med myndigheten men inte varit utslagsgivande och 20 procent angav att samverkan inte diskuterats eller ansetts mindre viktigt. 
 215 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 SOU 2003:80 
  
 Att samverkan betonats av myndigheten var klart vanligare i projekt som finansierats av Energimyndigheten, Vinnova och For- mas (i samtliga dessa fall angav över hälften av projektledarna att samverkan hade betonats) än i projekt som finansierats av Veten- skapsrådet (där motsvarande siffra var en fjärdedel). 
  
 7.1.5 
  
 Vikten av slutprodukter/resultat 
  
 Som framgår av figur 7.8 nedan menar de tillfrågade projektledarna att i en bedömning av hur väl projekten lyckats så är publicering i vetenskapliga tidskrifter och böcker de viktigaste slutresultaten. Figuren visar också att mer industriinriktade resultat från projekt (t.ex. nya processer, tillämpningar eller produkter) totalt bland de tillfrågade bedömdes som mindre viktiga. 
 Som kommentar till figuren bör dock sägas att, liksom fallet var beträffande motiven för att utföra projekten, en uppdelning av sva- ren från projektledare från industrin respektive från universitet, högskolor och forskningsinstitut visar att den förstnämnda typen av projektledare ser mer marknadsnära resultat som viktigare än den senare. 
 216 
  
 SOU 2003:80 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 Figur 7.8.  
 Viktiga slutresultat av projekt (n=544) 
 Publicering i vetenskapliga tidskrifter och 1 böcker 
 Nya metoder, instrument och tester2 
 Utbildning av forskarstudenter3 
 Finna möjligheter till tekniska eller ekonomiska 
 4 
 förbättringar 
 Nya processer5 
 Nya tillämpningar6 
 Nya produkter7 
 Andra publikationer (t.ex. fackpress) 8 
 Publicering i tekniska tidskrifter9 
 Nya prototyper10 
 Nya standarder 11 
 Patentansökningar 
 12 
  
 0% 
  
 10% 
  
 20% 
  
 30% 
  
 40% 
  
 50% 
  
 60% 
  
 Procent av projektledarna som uppgivit olika projektresultat som Mycket Viktiga 
 I enkäten undersöktes också i vilken grad den finansierande myn- digheten betonat vikten av kommersiell eller industriell inriktning i de föreslagna projekten under dialogen med presumtiva ansökare, eller som en del av sin information om det långsiktiga programmet. Strax under hälften av projektledarna (47 procent) uppgav att kom- mersiell nytta av projekten varit mycket viktigt vid urvalsprocessen. I 29 procent av fallen sade projektledaren att frågan hade diskute- rats, men inte varit utslagsgivande i beviljandeprocessen. Strax under en fjärdedel (24 procent) av projektledarna uppgav att detta 
 217 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 SOU 2003:80 
  
 antingen inte hade diskuterats eller utgjort endast en liten del av de samtal som förts med den finansierande myndigheten. 
 Sett till de olika myndigheterna uppgav 53 procent av projekt- ledarna för Energimyndighetens projekt att vikten av kommersiell nytta av projektet hade betonats i samtalen med myndigheten. Motsvarande siffror för Vinnova, Formas och Vetenskapsrådet var 47 procent, 42 procent respektive 4 procent. 
 I enkäten tillfrågades projektledarna också om den finansierande myndigheten hade vidtagit mått och steg för att påverka den kom- mersiella potentialen för projektet. Endast en liten grupp (15 pro- cent) indikerade att detta hade skett. Formas uppgavs vara den myndighet som oftast gjort detta (24 procent av fallen) följt av Energimyndigheten (17 procent av fallen). Vinnova och Veten- skapsrådet sades ha påverkat den kommersiella potentialen i mindre än 10 procent av de finansierade projekten. 
  
 7.1.6 
  
 Projektens bidrag till det långsiktiga programmets mål 
  
 Projektledarna tillfrågades om vilka bidrag deras projekt förväntas ge till förverkligandet av målen i det långsiktiga energipolitiska programmet. Resultaten framgår av figur 7.9 nedan. 
 218 
  
 SOU 2003:80 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 Figur 7.9.  
 Projektens förväntade bidrag till måluppfyllelse i det långsiktiga energipolitiska programmet (n=514) 
  
  Stort bidrag  
  
  Litet bidrag  
  
  Inget bidrag 
  
 Ökad kunskap och kompetens inom energiteknik 1 
 vid universiteten 
 Ökad kunskap och kompetens om energiteknik 2 
 inom industrin 
 Effektivare energiproduktion3 
 Hållbarare energiproduktion4 
 Lägre användning av fossila bränslen5 
 Ökad användning av biobränslen6 
 Ökad användning av andra förnybara energikällor 7 
 (t.ex. vind, sol, vatten etc) 
 Effektivare energianvändning i bostäder 
 8 
  
 9 Effektivare energianvändning i industrin 
 10 Effektivare energianvändning inom transporter 
  
 0% 
  
 20% 
  
 40% 
  
 60% 
  
 80% 
  
 100% 
  
 Andel av svaren 
  
 Vidare Smith projektledarna att uppskatta inom vilken tid dessa bidrag torde realiseras. Ökad kunskap och kompetens sades vara den form av bidrag som tidigast skulle realiseras, dock först om i genomsnitt 4 år inom universiteten och 5 år i industrin. Förbättrad effektivitet i produktion och användning av energi samt förändrad energitillförsel (t.ex. mindre av fossila bränslen och mer av bio- bränslen) förväntas inte bli verklighet ännu på 7 10 år i genom- snitt. Även om projektledarna i allmänhet ser positivt på projektens 
 219 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 SOU 2003:80 
  
 bidrag till att uppnå målen i det långsiktiga programmet, bedömer de således att bidragen inte blir verklighet förrän flera år efter det att de aktuella projekten avslutats. 
  
 7.1.7 
  
 Programmets organisation och administration 
  
 Projektledarna Smith ge sin syn på olika rutiner i programmets administration. Som framgår av figur 7.10 nedan var projektledarna i huvudsak positiva till administrationen. 
  
 Figur 7.10.  
 Projektledarnas syn på programmets administrativa rutiner 
 Bedömning av rutiner för projekturval (n=441) 
  
 60% 
  
 40% 
  
 20% 
  
 0% 
  
 Mycket dåligt 
  
 Dåligt 
  
 Godtagbart 
  
 Bra 
  
 Mycket bra 
  
 Bedömning av rutiner för uppföljning och avrapportering av projekt (n =460) 
  
 60% 
  
 40% 
  
 20% 
  
 0% 
  
 Mycket dåligt 
  
 Dåligt 
  
 Godtagbart 
  
 Bra 
  
 Mycket bra 
  
 220 
  
 SOU 2003:80 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 Bedömning av rutiner för projektutbetalningar (n=460) 
 60% 
 40% 
 20% 
 0%  
  
  Mycket dåligt Dåligt Godtagbart Bra Mycket bra 
 Bedömning av mekanismer för kunskapsöverföring mellan projekt (n=447) 
 60% 
 40% 
 20% 
 0%  
  
  Mycket dåligt Dåligt Godtagbart Bra Mycket bra 
 Bedömning av spridningen av resultat utanför programmet (n=447) 
  
 60% 
  
 40% 
  
 20% 
  
 0% 
  
 Mycket dåligt 
  
 Dåligt 
  
 Godtagbart 
  
 Bra 
  
 Mycket bra 
  
 221 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 SOU 2003:80 
  
 Bedömning av verktyg för att främja upptagningen av resultat (n=418) 
  
 60% 
  
 40% 
  
 20% 
  
 0% 
  
 Mycket dåligt 
  
 Dåligt 
  
 Godtagbart 
  
 Bra 
  
 Mycket bra 
  
 Vidare tillfrågades projektledarna om de använde sig av resultat från andra projekt inom programmet. Svaren fördelar sig relativt jämnt mellan de som använde andra projektresultat (38 procent), de som inte gjorde det (30 procent) och de som svarat vet ej (32 procent). På motsvarande sätt tillfrågades projektledarna även om de trodde att andra projekt i programmet skulle komma att använda resultat från deras eget projekt. De flesta (59 procent) var osäkra på detta. Endast en mycket liten minoritet av de tillfrågade (5 procent) uppgav att andra projekt inte skulle kunna dra nytta av deras arbete, medan resterande (36 procent) var av uppfattningen att andra projekt skulle kunna använda deras resultat. 
  
 7.1.8 
  
 De tillfrågades syn på Sveriges konkurrenskraft inom FoU och industri 
  
 I enkäten Smith projektledarna att ge sin syn på hur väl Sveriges forskningskompetens står sig i ett internationellt perspektiv inom de områden som täcks av programmet. Endast hälften av de tillfrå- gade kände sig kvalificerade att uttala sig om Sveriges position inom ett specifikt forskningsområde. Resultaten från inkomna svar återfinns i figur 7.11. 
 222 
  
 SOU 2003:80 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 Figur 7.11.  
 Projektledarnas betyg på svensk forskningskompetens (n=322) 
 Vattenkraft 
 1 
 Uthållig produktion av biobränslen inkl. 2 askåterföring 
 Storskalig värmeproduktion3 
 Kraftöverföring och distribution4 
 Uppvärmning, kylning och klimatskal5  
  
 Fjärrvärme 
 6 
  
 Avfallsbränslen inkl. biogas7 
 Förbränningsmotorer8 
 Enhetsprocesser inom industrin9 
 Systemstudier10  
  
 Solcellssystem 
 11 
  
 Hjälpsystem inom industrin12 
 Elektriska drivsystem 
 13 
  
 14 Komponenter och hjälpsystem 
 Produktion av biodrivmedel15  
  
 Vindkraft16 
 Vätgasbaserade energisystem17  
  
 1,00 
  
 2,00 
  
 3,00 
  
 4,00 
  
 5,00 
  
 Mycket 
  
 Under 
  
 Internationellt 
  
 Över 
  
 Världs- 
  
 låg 
  
 internationellt 
  
 genomsnitt 
  
 internationellt 
  
 ledande 
  
 genomsnitt 
  
 genomsnitt 
  
 223 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 SOU 2003:80 
  
 Som jämförelse Smith projektledarna också att betygsätta den svenska industrins förmåga att utveckla och kommersialisera nya teknologier inom de berörda områdena. Svaren uppvisade en lik- nande profil som den som avsåg svensk forskningskompetens, men betygen är överlag något lägre. 
  
 7.1.9 
  
 Resultat från avslutade projekt 
  
 Projektledare för avslutade projekt Smith beskriva karaktär och antal på de resultat som projekten hade producerat (se figur 7.12 nedan). Genomsnittligt antal resultat per projekt är i runda tal 15, men denna siffra är kraftigt påverkad av ett litet antal svarande som angivit att deras projekt genererat fler än 100 vetenskapliga doku- ment (artiklar). 
  
 Figur 7.12.  
 Antal producerade resultat per avslutat projekt (n=240) 
  
 Resultatkategori 
  
 Antal producerade resultat 
  
 Medeltal 
  
 0 
  
 1 2 
  
 3 5 
  
 5 10 
  
 >10 
  
 Publiceringar i vetenskapliga tidskrifter och 
  
 23 % 
  
 29 % 
  
 18 % 
  
 17 % 
  
 13 % 
  
 6,1 
  
 böcker 
  
 Andra publikationer (t.ex. branschpress) 
  
 49 % 
  
 29 % 
  
 12 % 
  
 5 % 
  
 5 % 
  
 3,6 
  
 Publiceringar i tekniska tidskrifter 
  
 54 % 
  
 25 % 
  
 15 % 
  
 4 % 
  
 2 % 
  
 1,8 
  
 Doktorsavhandlingar 
  
 52 % 
  
 39 % 
  
 5 % 
  
 4 % 
  
 0 % 
  
 1,1 
  
 Nya metoder, instrument och tester 
  
 62 % 
  
 31 % 
  
 5 % 
  
 2 % 
  
 1 % 
  
 0,7 
  
 Nya applikationer 
  
 74 % 
  
 20 % 
  
 5 % 
  
 2 % 
  
 1 % 
  
 0,6 
  
 Demonstrationsanläggningar 
  
 74 % 
  
 21 % 
  
 4 % 
  
 2 % 
  
 0 % 
  
 0,5 
  
 Nya pilotanläggningar och prototyper 
  
 78 % 
  
 19 % 
  
 2 % 
  
 1 % 
  
 0 % 
  
 0,4 
  
 Nya produkter 
  
 78 % 
  
 19 % 
  
 2 % 
  
 1 % 
  
 0 % 
  
 0,4 
  
 Patentansökningar 
  
 88 % 
  
 9 % 
  
 2 % 
  
 0 % 
  
 0 % 
  
 0,4 
  
 Beviljade patent 
  
 91 % 
  
 7 % 
  
 2 % 
  
 0 % 
  
 1 % 
  
 0,3 
  
 Nya processer 
  
 83 % 
  
 16 % 
  
 2 % 
  
 0 % 
  
 0 % 
  
 0,3 
  
 Nya standarder 
  
 90 % 
  
 10 % 
  
 1 % 
  
 0 % 
  
 0 % 
  
 0,1 
  
 Som jämförelse ställdes resultaten ovan mot dem som presentera- des i figur 7.8, om projektledarnas uppfattning om vikten av olika typer av projektresultat. I de flesta fall är andelen projektledare som ger en viss kategori ett högt betyg densamma som andelen projekt som givit minst ett sådant resultat. Variationer finns dock, enligt följande: 
 224 
  
 SOU 2003:80 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 En större andel projekt producerar publicering i tekniska tid- skrifter eller branschtidskrifter (46 respektive 51 procent) än som anser att detta är mycket viktiga resultat av projekt (17 respektive 20 procent). 
  
 En mindre andel projekt producerar nya processer (17 procent) än den andel som anser att detta är en mycket viktig resultat- kategori (29 procent). 
  
 7.1.10 
  
 Ekonomiska effekter av avslutade projekt 
  
 Enkäten sökte fånga in i vilken mån projektledarna i avslutade projekt förväntade sig att deras projekt skulle leda till konkreta ekonomiska vinster. Svaren visade att nästan två tredjedelar (65 procent) av projektledarna trodde att deras avslutade projekt skulle generera positiva ekonomiska resultat. Strax under en fjärde- del (24 procent) är osäkra på resultatet, medan 11 procent av pro- jektledarna inte förväntar sig att deras projekt skall ge ekonomisk nytta. 
 Ytterligare analys visar att 55 procent av de industriledda pro- jekten förväntas leda till positiva ekonomiska resultat, att jämföra med 33 procent för projekt som leds av forskare på universitet eller institut. Svaren visar också att en större andel av projekten finansie- rade av Energimyndigheten och Formas (69 respektive 67 procent) förväntas leda till konkreta ekonomiska vinster än vad fallet är för projekten finansierade av Vinnova och Vetenskapsrådet (50 respek- tive 38 procent). 
 De projektledare som förväntade sig positiva ekonomiska resul- tat av sina avslutade projekt Smith även bedöma inom vilken tids- rymd dessa vinster skulle realiseras (se figur 7.13 nedan). 
 225 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 SOU 2003:80 
  
 Figur 7.13.  
 Tid till realisering av ekonomiska resultat i avslutade projekt där sådana resultat förväntas 
  
 50% 
  
 40% 
  
 av projekten 
  
 30% 
  
 Procent 
  
 20% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 Har redan lett till 
  
 Inom 2 år 
  
 Inom 5 år 
  
 Inom 10 år 
  
 Om mer än 10 år 
  
 ekonomiska 
  
 vinster 
  
 Som kommentar till figuren kan sägas att industriledda projekt för- väntas generera vinster snabbare än projekt ledda av forskare från universitet eller institut. En analys per finansierande myndighet visar att Formasprojekt förväntas ha den kortaste tiden fram till förväntade ekonomiska vinster (genomsnittligt kortare än två år). Vinster från projekt finansierade av Energimyndigheten förväntas uppstå inom 5 år, medan Vinnovas projekt kan ta upp till 10 år att ge positiva ekonomiska resultat. De projekt som finansieras av Vetenskapsrådet förväntas ta längst tid att uppvisa ekonomiska vinster – i genomsnitt mer än 10 år. 
 Projektledarna i avslutade projekt tillfrågades även om de för- väntade att deras projekt skulle resultera i någon produkt eller tjänst på marknaden. Svaren visar att nästan hälften av alla projekt (43 procent) förväntas leda till en ny produkt eller tjänst, något mindre än en tredjedel förväntas inte ge dessa resultat och för res- terande projekt är situationen oviss. En analys per finansierande myndighet visar att 63 procent av avslutade projekt finansierade av Pugh förväntas leda till en produkt eller tjänst. Motsvarande för övriga myndigheter är Energimyndigheten 46 procent, Vinnova 43 procent och Vetenskapsrådet 18 procent. 
 226 
  
 SOU 2003:80 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 Projektledarna i avslutade projekt tillfrågades även om tids- rymden för marknadsintroduktion av produkten eller tjänsten (se figur 7.14 nedan). 
  
 Figur 7.14.  
 Tid till marknadsintroduktion i avslutade projekt 
  
 50% 
  
 projektenav 
  
 40% 
  
 30% 
  
 Procent 
  
 20% 
  
 10% 
  
 0% 
  
 Redan på 
  
 Inom 2 år 
  
 Inom 5 år 
  
 Inom 10 år 
  
 Om mer än 10 år 
  
 marknaden 
  
 I enkäten ställdes även frågan om det var ett befintligt företag som skulle marknadsföra produkten/tjänsten eller om ett nytt företag torde komma att etableras. Det stora flertalet (86 procent) uppgav att ett befintligt företag skulle introducera produkten. 
 Något mer än hälften av projektledarna med avslutade projekt (55 procent) indikerade att ytterligare  
 FoU-stöd 
  skulle krävas in- nan de ekonomiska vinsterna eller  
 produkt-/processutvecklingen 
  kunde realiseras. Endast 13 procent uppgav att stöd till kommer- sialisering skulle behövas innan de förväntade vinsterna kunde rea- liseras. En tredjedel av projektledarna (32 procent) ansåg sig inte behöva ytterligare stöd för att uppnå förväntade vinster. 
 227 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 SOU 2003:80 
  
 7.2 
  
 Metautvärdering och granskning av internationella experter 
  
 Technopolis har även studerat 31 tidigare utvärderingar av pro- gram/projekt inom ramen för 1997 års långsiktiga energipolitiska program, vilka alla utförts på uppdrag av Energimyndigheten eller NUTEK. 
 6 
  
 Av de 31 utvärderingarna är 20 av typen  
 peer-review, 
  medan övriga gjorts av konsulter. Allmänt sett kan sägas att de utvärde- ringar som gjordes av peers avsåg att ge en bild av den vetenskap- liga kvaliteten (och även en del annat), medan de utvärderingar som gjordes av konsulter fokuserade på relevans. Om utvärderingarna bör även sägas att 18 stycken involverade utländska forskare, och att fyra stycken var delar av en större aktivitet att utvärdera kom- petenscentra och därför hade följt ett annat format än de övriga. 
 Den samlade bilden i de tidigare gjorda utvärderingar som Tech- nopolis studerat är att den vetenskapliga kvaliteten bedömts som Bra och relevansen som Rimlig. I de 18 utvärderingar som omfattar utländska peers har enligt Technopolis bl.a. följande kommenta- rer förekommit flera gånger: 
  
 Fragmentering genom små projekt. 
  
 Fragmentering bland involverade universitet och högskolor, med program som inte förmår samla och integrera forskar- grupper. 
  
 Fokus på forskarutbildning på bekostnad av skapandet av större projekt och forskarlag där seniora forskare deltar. 
  
 En tendens från forskare vid universitet och högskolor att bestämma sin egen agenda, ibland på bekostnad av relevans. 
  
 Många internationella kontakter, men lite samarbete med utländska forskare. 
  
 Enligt Technopolis har liknande kritik förekommit även i andra utvärderingar av svensk forskning. Ett märkbart undantag finns dock i kritiken från de utländska utvärderarna, nämligen avseende kompetenscentra som i allmänhet får beröm. 
 Bilden som framkom i metautvärderingen av tidigare utvärde- ringar kan jämföras med vad som framkom när Technopolis i december 2002 lät en panel bestående av fem internationella exper- 
  
 6  
 I sin rapport anger Technopolis att man bett de fyra myndigheterna att tillhandahålla samt- liga utvärderingar som gjorts avseende program/projekt inom ramen för 1997 års långsiktiga energipolitiska program, men att endast Energimyndigheten lämnat sådant underlag. 
 228 
  
 SOU 2003:80 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 ter inom energiforskning och energipolitik resa till Sverige för att studera det långsiktiga energipolitiska programmet. Panelen hade försetts med bakgrundsmaterial i förväg och tillbringade två dagar med att bli informerade om och diskutera programmets samman- sättning med de ansvariga myndigheterna. 
 7  
 Den internationella panelen lyfte bl.a. fram följande punkter: 
  
 Det långsiktiga energipolitiska programmet är uppdelat (frag- menterat) i för många och för små program och projekt. 
  
 Stort svenskt deltagande i internationella nätverk, men begrän- sat samarbete på projektnivå. 
  
 Svårigheter att identifiera resultat av aktiviteter utöver pro- duktionen av doktorander. 
  
 Behov av fokusering av aktiviteter på områden där Sverige har unika problem eller särskilda fördelar, eftersom det är inom sådana områden som den globalt sett begränsade svenska ener- giforskningsbudgeten borde ge särskilt värdefulla resultat. 
  
 Behov av att skapa större kluster av  
  
 FoU-aktiviteter, 
  gärna med kompetenscentra som förebild. 
  
 Slöseri med resurser att forska på områden inom vilka det inte finns någon industriell bas som kan ta vid för kommersialise- ring/exploatering av resultaten. 
  
 Särskilt lyckade resultat, t.ex. minskningen av energiförbruk- ning i byggnader, har skett i nära samarbete med näringslivet. 
  
 Väsentligt att bedriva systemstudier, framtidsinriktade visions- studier m.m. som stöd för hela forskningsprogrammet. 
  
 7.3 
  
 Technopolis analys av programmets administration 
  
 Inom ramen för sitt arbete har Technopolis intervjuat ett antal tjänstemän med ansvar för upplägg och hantering av program på de ansvariga myndigheterna. Mot bakgrund av bl.a. dessa intervjuer redovisar Technopolis i sin rapport följande iakttagelser om pro- grammets administration: 
  
 Alla fyra myndigheterna har kvalitetssäkringsprocesser, om än varierande i omfattning beroende på myndigheternas respektive 
  
 7  
 Panelen bestod av Ellis, professor Wood, Storbritannien, Marshall, direktör VTT Processes, Finland, Buchanan, chef för Future Energy Systems AEA Technology plc, UK, Phillips, Oak Ridge National Laboratory, USA och Simpson, forskningsdirektör, Utrecht Energy Research Centre, Nederländerna. 
 229 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 SOU 2003:80 
  
 roller. På detaljnivå verkar processerna fungera bra, och Tech- nopolis fann inte skäl att ifrågasätta effektiviteten i dem. 
  
 På det stora hela arbetar myndigheterna efter god praxis och med ett minimum av onödig byråkrati. 
  
 Enligt Technopolis är ett genomgående drag i utvärderingen att det saknas tydliga mål och förmedling av vad som skall uppnås med programmet och vid vilken tidpunkt, vilket begränsar möjligheten att visa upp konkreta resultat och att lära sig av vad som har hänt. 
  
 Personalen på myndigheterna är hängiven och professionell och har god kompetens att handlägga och styra programmen på ett effektivt sätt. 
  
 Energimyndigheten lägger mycket möda på att förankra pro- grammen hos samtliga intressenter och att ge dem möjlighet att vara med och forma och delta i programmen. Trots detta skulle det enligt Technopolis eventuellt gå lättare att nå resultat om myndigheten på ett mer oberoende sätt tog ledningen i pla- neringsprocessen och vid upplägget av forskningsprogrammen. 
  
 Energimyndigheten klarar av att arbeta utan betungande regel- verk som tynger ner det dagliga arbetet, och har samtidigt till- räckligt god kontroll över såväl projekt som de som arbetar inom projekten för att säkerställa tillfredsställande resultat. 
  
 Trots att det finns många exempel på bra arbetsrutiner är det enligt Technopolis oklart om det finns mekanismer som ser till att dessa rutiner sprids inom Energimyndigheten, och mellan Energimyndigheten och de övriga tre myndigheterna. 
  
 7.4 
  
 Technopolis slutsatser och rekommendationer 
  
 7.4.1 
  
 Technopolis övergripande slutsatser 
  
 Technopolis har identifierat ett antal problem i samband med 1997 års långsiktiga energipolitiska program. I rapporten sägs att de långsiktiga energipolitiska programmen under årens lopp till stor del varit skapelser av och offer för symbolpolitik. Enligt Techno- polis beror också några av de problem man iakttagit på att 1997 års program har skapats på hög politisk nivå och aldrig egentligen har kopplats till den verklighet i vilken det skall genomföras. 
 Enligt Technopolis saknas en tydlig koppling mellan de över- gripande mål som gäller för energipolitiken/energiforskningspro- 
 230 
  
 SOU 2003:80 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 grammet och verksamheten i enskilda  
 forskningsprogram/-projekt. 
  Enligt Technopolis har programmet dock fått ett eget momentum genom långvariga relationer med forskarmiljöer som bevarats genom energipolitikens svängningar. På lägre nivå (forskningspro-  
 gram/-projekt) 
  sker kontinuerligt utvärderingar och anpassningar, men programmen/projekten fortsätter ändå att behandla frågor som varit i fokus under lång tid. 
 Technopolis pekar på att det under de senaste två decennierna har skett stora förändringar i den omvärld energiforskningspro- grammet verkar i. Några exempel är att vi har haft oväntat låga energipriser, bl.a. till följd av att OPEC:s makt har minskat och att det funnits en överkapacitet i elproduktionen. Detta har undergrävt de ekonomiska förutsättningarna för många av de nya lösningar som staten sökt etablera med hjälp av energiforskningsprogram- met. Vidare har avregleringarna under  
 1990-talet 
  medfört att många företag inom området dragit ned sina  
 FoU-investeringar. 
  Med avregleringar,  
 EU-medlemskap 
  och nya konkurrensregler har också de utvecklingsblock som tidigare fanns i Sverige inom t.ex. vatten- och kärnkraftsområdet försvunnit. Technopolis menar att dessa omvärldsförändringar dock inte har avspeglats i motsvarande för- ändringar av energiforskningsprogrammet. 
 Vidare säger Technopolis att programmets fokus på forskning, utveckling och demonstration är bra, men inte tillräckligt för att kunna åstadkomma den typ av förändringar som den politiska nivån vill se. Insatserna måste även kopplas ihop till större innova- tionskluster eller utvecklingsblock, både direkt och genom föränd- ringar i ramvillkoren avseende sådant som regler, skatter och andra incitamentsskapande åtgärder. Enligt Technopolis behövs en star- kare sammankoppling mellan EFUD och andra politikområden, i synnerhet till allmän näringspolitik. 
 En framgångsrik integration av EFUD med andra insatser kan dock enligt Technopolis inte ske genom traditionella forsknings- finansierande kanaler, som Vetenskapsrådet. Istället behövs enligt Technopolis en samlad arena där relevant sektorskunskap och ana- lytisk förmåga samlas för att skapa maximal förståelse för innova- tionssystemet inom energiområdet. Technopolis anser också att satsningarna på grundläggande forskning inom energiområdet måste ske så att vissa utvalda energiproblem beforskas, medan andra inte satsas på. Således anser Technopolis att finansieringen av energirelaterad grundforskning inte som idag bör ske via Veten- 
 231 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 SOU 2003:80 
  
 skapsrådet, utan istället ingå i en samlad  
 EFUD-strategi, 
  som bör administreras av ett organ (Energimyndigheten). 
 Sveriges satsningar på EFUD utgör bara 0,8 procent av världens samlade satsningar på området. Enligt Technopolis talar detta för att de svenska satsningarna bör fokuseras bättre, och att man bör vinnlägga sig om att ha tillräcklig hemtagningskompetens för att kunna ta till sig värdefulla idéer som genereras i andra länder. 
 Jämfört med många andra länder är Sveriges  
 EFUD-satsningar 
  relativt specialiserade på förnybar energi och därför avsedda tekni- ker. I rapporten pekar Technopolis dock på att det ofta har varit svårt att förmå svenska företag att delta, t.ex. som medfinansiärer till staten, i projekt som handlat om nya och oprövade tekniker. Till en inte ringa del beror företagens ovilja enligt Technopolis på att det på många av de nya områdena saknas starka industriella kluster eller utvecklingsblock. På sådana områden menar Techno- polis att statliga styrmedel som tar sikte på att skapa efterfrågan på de nya teknikerna, minska riskerna för investerare, m.m., är minst lika viktiga som ytterligare  
 EFUD-satsningar. 
  
 Inom ramen för energiforskningsprogrammet sker mycket värdefullt och användbart arbete enligt Technopolis, och byggs även upp relevanta kompetenser och förmågor. Enligt Technopolis är dock  
 EFUD-satsningarna 
  mer inriktade på forskning än vad som var tänkt. Technopolis menar även att projektportföljen är väldigt bred och att programmet och dess aktiviteter bör koncentreras. 
 Enligt Technopolis har forskarna som får stöd från energiforsk- ningsprogrammet i allmänhet varit mottagare av sådant stöd under lång tid, och i rapporten sägs också att deras projekt tenderar att pågå (i olika skepnader) under en följd av år och med kontinuerlig följdfinansiering. Technopolis enkät visar att idéerna till projekten oftast genereras inom den egna organisationen. 
 Enligt Technopolis spelar energiforskningsprogrammet en viktig roll för att skapa nätverk inom och mellan forskargrupper och näringsliv. Däremot saknar programmet enligt Technopolis en egen sammanhållen identitet. 
 De fyra myndigheternas administration av det långsiktiga pro- grammet sker enligt Technopolis överlag på ett kompetent sätt. Vidare menar Technopolis att Energimyndigheten med tiden har utvecklat en imponerande resultatuppföljning. I rapporten efter- lyses dock en tydligare och mer systematisk koppling mellan mål och resultat på lägre nivå (enskilda  
 forskningsprogram/-projekt) 
  och till de övergripande mål som gäller för energiforsknings- 
 232 
  
 SOU 2003:80 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 programmet. Technopolis ser positivt på Energimyndighetens am- bition att med hjälp av olika verktyg (framsynsstudier, road map- ping, m.m.) i ökande grad söka brett inhämta olika intressent- gruppers syn på hur de framtida strategierna skall utformas. Tech- nopolis efterlyser dock en mer explicit strategi för hur, mot bakgrund av de övergripande målen, prioriteringar skall ske på lägre nivå (mellan olika  
 forskningsprogram/-projekt). 
  
 Technopolis menar också att Sverige måste bli bättre på att prio- ritera mellan områden där det kan räcka med att hålla en minimal nationell kapacitet (t.ex. tillräcklig kompetens för att kunna ta hem intressanta idéer) och sådana områden där Sverige utifrån ett stra- tegiskt perspektiv bör göra mer betydande satsningar, såväl forsk- ningsmässigt som industriellt. 
 Technopolis pekar på vikten av att systematiskt utvärdera den verksamhet som bedrivs, och menar att svenska energimyndigheter traditionellt har varit duktiga på detta. Technopolis metautvärde- ring av tidigare gjorda utvärderingar av delar av energiforsknings- programmet visar att Energimyndigheten finansierar EFUD av god kvalitet som dock genomsnittligt sett är av lägre relevans för indu- strin, låt vara att många exempel på motsatsen till det senare också finns. Technopolis menar också att det finns problem med frag- mentering och en överfokusering på doktorandbaserad forskning såväl i själva medelstilldelningsmodellen som i de institutioner inom vilka forskningen utförs. 
  
 7.4.2 
  
 Technopolis rekommendationer 
  
 Mot bakgrund av rapportens iakttagelser och övergripande slut- satser ger Technopolis bl.a. följande rekommendationer. 
 Rekommendationer till politiska nivån (riksdag och regering) 
 Enligt Technopolis behövs en ny strategisk inriktning för program- met som explicit tar sikte på den roll forskning, utveckling och demonstration kan spela för att förändra innovationssystemet på energiområdet. Utan en sådan tydlig strategi finns det enligt Tech- nopolis skäl att tro att vi – liksom hittills – inte kommer att få se så mycket mer än små, inkrementella förändringar (vilka i sig dock är värdefulla) under de närmaste 25 åren. 
 233 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 SOU 2003:80 
  
 Technopolis anser att det behövs ett fungerande ramverk för att teknologiska landvinningar också skall medföra förändringar i samhället. Förståelsen för och utformandet av sådana ramvillkor (skatter, institutionella strukturer, systemeffekter, m.m.) måste integreras bättre i utformandet och administrationen av energi- forskningsprogrammet. Enligt Technopolis måste det även finnas en kontinuerlig dialog mellan dem som utformar ramvillkoren och dem som gör strategiska vägval beträffande programmet. 
 Enligt Technopolis behövs nya styrmedel som komplement till satsningarna på EFUD, t.ex. att för nya oprövade tekniker skapa en samlad efterfrågan (demand clustering) och bättre instrument för riskdelning. Enligt Technopolis finns också utrymme för mera kre- ativt tänkande på detta område än idag, även med de restriktioner som sätts av EU. Beträffande kommersiellt riskabla nya tekniker (som t.ex. svartlutsförgasning) skulle staten enligt Technopolis exempelvis kunna bygga och äga en anläggning, och sedan driva den under en övergångsperiod tills det är kommersiellt möjligt att överföra den till privata intressen. 
 8 
  
 Rekommendationer avseende det långsiktiga energiforsknings- programmets innehåll och administration 
 Enligt Technopolis skulle ett effektivare resursutnyttjande uppnås om Sveriges  
 EFUD-satsningar 
  koncentrerades till färre områden än idag. I valet av områden att satsa på bör följande kriterier användas enligt Technopolis: 
 Sverige bör satsa på  
 EFUD-områden 
  
 där vi har eller kan förväntas bygga upp komparativa fördelar i kunskapsskapande (knowledge generation), 
  
 där vi har tillräcklig kritisk massa för kunskapsskapande (knowledge generation), 
  
 där vi har eller kan förväntas bygga upp fungerande industriella kluster, 
  
 där vi har potential för nationella konkurrensfördelar, och 
  
 som kan ge ett bidrag till att uppnå de energipolitiska målen. 
  
 9 
  
 8 
  
 I rapporten uttrycks detta på engelska som build, own, operate, transfer (BOOT). 
  
 9 
  
 Det vill säga att på kort och lång sikt trygga tillgången på el och annan energi på med om- världen konkurrenskraftiga villkor, och att skapa villkoren för en effektiv energianvändning och en kostnadseffektiv svensk energiförsörjning med låg negativ påverkan på hälsa, miljö och klimat samt underlätta omställningen till ett ekologiskt uthålligt samhälle. 
  
 234 
  
 SOU 2003:80 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 Utöver att genom samråd inhämta intressenternas synpunkter me- nar Technopolis att analytiska hjälpmedel (framsynsstudier, road mapping, m.m.) behöver utnyttjas mer som underlag för att for- mulera strategin för programmet. Utan sådana analytiska hjälp- medel menar Technopolis att det kommer att bli svårt att kon- centrera resurserna i programmet, eftersom en sådan fokusering ofrånkomligen kommer att gå emot några intressenters önskemål. Enligt Technopolis förstärker behovet av analytiska hjälpmedel också behovet av att låta  
 en  
 myndighet ansvara för programmet, eftersom det då blir lättare att bygga upp den analyskompetens som krävs. 
 Enligt Technopolis är det nödvändigt att i grunden överväga pro- grammets strategi för att motverka det inbyggda momentum som har skapats under andra förhållanden än dagens. Det kan därför enligt Technopolis finnas skäl att göra en nollbasbudgetering av programmet. En sådan övning borde enligt Technopolis underlätta skapandet av en tydligare strategi som bättre kopplar samman de övergripande energipolitiska mål som gäller för statens EFUD- satsningar med de aktiviteter som bedrivs på den lägre nivån (enskilda  
 forskningsprogram/-projekt). 
  
 Technopolis anser att Energimyndigheten, som redan idag an- svarar för huvuddelen av energiforskningsprogrammet, ensam bör ansvara för hela programmet. Även som ensamt ansvarig myndig- het kan det dock enligt Technopolis finnas anledning för Energi- myndigheten att lägga ut delar av utförandet på underleverantörer i form av de andra myndigheterna. Ett förstärkt ansvar för Energi- myndigheten kan enligt Technopolis komma att kräva en förstärk- ning av myndighetens kompetens och förmågor. 
 För närvarande är kopplingen mellan den energirelaterade forsk- ning Vetenskapsrådet finansierar och resten av de statliga EFUD- satsningarna mycket svag enligt Technopolis. Visserligen kan det enligt Technopolis vara motiverat att avsätta en viss del av de re- surser staten lägger på EFUD på riktad, grundläggande (oriented basic) eller strategisk forskning. Men då måste det enligt Techno- polis finnas en tydligare koppling mellan dessa insatser och resten av programmet. Enligt Technopolis kan en sådan koppling inte uppnås med Vetenskapsrådet som finansiär, eftersom rådet skall finansiera fri, nyfikenhetsstyrd forskning. 
 I rapporten sägs att energiforskningsprogrammet bör utformas och administreras på ett sätt som reducerar de problem med fragmentering som enligt Technopolis finns i svensk FoU. Att 
 235 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 SOU 2003:80 
  
 bygga upp kritiska massor inom de  
 FoU-områden 
  som är relevanta är nödvändigt enligt Technopolis. Projekten måste bli färre och större. En större koncentration av  
 FoU-resurser 
  bör ske till platser där forskarsamhället och näringslivet enkelt kan interagera. Detta skulle enligt Technopolis t.ex. kunna innebära ökade satsningar på kompetenscentra eller ökad användning av forskningsinstitut. 
 Enligt Technopolis är Sverige för litet för att ha kritiska massor inom särskilt många  
 EFUD-områden. 
  Energiforskningsprogram- met behöver därför enligt Technopolis ge öppningar för och stöd till att bygga upp bilaterala och multilaterala grupper såväl inom forskning som utveckling och demonstration. I första hand torde den typen av aktiviteter komma att ha Norden/Baltikum i fokus, men ibland kan även samarbeten med aktörer längre bort behövas enligt Technopolis. Enligt Technopolis måste en ny strategi även ta hänsyn till förändringar i den internationella omvärlden, såsom t.ex. EU:s sjätte ramprogram. 
  
 7.5 
  
 LångEn-utredningens 
  
  sammanfattande kommentarer 
 En av de viktigaste delarna i  
 LångEn-utredningens 
  arbete är att analysera de resultat som nåtts inom ramen för 1997 års långsiktiga energipolitiska program. Det mest omfattande och betydande underlaget för  
 LångEn-utredningens 
  resultatanalys har utgjorts av det arbete Technopolis utfört på utredningens uppdrag. Vi har därför ansett att en relativt utförlig redogörelse för Technopolis rapport har varit på sin plats. 
 Givetvis måste dock  
 LångEn-utredningens 
  analys av den EFUD som bedrivits baseras på det samlade underlagsmaterial som tas fram inom ramen för utredningen. Således måste, utöver Techno- polis arbete, hänsyn även tas till bl.a. det arbete RRV utfört på uppdrag av utredningen (se kapitel 8), vilket delvis tangerar det område Technopolis belyst, samt till de iakttagelser utredningen själv gjort vid intervjuer och studiebesök och de synpunkter som framförts av utredningens referensgrupp. 
 Vi vill också peka på att det finns skäl att anlägga viss för- siktighet i tolkningen av det underlagsmaterial Technopolis presen- terat, i synnerhet som svarsfrekvensen i den enkät som gjorts var relativt begränsad. Visserligen inkom 562 stycken användbara enkätsvar, men dessa utgör dock inte mer än ca 30 35 procent av 
 236 
  
 SOU 2003:80 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 det totala antalet projekt som under åren 1998 2002 bedrivits inom ramen för 1997 års långsiktiga energipolitiska program. 
 Mot bakgrund av den redogörelse för Technopolis arbete som presenterats i kapitlet menar vi att det utifrån utredningens ut- gångspunkter i övrigt finns skäl att särskilt peka på följande. 
 Technopolis menar att verksamheten inom ramen för 1997 års långsiktiga energipolitiska program blivit mer inriktad på forskning än vad som var tänkt, på bekostnad av utveckling och demonstra- tion. Såvitt  
 LångEn-utredningen 
  kan bedöma har dock verksam- heten större kopplingar till näringslivet än vad Technopolis hävdar. För det talar enligt vår mening ett antal omständigheter som lyfts fram i Technopolis rapport: 
  
 Visserligen tyder den  
  
 meta-utvärdering 
  av tidigare gjorda utvär- deringar som Technopolis gjort på att  
 EFUD-verksamhetens 
  relevans för näringslivet genomsnittligt sett är relativt låg. Men bl.a. det faktum att mer än 50 procent av projekten leds av företrädare för industrin, vilket rimligen bör avspegla att åtmin- stone dessa projekt har industrirelevans, talar ändå för att den genomsnittliga bilden inte ger hela sanningen. Ett annat skäl till att den genomsnittliga bilden bör nyanseras är att det, att döma av enkäten, finns en klar skillnad mellan hur projektledare från industrin respektive från den akademiska världen ser på moti- ven för att bedriva, och hur man värderar resultaten från, EFUD. Naturligt nog tyder enkäten också på att senare led i innovationskedjan (utveckling och demonstration) är avsevärt mer accentuerade i industriledda projekt än i projekt som leds av företrädare för den akademiska världen. 
  
 Technopolis beskriver i rapporten den av projektledarna angivna fördelningen av projekten längs innovationskedjan (se figur 7.3) som att verksamheten totalt sett har en kraftig övervikt för forskning. Ett alternativt sätt att beskriva figur 7.3 är att mer än 70 procent av projekten handlar om tillämpad forskning eller senare led i innovationskedjan, dvs. att verk- samheten i relativt liten utsträckning handlar om fri, nyfiken- hetsstyrd forskning. Naturligt nog tyder enkäten också på att projekt avseende grundforskning främst är finansierade av Vetenskapsrådet. 
  
 Att döma av Technopolis enkät tycks samverkan mellan de tre huvudgrupperna industri, universitet/forskningsinstitut samt 
  
 237 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 SOU 2003:80 
  
 statliga organ/branschorganisationer vara relativt väl utvecklad. Mer än hälften av den samverkan som finns idag har också eta- blerats under 1997 års långsiktiga energipolitiska programs ramverk. 
 Vi menar således att verksamheten sannolikt har större industri- relevans än vad Technopolis hävdar. Samtidigt tycks det dock, att döma av enkäten, som att de industriledda projekten inom pro- grammet ofta är mera inriktade på mellansteg på väg till marknaden 
 – som att ta fram nya metoder och kunskap, o.d. – än på att ta fram färdiga produkter som direkt kan introduceras på marknaden. En viktig fråga att fundera över är om man bör söka flytta fokus i  
 EFUD-satsningarna 
  mot senare steg i innovationskedjan, och hur man i sådana fall bör gå tillväga. 
 Att det, som Technopolis hävdar, saknas en tydlig koppling mellan de övergripande mål som gäller för energipolitiken/energi- forskningsprogrammet och verksamheten i enskilda forskningspro-  
 gram/-projekt 
  håller utredningen med om. Härmed kan det även vara svårt att utvärdera om de övergripande målen uppnåtts. 
 Såväl Technopolis  
 meta-utvärdering 
  som rapporten i övrigt tyder på att den vetenskapliga kvaliteten i forskningen är bra. 
  
 LångEn-utredningen 
  delar Technopolis åsikt att tydligare foku- sering behövs i programmet och att ett effektivare resursutnytt- jande sannolikt skulle kunna uppnås om Sveriges  
 EFUD-satsningar 
  koncentrerades till färre områden än idag. De kriterier Technopolis föreslår torde vara en bra utgångspunkt för en diskussion om hur sådana prioriteringar kan ske. Samtidigt måste man vara ödmjuk inför de svårigheter som det skulle innebära att prioritera hårdare: Vem är kapabel att göra de nödvändiga bedömningarna? Kan man idag avgöra vilka tekniker som är de bästa på lång sikt? Osv. Kanske skulle ett komplement till att tydligare prioritera mellan områden också kunna vara att utpeka ett par områden som särskilt betydelsefulla nationella projekt? 
 Oavsett om man bör prioritera bland de områden som satsas på eller ej, så kan det finnas skäl att, som Technopolis är inne på, minska den organisatoriska fragmenteringen. Att bygga upp kri- tiska massor inom  
 FoU-områden 
  som är relevanta och att sträva efter färre och större projekt kan vara en rimlig väg att gå, liksom att fortsatt satsa på kompetenscentra som form. Sannolikt finns också mycket som talar för att man, som Technopolis föreslår, för administrationen av statens  
 EFUD-satsningar 
  bör skapa  
 en  
 samlad 
 238 
  
 SOU 2003:80 
  
 Resultatutvärdering av EFUD i 1997 års program 
  
 arena dit relevant sektorskunskap och analytisk förmåga koncen- treras. Vid en sådan förändring måste dock bl.a. beaktas att nöd- vändig grundforskning fortsatt ges rimliga förutsättningar. 
 Om en samlad arena tillskapas för administrationen av statens  
 EFUD-satsningar 
  är rimligen Energimyndigheten bäst lämpad för att åläggas en sådan uppgift. Detta skulle dock eventuellt, som Technopolis pekar på, kräva en förstärkning av myndighetens kom- petens och förmågor. I sammanhanget bör samtidigt påpekas att såväl den enkät Technopolis genomfört som Technopolis egen ana- lys av programmets administration tyder på att de fyra myndighe- ternas administration av programmet i många stycken verkar fun- gera väl. 
  
 LångEn-utredningen 
  delar Technopolis åsikt att forskning, utveckling och demonstration är bra, men inte tillräckligt för att kunna åstadkomma den typ av förändringar som den politiska nivån vill se. Således behövs även andra styrmedel än EFUD för att uppnå omställning av energisystemet, t.ex. styrmedel som syftar till att skapa incitament för investeringar (såsom skatter, allmänna ramvillkor för företagande, olika former av stöd, etc.). Den här typen av andra styrmedel, som måste vara uthålliga för att vara verksamma, är väsentliga på både kort och lång sikt, och i åtmin- stone det korta perspektivet förmodligen viktigare än EFUD. Satsningar på EFUD måste harmoniera med övriga styrmedel som vidtas i syfte att uppnå omställning av energisystemet. Sannolikt kan det också, som Technopolis är inne på, behövas nya instrument och idéer för att hantera gränssnittet stat/näringsliv. 
 Att döma av Technopolis enkät förväntar sig projektledarna själva att resultaten av projekten inte kommer att realiseras på kort sikt, utan snarare på 5 10 års sikt. Detta gäller i synnerhet för intellektuella rön, men i hög grad även i de fall där projektledarna förväntar sig direkta ekonomiska effekter. Detta förstärker den iakttagelse som gjordes i kapitel 6 om att såväl FoU som om- ställning av energisystemet tar tid, och att det därför gäller att ha rätt förväntningar och inte tro att en viss mängd resurser som sätts in i EFUD snabbt skulle kunna ge en systemomställning. 
 239 
  
 8 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 Av 1997 års energipolitiska beslut 
 1  
 framgår att teknisk utveckling och marknadsutveckling bör främjas samtidigt. I propositionen betonade regeringen bl.a. vikten av branschgemensam forskning, att ny energiteknik blir kommersiellt tillgänglig samt att det finns ett nära och aktivt samarbete mellan staten och näringslivet. 
 Mot denna bakgrund skall  
 LångEn-utredningen 
  bl.a. bedöma om nya former av samarbete kan stärka insatsernas förankring hos näringslivet. Som underlag för detta gavs genom tilläggsdirektiv till utredningen i december 2002 Riksrevisionsverket (RRV) i uppdrag att biträda utredningen genom att analysera vissa frågor kring sam- verkan mellan staten, högskolan och näringslivet avseende energi- relaterad forskning, utveckling och demonstration (EFUD). 
 Uppdraget resulterade i rapporten Samverkan och kommersiali- sering inom den långsiktiga energipolitiken, vilken kapitlet i huvud- sak bygger på. 
 2  
 I avsnitt 8.1 beskrivs syfte och metod för RRV:s studie. Därefter behandlas kort energiteknikmarknader och när- ingslivsstrukturer (8.2), användningen av de långsiktiga medlen i projekt (8.3) och stöd till samverkan och kommersialisering (8.4). I avsnitt 8.5 jämförs samverkan mellan akademi och näringsliv inom energisektorn med motsvarande samverkan inom andra områden, och i avsnitt 8.6 analyseras samverkan och resultat inom ramen för 1997 års långsiktiga energipolitiska program. Slutligen redovisas RRV:s slutsatser och förslag (8.7) och  
 LångEn-utredningens 
  sam- manfattande kommentarer (8.8). 
  
 1 
  
 Prop. 1996/97:84, bet. 1996/97:NU12, rskr. 1996/97:272. 
  
 2 
  
 Riksrevisionsverket, Effektivitetsrevisionen (RRV 2003:12). 
  
 241 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 8.1 
  
 Syfte och metod för RRV:s studie 
  
 Samarbetet mellan stat och näringsliv – som sker vid bl.a. företag, högskolor och universitet, forskningsinstitut, kompetenscentra samt andra typer av offentliga organisationer – anses ofta öka möj- ligheterna för att ny kunskap skall komma till stånd och framför allt leda till tillämpbara resultat. De nätverk som uppstår mellan de inblandade parterna när ny kunskap skapas och omsätts i praktisk användning brukar betecknas som ett innovationssystem, vilket också inkluderar t.ex. underleverantörer, kunder samt olika typer av offentliga och privata stödaktörer. Hur effektivt innovations- systemet fungerar beror dels på samspelet mellan aktörerna, dels på mer institutionella faktorer som t.ex. lagar, regler och konkur- rensförhållanden. De statliga insatserna i innovationssystemet kring det långsiktiga programmet är av stor betydelse och kan indelas i sex olika typer av roller: 
  
 Staten som finansiär av forskning, utveckling och demonstra- tion. 
  
 Staten som utförare av forskning. 
  
 Staten som stödaktör. 
  
 Staten som användare. 
  
 Staten som skapare av lagar, regler och policies. 
  
 Staten som aktör på energimarknaderna (Vattenfall, Svenska Kraftnät). 
  
 Ur ett systemperspektiv är det dock inte de enskilda uppgifterna som är de mest intressanta, utan snarare det samspel som sker mellan statens olika roller vid utförandet av dessa uppgifter. Det är dessa gränsytor som utgjort fokus i RRV:s granskning. 
 RRV har koncentrerat sig dels på den samverkan som sker mellan forskarsamhället och näringslivet inom energisektorn, dels de processer som leder till att energirelaterad forskning, utveckling och demonstration resulterar i produkter, tjänster etc. som kan introduceras på en marknad. Det övergripande syftet har varit att beskriva, analysera och värdera hur samverkans- och kommersia- liseringsprocesserna fungerar beträffande EFUD. 
 Inom ramen för arbetet har RRV bl.a. gjort intervjuer 
 3 
 , doku- mentstudier, databasbearbetningar samt två enkätundersökningar. 
  
 3  
 Under perioden november 2002 till februari 2003 genomfördes drygt tio intervjuer med bl.a. affärsrådgivare, forskare, statliga stödaktörer, branschföreträdare samt handläggare eller representanter för ledningen vid Energimyndigheten och Vinnova. 
 242 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 Databasbearbetningen innebär att RRV har upprättat en egen pro- jektdatabas baserat på information ur Energimyndighetens databas. Drygt 1 500 unika projekt har identifierats. Stödmottagarna har delats in i lärosäten, privata företag och övriga organisationer. 
 Enkät till stödmottagare i det långsiktiga programmet 
 Technopolis och RRV:s uppdrag har i viss mån tangerat varandra. För att få mer information om de projekt som bedrivits inom ramen för det långsiktiga programmet har RRV och Technopolis valt att skicka ut en gemensam enkät. Antal utskick, svarsfrekvens m.m. framgår av kapitel 7. 
 RRV har koncentrerat analysen beträffande den gemensamma enkäten till de svar som inkommit från projekt som erhållit stöd från Energimyndigheten. För projekten som finansierats av Energi- myndigheten har RRV fört samman den information som erhölls via den databas RRV upprättat med de svar som lämnats i enkäten. Av enkätsvaren från projektledare i projekt finansierade av Energi- myndigheten ansågs 414 stycken vara användbara för analysen. Av dessa ansåg RRV att 202 tillhörde gruppen lärosäten, 104 privata företag och 108 gruppen övriga. 
 Enkät till energiforskare 
 Som en del i arbetet har RRV också gjort en uppföljning av en enkätundersökning som verket gjorde inom ramen för en annan studie år 2001. 
 4  
 Den tidigare enkätundersökningen riktade sig till samtliga forskare vid tekniska, naturvetenskapliga och medicinska fakulteter vid de 11 universitet och högskolor som då hade ett holdingbolag. Enkäten vände sig till ca 10 000 forskare varav 2 761 besvarade enkäten. I enkäten ställdes frågor om forskarnas syn på och erfarenheter av samverkan och kommersialisering. Den upp- följning RRV nu gjort innebär att vissa av frågorna i 2001 års enkät har ställts i en  
 e-postenkät 
  till 494 energiforskare vid institutioner vid Chalmers tekniska högskola, Kungliga tekniska högskolan (KTH) och Lunds universitet där energiforskning utgör en be- tydande del av verksamheten. Analysen baseras på 205 svar och 
  
 4  
 Från forskning till tillväxt – statligt stöd till samverkan mellan högskola och näringsliv  
 (RRV 2001:11). 
  
 243 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 innebär att svaren från  
 e-postenkäten 
  jämförts med svaren i enkäten från år 2001 i syfte att undersöka eventuella skillnader mellan gruppen energiforskare och samtliga forskare vid de tek- niska, naturvetenskapliga och medicinska fakulteterna när det gäller samverkan och kommersialisering av forskningsresultat. 
  
 8.2 
  
 Energiteknikmarknader och näringslivsstrukturer 
  
 Ett grundläggande syfte med att ge stöd till forskning, utveckling och demonstration inom energiområdet är att ny och effektivare energiteknik skall nå marknaden. För att kunna sälja en vara eller tjänst på marknaden måste den produceras inom ett nytt eller befintligt företag. Även i de fall där projekten leder till effektivise- ringsåtgärder som inte säljs på en marknad är företag vanligen mottagare av resultaten. Hur näringslivsstrukturen inom energi- området ser ut har därför betydelse för förutsättningarna för att det långsiktiga programmet skall kunna nå önskade resultat. 
 Marknaden för produktion och distribution av el och värme är den marknad där  
 FoU-verksamheten 
  kring förnybar energi i huvudsak skall finna sin avsättning. Avregleringen av den svenska elmarknaden år 1996 har inneburit omfattande strukturföränd- ringar inom energibranschen. Strukturförändringarna har främst inneburit att de stora aktörerna har växt ytterligare och att inter- nationella energiföretag har ökat sitt ägande på den svenska mark- naden. Även fjärrvärmebranschen har påverkats av de institu- tionella förändringarna och en viss koncentration har skett även där. 
 Ett grundproblem med utvecklingen mot en långsiktigt hållbar energiproduktion är att denna process till stor del inte primärt är marknadsdriven. Det saknas ofta en tydlig efterfrågebild av den nya tekniken. Incitamenten att producera energi via förnybara pro- cesser som oftast är dyrare än de befintliga teknikerna blir följ- aktligen svaga. Beträffande introduktionen av ny energiproduktion bygger utvecklingen därför i högre grad än inom många andra områden på politiska initiativ. Det finns olika vägar att gå för att på politisk väg skapa marknader som har svårt att etablera sig. En är den satsning som utgör fokus för  
 LångEn-utredningen, 
  nämligen att med statliga medel ge stöd till forskning, utveckling och demonstration av nya tekniska lösningar för att på detta sätt under- lätta för nya produkter och tjänster att nå marknaden. 
 244 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 Många av de  
 EFUD-projekt 
  som genomförs inom ramen för 1997 års långsiktiga energipolitiska program syftar dock till att i vid bemärkelse åstadkomma effektivisering av såväl produktion som användning av energi, vilket också är viktigt för att uppnå målen med programmet. Den FoU som är inriktad på energieffektivise- ring täcker ett mycket brett fält, vilket innebär att företag även inom andra branscher än energibranschen blir intressant som målgrupp för det långsiktiga programmet. Ett viktigt fält är effek- tivisering av energikrävande industriella processer – särskilt betydelsefulla är  
 fordons-, 
  metall- samt pappers- och massa- industrierna, i vilka en eventuell energibesparing får stora effekter i processerna eller produkterna. Men även åtgärder för att effek- tivisera energianvändningen i t.ex. bostäder och inom kommuni- kationer kan ge väsentliga bidrag i en omställning av energi- systemet. Att energiområdet berör många olika branscher innebär också att det inte alltid går att tala generaliserande om näringslivets engagemang i t.ex. EFUD, vilket man bör ha i åtanke när vi i det följande diskuterar samverkan mellan forskning och näringsliv samt förutsättningar för kommersialisering av forskningsresultat. 
  
 8.3 
  
 Användningen av de långsiktiga medlen i projekt 
  
 För perioden 1998 2004 avsattes 5,3 miljarder kronor för forsk- ning, utveckling och demonstration av ny energiteknik. Medlen anvisas under anslagen Energiforskning (ram 2 800 mkr), Energi- teknikstöd (ram 870 mkr) och Introduktion av ny energiteknik (ram 1 610 mkr). En närmare beskrivning av innehållet i 1997 års långsiktiga energipolitiska program ges i kapitel 3. 
 Huvuddelen av medlen i det långsiktiga programmet är avsedda att finansiera projektverksamhet. Då Energimyndigheten dispone- rar majoriteten av de långsiktiga medlen, ca 80 procent år 2003, är det följaktligen denna myndighet som beslutar om flertalet projekt. RRV har därför valt att närmare studera hur Energimyndighetens projektdatabas fördelar sig på olika mottagartyper. RRV har iden- tifierat drygt 1 500 unika projekt som sedan år 1998 har beviljats medel inom det långsiktiga programmet från Energimyndigheten. Dessa projekt fördelar sig på mottagartyper enligt figur 8.1 nedan. 
 245 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 Figur 8.1. Fördelning på typer av mottagare (procent) 
  
 45 
  
 40 
  
 35 
  
 30 
  
 25 
  
 20 
  
 15 
  
 10 
  
 5 
  
 0 
  
 Lärosäten 
  
 Företag 
  
 Statliga 
  
 myndigheter 
  
 Statliga 
  
 bolag/affärsverk 
  
 Kommun/landsting 
  
 Internationell 
  
 verksamhet 
  
 Övriga 
  
 organisationer 
  
 Gruppen övriga organisationer, där bl.a. branschorganisationer ingår, bedriver dock inte alltid projekt själva. Istället kanaliseras en del av de medel som ovanstående redovisning bygger på vidare till ett antal utförare som genomför det faktiska projektarbetet, vilket beskrivs närmare i nästa avsnitt. Som framgår av figuren är univer- sitet och högskolor den vanligaste mottagaren av projektfinan- siering från Energimyndigheten. Privata företag driver en dryg fjärdedel av projekten. Representanter från övriga sektorer av samhället står för mindre än en tredjedel av projekten. 
 Ett annat sätt att belysa hur de långsiktiga medlen används i direkt projektverksamhet är att studera hur de tre anslagstyperna, eller om man så vill syftena med den statliga finansieringen av EFUD, fördelas mellan olika typer av mottagare. Detta framgår av figur 8.2 nedan. 
 246 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 Figur 8.2. Andel projekt efter anslagstyp och mottagare (procent) 
  
 100% 
  
 80% 
  
 60% 
  
 40% 
  
 20% 
  
 0% 
  
 Lärosäten 
  
 Företag 
  
 Statliga 
  
 myndigheter 
  
 Statliga bolag/affärsverk 
  
 Kommun/ landsting 
  
 Internationell verksamhet 
  
 Övriga 
  
 organisationer 
  
 Energiforskning 
  
 Energiteknikstöd 
  
 Introduktion av ny energiteknik 
  
 Föga förvånande är den absoluta majoriteten av projekten som drivs av universitet och högskolor finansierade via Energiforsk- ningsanslaget. Detsamma gäller de projekt som genomförs av stat- liga myndigheter och inom internationell verksamhet. Vad som inte framgår av figuren är att en stor andel av de projekt som finan- sieras med anslagen för Energiteknikstöd och Introduktion av ny energiteknik utförs av privata företag. 
  
 8.4 
  
 Stöd till samverkan och kommersialisering 
  
 Samverkan mellan högskola och näringsliv sker i en mängd olika former inom ramen för den  
 FoU-verksamhet 
  som bedrivs inom energiområdet. I detta avsnitt diskuteras några av de viktigare stöd- givarna samt görs en bedömning av vilken betydelse dessa har för att samverkan mellan högskola och näringsliv skall komma till stånd inom energiområdet och för att denna samverkan skall leda till konkreta resultat i form av ekonomisk nytta. 
 247 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 8.4.1 
  
 Branschorganisationer 
  
 Branschorganisationer och branschägda företag är vanligtvis viktiga aktörer när det gäller  
 FoU-verksamhet 
  inom sina respektive verk- samhetsområden. Branschorgan och branschägda företag får årligen betydande stödbelopp av Energimyndigheten. I allmänhet kanalise- ras dessa medel vidare till industriforskningsinstitut, företag eller högskolor. I tabell 8.1 nedan redovisas de branschorganisationer som beviljats större stödbelopp. 
 Tabell 8.1. Beviljat stöd från det långsiktiga programmet (tkr) 
  
 Stödmottagare 
  
 Beviljat 1998 2006 
  
 Elforsk AB 
  
 155 044 
  
 Jernkontoret 
  
 152 285 
  
 Värmeforsk AB 
  
 73 312 
  
 Svenska Fjärrvärmeföreningen 
  
 51 603 
  
 Svenskt Gastekniskt center 
  
 15 000 
  
 Totalt 
  
 447 244 
  
 8.4.2 
  
 Stödaktörer som riktar sig till forskarna 
  
 De insatser som sker i högskolemiljön och som syftar till att stödja och uppmuntra forskarna att närma sig näringslivet, utförs framför allt av högskolorna själva. En annan viktig aktör i detta samman- hang är de sju teknikbrostiftelserna som förutom att de stöder samverkansprocessen direkt, även finansierat viss verksamhet vid högskolornas bolag. Inga av aktörerna inom denna sektor tar något specifikt ansvar för enskilda sakområden. 
 Högskolan 
 Högskolan har, efter införandet av den tredje uppgiften i högskole- lagen (1992:1434, ändring 1996:1392), statsmakternas uppdrag att ansvara för att en väl fungerande och effektiv samverkansprocess kommer till stånd. Någon särskild finansiering för denna uppgift finns dock inte. Arbetet med dessa frågor får resursmässigt kon- kurrera med huvuduppgifterna att bedriva utbildning och forsk- ning. När det gäller arbetet med den näringslivsinriktade delen av 
 248 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 den tredje uppgiften går det, att döma av RRV:s rapport, en genomgående skiljelinje mellan tekniskt och medicinskt inriktade lärosäten och övriga. De förra har i allmänhet lång tradition av samverkan med näringslivet och de har därför haft enklare att ta sig an den tredje uppgiften. Inom dessa lärosäten är näringslivssam- verkan tydligare kopplad till utbildningen och forskningen och i högre grad förankrad ute på institutioner och hos de enskilda forskarna. 
 När det gäller att bygga upp organisatoriska stödstrukturer är det enligt RRV framför allt kontaktsekretariatsfunktioner som man har satsat på, dvs. en samlad ingång till lärosätet för företagen. Flertalet universitet och högskolor har byggt upp en sådan orga- nisation, även om inriktning och ambitioner varierar. 
 När det gäller stöd till kommersialisering av forskningsresultat inom lärosätena är bilden mer varierad. Samtliga lärosäten har administrativa och juridiska funktioner som till viss del kan nyttjas för detta ändamål. Ett särskilt organiserat stöd för i första hand affärsrådgivning och idésökning ute på institutionerna återfinns i flera fall antingen inom kontaktsekretariatsfunktionen eller inom ramen för särskilda holdingbolags verksamhet. 
 Holdingbolagen 
 Holdingbolagen har till uppgift att stärka lärosätenas förmåga att leva upp till kraven på samverkan. Elva lärosäten fick rätt att bilda holdingbolag under åren 1994 och 1995. Ytterligare tre högskolor bemyndigades att bilda ett holdingbolag under år 2002. Holding- bolagen har tilldelats mellan fyra och tio miljoner kronor vardera i aktiekapital. I praktiken kan de sägas ha två uppgifter, dels att fungera som såddfinansiär för avknoppningar från lärosätena, dels att härbärgera diverse stödfunktioner för samverkansuppgiften som t.ex. kontaktsekretariat eller teknikparker. Hur finansieringen lösts har enligt RRV:s rapport varit den avgörande faktorn för holding- bolagens aktivitet. Det är enligt RRV endast bolag som har lyckats finna extern finansiering, antingen via teknikbrostiftelsen eller via andra aktörer, som kan uppvisa någon större volym på verksam- heten. 
 249 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 Teknikbrostiftelserna 
 Teknikbrostiftelserna har en bredare uppgift att på olika sätt verka som smörjmedel i samverkansprocessen. Detta innebär enligt RRV att det varit möjligt att välja roller alltifrån att agera såddfinansiär till att understödja lärosätenas utvecklande av tredje uppgiften. De sju stiftelserna återfinns också enligt RRV längs hela denna skala när det gäller valet av verksamhetsinriktning. Profilerna skiljer sig enligt RRV för det första vad gäller inriktningen mot antingen samverkans- eller kommersialiseringsuppgiften. Den andra viktiga frågan är enligt RRV huruvida fokus för insatserna ligger på att stödja högskolan eller aktörer utanför myndigheterna, dvs. om insatserna syftar till att stödja forskarna i sig eller till att stärka lärosätenas egen kapacitet att stödja sin personal. 
 De sju Teknikbrostiftelserna tilldelades ett ursprungligt stiftelse- kapital på mellan 86 och 216 miljoner kronor vardera. Av detta kapital har man endast möjlighet att använda den reala avkast- ningen. När stiftelserna upphör år 2007 skall det värdesäkrade grundkapitalet återlämnas till staten. Under åren av gynnsam börs- utveckling blev stiftelserna starka aktörer i sina respektive regioner. De senaste åren har den situationen förändrats. För att underlätta bedrivandet av verksamheten har stiftelserna givits möjlighet att återlämna delar av stiftelsekapitalet i form av onoterade aktier. Innebörden av detta är att teknikbroarna kan använda sitt kapital för att gå in med såddfinansiering i nystartade företag. 
  
 8.4.3 
  
 Särskilda samverkansformer 
  
 I syfte att stärka incitamenten till samverkan mellan forskning och företag har under årens lopp ett antal initiativ tagits för att skapa former som underlättar möten samt kunskaps- och erfarenhets- utbyte. De viktigaste av dessa initiativ är den struktur av kompe- tenscentra som har etablerats under  
 1990-talet 
  samt den organi- sation av industriforskningsinstitut som har byggts upp genom åren. 
 250 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 Kompetenscentra 
 Initiativet till kompetenscentra togs av NUTEK år 1992. Sedan den 1 januari 2001 har dock Vinnova övertagit ansvaret för programmet från NUTEK. 
 Verksamheten startade under åren 1995 96 och är en tioårig satsning. Kompetenscentras verksamhet regleras av avtal mellan ett lärosäte, Vinnova eller Energimyndigheten och ett antal företag. I avtalet regleras forskningsprogrammet och dess finansiering, centrats organisation och samarbetsformer, rättigheter till resultat m.m. Under tio år (1995 2005) satsar det svenska näringslivet och staten tillsammans 4,7 miljarder på kompetenscentra, där närings- livet står för 1,7 miljarder kronor, högskolorna för 1,5 miljarder kronor samt Vinnova och Energimyndigheten för 1,5 miljarder kronor. 
 Sammanlagt finns 28 kompetenscentra fördelade på åtta univer- sitet och högskolor. Fem av dessa finansieras av Energimyndig- heten med 30 mkr årligen. Samtliga centra skall vara väl förankrade inom högskolan samt ha ett deltagande från näringslivet i ledning, genomförande och finansiering av forskningsprogrammen. 
 De fem kompetenscentra som verkar inom energiområdet är: 
  
 Elkraftteknik vid KTH 
  
 Högtemperaturkorrosion vid Chalmers tekniska högskola 
  
 Förbränningsprocesser vid Lunds tekniska högskola 
  
 Förbränningsmotorteknik vid Chalmers tekniska högskola 
  
 Katalys vid Chalmers tekniska högskola 
  
 Totalt inom samtliga 28 kompetenscentra samarbetar för när- varande ca 220 företag med forskargrupper vid ca 130 institu- tioner/avdelningar vid åtta universitet/högskolor och nio industri- forskningsinstitut. Omkring 50 av företagen medverkar i flera centra och ca 20 procent av företagen är små företag med färre än 250 anställda och som inte ingår i någon koncern. När det gäller de fem kompetenscentra som delfinansieras av Energimyndigheten deltar för närvarande 55 företag som avtalspartner. Nio av före- tagen är små eller medelstora  
 (SME-företag). 
  150 personer från företagen deltar aktivt i arbetet. Som framgår av tabell 8.2 nedan kan vissa skillnader konstateras mellan de fem energiinriktade kompetenscentra och de övriga. 
 251 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 Tabell 8.2. Jämförelse av Kompetenscentra finansierade av Vinnova respektive av Energimyndigheten 
  
 Vinnovas KC. Antal per centrum 
  
 Energimyndighetens KC. Antal 
  
 per centrum 
  
 Deltagande företag 
  
 7,2 
  
 11,0 
  
 Deltagande  
 SME-företag 
  
 3,1 
  
 1,8 
  
 Nystartade företag 
  
 0,9 
  
 0,4 
  
 Sökta patent 
  
 4,7 
  
 1,2 
  
 Utländska gästforskare 
  
 4,8 
  
 2,0 
  
 Utländska avtalspartners 
  
 0,3 
  
 1,2 
  
 Examinerade doktorander/ licentiater 
  
 13,7 
  
 17,0 
  
 Källa: RRV, baserat på Kompetenscentrum i siffror utgiven av Energimyndigheten och Vinnova år 2002. 
 På uppdrag av NUTEK/Vinnova genomförde ett antal inter- nationella experter år 2000 utvärderingar av flertalet kompetens- centra. Bedömningen av verksamheten var sammantaget positiv, men utvärderarna hade en del synpunkter på de kompetenscentra som arbetar med energifrågor. 
 Industriforskningsinstitut 
 Industriforskningsinstitut är ett samlingsbegrepp för ca 30 forsk- ningsinstitut som bedriver forskningsverksamhet. Sveriges Prov- nings- och Forskningsinstitut AB (SP) är helstatligt. Även flertalet av övriga institut har någon form av statlig finansiering och ägande. Den svenska institutssektorn för FoU är totalt sett liten jämfört med andra  
 OECD-länder. 
  Industriforskningsinstituten bedriver tillämpad forskning och deras främsta roll är att anpassa, omvandla och tillämpa forskningsresultat för industriell användning. 
 IRECO Holding AB bildades år 1997 för att förvalta statens minoritetsägande i ett antal industriforskningsinstitut. IRECO ägs till 55 procent av Näringsdepartementet och till 45 procent av Stiftelsen för Kunskaps- och Kompetensutveckling. IRECO svarar för basfinansiering och för kompetensutveckling medan Vinnova svarar för verksamhetsutveckling genom stöd till kollektiv forsk- ning, medverkan i  
 EU-projekt, 
  samverkan med små/medelstora företag och anslag inom olika programområden. 
 252 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 Det finns inte något institut som primärt verkar inom energi- sektorn, men flera av instituten arbetar inom sitt respektive sak- område med frågor som rör energi. Vid SP utgör energi ett av sex verksamhetsområden. I tabell 8.3 nedan redovisas de forsknings- institut som har beviljats medel av Energimyndigheten från det långsiktiga programmet. 
 Tabell 8.3. Forskningsinstitut som har beviljats medel ur det lång- siktiga programmet (tkr) 
  
 Institut 
  
 Beviljade medel 
  
 STFI, Skogsind tekniska forskningsinstitut 
  
 69 414 
  
 SP, Sveriges forsknings- och provningsinstitut 
  
 47 085 
  
 MEFOS, stift för metallurgisk forskning 
  
 23 545 
  
 JTI, jordbrukstekniska institutet 
  
 13 573 
  
 Skogforsk 
  
 10 868 
  
 IVL, Svenska miljöinstitutet 
  
 7 784 
  
 Svenska gjuteriföreningen 
  
 7 517 
  
 IVF, Industriforskning och utveckling 
  
 5 151 
  
 GLAFO, glasforsk 
  
 4 060 
  
 SIK, Institutet för Livsmedel och bioteknik 
  
 3 438 
  
 SCI, Svenska Keraminstitutet 
  
 1 580 
  
 Trätek 
  
 700 
  
 CBI, Cement- och betonginstitutet 
  
 500 
  
 TOTALT 
  
 195 215 
  
 Källa: Energimyndighetens projektdatabas. 
 Som framgår av tabellen har Energimyndigheten hittills beviljat stöd till  
 FoU-projekt 
  hos forskningsinstituten uppgående till när- mare 200 mkr inom ramen för det långsiktiga programmet. Det faktum att mer än hälften av forskningsinstituten bedriver sådana projekt att de bedömts passa in i det långsiktiga programmet visar på bredden i energiforskningen. Enligt RRV utgör denna bredd dock inte bara en fördel, utan medför även svårigheter att skapa ett fokus i de insatser som genomförs. Vid några av RRV:s intervjuer har också framhållits att det är en brist att det inte finns ett forsk- ningsinstitut med ett renodlat energiforskningsuppdrag. 
 253 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 8.4.4 
  
 Aktörer som stöder och finansierar nyföretagande 
  
 För att projekt skall kunna utvecklas och leda till nya företag krävs i många fall stöd från en offentlig eller privat finansiär. Dessa finan- siärer bidrar med exempelvis utvecklingsstöd, managementkun- skaper och ägarkapital. Nedan presenteras ett antal viktiga aktörer, utöver de tidigare nämnda, som stöder och finansierar nyföre- tagande. Observera att de kvantitativa uppgifter som redovisas avser alla typer av teknik, inte enbart energiområdet. 
 Offentliga aktörer 
 De offentligt finansierade aktörerna ger främst ekonomiskt stöd till företag i tidiga skeden. Det finns inte några formella krav från dessa aktörer att utvecklingsprojekten skall bedrivas i samverkan. Ingen av dessa aktörer har något speciellt ansvar för energiområdet. 
 Genom såddfinansiering till teknikutvecklingsprojekt i tidiga skeden kan NUTEK delfinansiera företag som grundar sin verk- samhet på  
 FoU-resultat. 
  Statens medverkan är begränsad till 50 procent av projektkostnaden. Under åren 1998 till 2001 bevil- jade NUTEK mellan 90 och 120 stöd per år. År 2002 sjönk denna siffra till 50 beviljade stöd. Stödbeloppen framgår av tabell 8.4. 
 Tabell 8.4. NUTEK:s såddfinansiering (beviljat stöd) 
  
 År 
  
 Villkorslån, mkr 
  
 Bidrag, mkr 
  
 Totalt, mkr 
  
 Genomsnitt/ 
  
 ärende, tkr 
  
 1998 
  
 58,3 
  
 2,5 
  
 60,5 
  
 665 
  
 1999 
  
 85,2 
  
 5,1 
  
 90,3 
  
 765 
  
 2000 
  
 51,9 
  
 13,7 
  
 65,6 
  
 576 
  
 2001 
  
 73,0 
  
 3,6 
  
 76,6 
  
 806 
  
 2002 
  
 13,5 
  
 9,3 
  
 22,8 
  
 456 
  
 Från och med år 2002 har en stor del av besluten om såddfinansie- ring flyttats över till Industrifonden. Industrifonden beviljade endast två såddfinansieringsstöd under år 2002. Industrifonden vänder sig främst till företag som kommit en bit på väg och som skall börja utveckla eller börja sälja en produkt. Inriktningen ligger därmed inte på såddfinansiering. Det skall också finnas en teknisk höjd i de projekt och verksamheter som Industrifonden finansierar. 
 254 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 I Industrifondens förteckning över finansierade projekt finns en handfull projekt inom energisektorn. 
 Stiftelsen Innovationscentrum (SIC) är en statlig stiftelse med uppdrag att ge stöd till affärsmässigt intressanta innovationer. SIC stöder innovatörer med finansiellt kapital i form av kreditgivning och bidrag samt intellektuellt kapital i form av rådgivning och nät- verk. Stiftelsen förfogar över ca 200 mkr som skall fördelas fram till halvårsskiftet 2004 då SIC skall upphöra. Grundfakta för SIC framgår av tabell 8.5 nedan. 
 Tabell 8.5. Stiftelsen Innovationscentrum 
  
 2001 
  
 2000 
  
 Ansökningar (antal) 
  
 894 
  
 913 
  
 Beviljade bidrag/stipendier (antal) 
  
 65 
  
 67 
  
 Beviljade lån (antal) 
  
 481 
  
 414 
  
 Snittbidrag/stipendium (tkr) 
  
 50 
  
 43 
  
 Snittlån (tkr) 
  
 167 
  
 162 
  
 Privata aktörer 
 Det privata riskkapitalet står för en stor del av det kapital som inve- steras i skedet före kommersialisering. Svenska Riskkapitalföre- ningen och NUTEK inledde i början av år 2001 ett samarbete för att varje kvartal undersöka händelseutvecklingen på riskkapital- marknaden. Enligt den gemensamma publikationen Riskkapital- bolagens aktiviteter är energisektorn en mycket liten sektor i risk- kapitalsammanhang, med få satsningar. Sektorn omfattade under de tre första kvartalen 2002 mellan noll och två procent av antalet investeringar. Energi finns inte heller med som en av de branscher som riskkapitalbolagen tror mest på för framtida investeringar. Endast ett fåtal av riskkapitalföreningens 140 medlemsföretag anger att man är intresserad av att satsa inom energisektorn. 
 255 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 8.5 
  
 Samverkan inom energisektorn jämfört med andra områden 
  
 Samverkan mellan akademi och näringsliv sker inom de flesta forskningsområden. I detta avsnitt studeras om omfattningen eller karaktären av den samverkan som sker mellan energiforskare och företag inom energiområdet skiljer sig från andra sakområden inom den tekniska och naturvetenskapliga forskningen. Likaså studeras om det finns skillnader beträffande förutsättningarna att kommer- sialisera resultat från forskningen i nya eller befintliga företag. 
 Analysen bygger på den enkätundersökning RRV genomförde år 2001 bland forskare inom universitet och högskolor med tek- niska och naturvetenskapliga forskningsområden, och den upp- följande enkätundersökning RRV genomförde i december 2002 riktad till forskare inom energiområdet verksamma på KTH, Chalmers och Lunds universitet. 
 Ett par skillnader kan noteras mellan de två populationerna. Dels utgör forskarstuderande en större andel bland energiforskarna. Dels är energiforskarna i betydligt högre grad inriktade mot tilläm- pad forskning än den andra gruppen (77 mot 38 procent). 
  
 8.5.1 
  
 Samverkan med näringslivet 
  
 Båda RRV:s enkäter visar att forskarnas intresse av att samverka med näringslivet är stort. Två tredjedelar av forskarna instämmer helt i påståendet att samverkan är viktig. En lika stor andel menar att man skulle satsa än mer på sina kontakter med näringslivet om man hade mer tid till förfogande. På dessa punkter skiljer sig heller inte energiforskarnas uppfattning från samtliga tekniska och natur- vetenskapliga forskare. 
 Denna bild förändras inte om man istället studerar de faktiska erfarenheterna av att samverka med näringslivet. Av samtliga fors- kare anger 84 procent att de har konkret erfarenhet av företags- samarbete i någon form. Bland energiforskarna är motsvarande andel hela 93 procent. Som framgår av figur 8.3 nedan kan dock samverkan ta sig olika uttryck. Figuren avser hur stor andel av energiforskarna och gruppen samtliga forskare som har erfaren- heter av respektive samarbetsform. 
 256 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 Figur 8.3. Erfarenheter av samverkan (procent) 
  
 100 
  
 90 
  
 80 
  
 70 
  
 60 
  
 50 
  
 40 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 Forskningssamarbete 
  
 Konkret problemlösning 
  
 Föreläsningar 
  
 Allmänna kontakter 
  
  Energiforskare  
  Samtliga forskare 
 Av figur 8.4 nedan framgår hur forskarnas kontaktmönster såg ut vid tidpunkten för enkäten samt med vilken typ av företag man har kontakt. Det bör noteras att figuren avser andelen av de svarande som bedrev forskning vid frågetillfället och som uppgav att de hade (eller inte hade) en etablerad samverkan med stora respektive små eller medelstora företag. Av frågeställningen framgick även att den angivna företagskontakten skulle vara relaterad till de svarandes egen forskning. 
 Figur 8.4. Aktuella företagskontakter (procent) 
  
 100 
  
 80 
  
 60 
  
 40 
  
 20 
  
 0 
  
 Ingen kontakt 
  
 Stora företag 
  
 SME-företag 
  
 Både stora och SME 
  
 Energiforskare 
  
 Samtliga forskare 
  
 257 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 I enkäterna fick forskarna också ta ställning till vilken kontaktväg de ansåg vara den viktigaste. Som framgår av figur 8.5 förefaller forskarna i de två grupperna att i lika hög grad anse att det ligger lika mycket på den egna gruppen som på företagen att ta ansvar för att kontakter tas. Det bör också noteras att det är väldigt få fors- kare som angivit att de stödaktörer som finns både inom och utanför lärosätena, vars syfte är att underlätta samverkan mellan forskare och näringsliv, är de viktigaste typerna av aktörer för att det skall etableras samverkan. 
 Figur 8.5. Viktigaste kontaktväg mellan forskare och företag (pro- cent) 
  
 60 
  
 50 
  
 40 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 Företaget 
  
 Forskaren 
  
 Kontakt- 
  
 Extern stödaktör 
  
 Vet ej 
  
 sekretariat 
  
 Energiforskare 
  
 Samtliga forskare 
  
 8.5.2 
  
 Kommersialisering av forskningsresultat 
  
 I båda RRV:s enkätundersökningar tillfrågades forskarna om hur de bedömde möjligheterna att kommersialisera sina forsknings- resultat. Svaren framgår av tabell 8.6 nedan. 
 258 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 Tabell 8.6. Bedömning av möjligheterna att kommersialisera forsk- ningsresultat (procent) 
  
 Energi- 
  
 Samtliga 
  
 forskare 
  
 forskare 
  
 Har redan kommersialiserat forskningsresultat 
  
 7 
  
 13 
  
 Har för avsikt att kommersialisera forskningsresultat 
  
 8 
  
 7 
  
 Kommersiell potential finns men någon kommersialisering har 
  
 51 
  
 34 
  
 inte skett 
  
 Saknar ägande/patenteringsrätt varför kommersialisering inte är 
  
 12 
  
 11 
  
 aktuell 
  
 Bedömer att det inte finns kommersiella tillämpningar inom 
  
 22 
  
 36 
  
 överskådlig framtid 
  
 Totalt 
  
 100 
  
 100 
  
 Som framgår av tabellen bedömer över hälften av forskarna att deras forskning har kommersiell potential. Det är dock endast en mindre del som faktiskt har genomfört eller står i begrepp att genomföra en kommersialisering. Här finns även några intressanta skillnader mellan de bägge undersökta grupperna. Det är å ena sidan bara en hälften så stor andel energiforskare som faktiskt har kommersialiserat sina forskningsresultat medan det å andra sidan är betydligt vanligare att energiforskarna bedömer att deras forskning har en kommersiell potential. 
 Bland de forskare som har genomfört en kommersialisering anser ungefär hälften av såväl samtliga forskare som energi- forskarna att det varit en medveten strävan i forskningsarbetet att finna kommersiella tillämpningar. En tydligare skillnad mellan de bägge grupperna framgår av figur 8.6 nedan, som visar i vilken mån kommersialiseringen skedde i ett företag där forskaren hade ägar- intressen. 
 259 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 Figur 8.6. Var kommersialiserades forskningsresultaten? (procent) 
  
 100 
  
 90 
  
 80 
  
 70 
  
 60 
  
 50 
  
 40 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 Inom ett eget företag 
  
 I ett annat företag 
  
 Energiforskare 
  
 Samtliga forskare 
  
 Kommentar: Med eget företag avses hel- eller delägt företag. 
 Som framgår av figur 8.6 är det för bägge grupperna vanligare att kommersialiseringen sker via ett företag där forskaren saknar inflytande som ägare. Detta sker vanligen genom att forskarens patent licensieras ut till företaget eller att företaget på annat sätt förvärvar rätten att marknadsföra innovationen. 
 En central faktor för att kunna genomföra en kommersialisering är tillgången till finansiering. I den mån det går att dra några slut- satser beträffande energiforskarnas villkor förefaller de, att döma av RRV:s rapport, härvidlag inte avvika från övriga forskares i någon högre grad. Möjligen finns det en tendens att energiforskarna i mindre grad än de övriga har haft tillgång till privat riskkapital. 
  
 8.6 
  
 Samverkan och resultat inom det långsiktiga programmet 
  
 Som framgick av föregående avsnitt samverkar forskare inom energiområdet i åtminstone samma utsträckning som forskare inom andra tekniska och naturvetenskapliga sektorer. Däremot förefaller det vara svårare att åstadkomma resultat i form av kom- mersiella tillämpningar. I det här avsnittet analyseras vad som framkommit om samverkan och resultat i Technopolis och RRV:s gemensamma enkät till projektledare i projekt som fått stöd från 
 260 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 1997 års långsiktiga energipolitiska program. Viss upprepning av information som tidigare redovisats i kapitel 7 är därvid ofrånkom- lig. 
 Eftersom Energimyndigheten ansvarar för ungefär tre fjärdedelar av såväl projekt som anslag som ingår i programmet har RRV kon- centrerat analysen på resultaten av Energimyndighetens projekt. 
  
 8.6.1 
  
 Samverkan och konkret tillämpning av projektresultaten 
  
 I RRV:s urval ingår 414 projekt vars resultat i rapporten huvud- sakligen redovisas utifrån anslag, projekttyp och huvudman inom projektet. Den aktör som ansöker om stöd definieras som huvud- man av RRV, även om andra parter deltar med finansiering och i genomförandet av projektet. Huvudmännen är indelade i tre grup- per: lärosäten, privata företag och övriga. I gruppen övriga ingår bl.a. branschorganisationer, kommuner, myndigheter samt statliga och kommunala bolag. 
 Det långsiktiga programmet syftar till att stödja forskning, utveckling och demonstration av ny energiteknik. Programmets medel är fördelade på tre anslag som mer eller mindre tydligt kor- responderar med dessa tre syften. I figur 8.7 nedan har de ansvariga projektledarnas bedömning av projektens inriktning kopplats till vilket anslag som utgjort finansieringskälla. Som framgått av kapi- tel 7 ombads projektledarna i enkäten att beträffande detta svara längs en sjugradig skala, vilket innebär att de icke namngivna staplarna i denna och nästkommande figur endast är mellansteg på skalan. 
 261 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 Figur 8.7. Projekttyp per anslag (procent) 
  
 50 
  
 45 
  
 40 
  
 35 
  
 30 
  
 25 
  
 20 
  
 15 
  
 10 
  
 5 
  
 0 
  
 Grundforskning 
  
 Tillämpad 
  
 Utveckling 
  
 Demonstration 
  
 forskning 
  
 eller 
  
 användande av 
  
 befintlig teknik 
  
 Energiforskning 
  
 Energiteknikstöd 
  
 Introduktion av ny energiteknik 
  
 Det bör noteras att figuren endast tar upp projekt som uteslutande fått medel från ett av de redovisade anslagen. Detta gäller dock för 90 procent av RRV:s urval av 414 projek.t 
 5  
 Som framgår av figur 8.7 är ca 80 procent av de projekt som uteslutande fått medel från an- slaget för Energiforskning forskningsinriktade. För i stort sett samtliga projekt som enbart finansierats med anslaget för Energi- teknikstöd sträcker sig bedömningarna mellan tillämpad forskning och demonstration eller användande av ny energiteknik. Anslaget för Introduktion av ny energiteknik är än mer utspritt längs skalan av projekttyper. Det är också en relativt liten andel av projekten som finansieras via detta anslag som av de svarande i huvudsak an- ses handla om demonstration. 
 Ett annat sätt att karakterisera de projekt som genomförs inom det långsiktiga programmet är att se vilken inriktning projekten bedöms ha inom var och en av de tre grupperna av huvudmän, dvs. de aktörer som står som mottagare av stödet. 
  
 5  
 Bland de projekt som ingår i urvalet har 60 procent finansierats uteslutande med medel från anslaget för Energiforskning, 15 procent uteslutande från anslaget för Energiteknikstöd och ytterligare 15 procent har endast finansierats medel för Introduktion av ny energiteknik. Tio procent av projekten har fått medel från flera av anslagen. 
 262 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 Figur 8.8. Projekttyp per stödmottagare (procent) 
  
 60 
  
 40 
  
 20 
  
 0 
  
 Grundforskning 
  
 Tillämpad 
  
 Utveckling 
  
 Demonstration 
  
 forskning 
  
 eller 
  
 användande av befintlig teknik 
  
 Lärosäten 
  
 Privata företag 
  
 Övriga 
  
 Kommentar: N= 414 (Lärosäten 202, Privata företag 104 och Övriga 108). 
 Av figur 8.8 framgår att huvuddelen av de projekt som bedrivs av lärosätena är forskningsinriktade. Andelen ren grundforskning är dock liten. Företagen är i högre grad inriktade mot utveckling och demonstration, men i ungefär vart fjärde projekt har huvudinrikt- ningen varit tillämpad forskning. 
 Samverkan inom programmet 
 Att det samverkas inom  
 EFUD-projekten 
  är i sig inget mål. Där- emot anses det vara en viktig aspekt för att de projekt som genom- förs i största möjliga mån skall uppnå syftet att överföra den kun- skap som genereras inom universitet och högskolor till praktiskt användbara resultat i samhället och på marknaden. Samverkan mellan akademi och näringsliv är också viktig för att garantera ett återflöde av kunskap tillbaka till forskningen. 
 Att samverkan med andra anses betydelsefull framgår även av att 80 procent av projektledarna i enkäten svarade att ett mycket eller ganska viktigt motiv var att projektet skulle skapa nya samarbeten eller nätverk. Nio av tio projektledare uppgav även att projektet bedrivits i samverkan med någon annan. Med vem lärosätena, före- tagen respektive gruppen övriga samverkar framgår av tabell 8.7. 
 263 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 I den vänstra kolumnen anges huvudmannen för projekten och de- ras totala samverkansgrad. I den översta raden återfinns vem man samverkar med. 
 Tabell 8.7. Samverkan mellan olika aktörer (procent) 
  
 Lärosäten 
  
 Privata företag 
  
 Övriga 
  
 Lärosäten (89) 
  
 66 
  
 43 
  
 43 
  
 Privat företag (89) 
  
 55 
  
 66 
  
 51 
  
 Övriga (94) 
  
 58 
  
 53 
  
 61 
  
 Kommentar: N = 414 (Lärosäten 202, Privata företag 104, Övriga 108. 
 Det är mycket vanligt att man samverkar med mer än en annan aktör. Totalt sett är den vanligaste samverkansparten i projekten ett universitet eller högskola. Vidare kan man konstatera att det är vanligare att privata företag samverkar med andra privata företag än att de samverkar med ett lärosäte. Likaså samverkar lärosäten oftare med andra lärosäten än med privata företag. 
 I figur 8.9 visas vilken typ av samverkan som förekommit i pro- jekten. Figuren avser andelen av det totala antalet projekt (414) där respektive samverkansform har förekommit. 
 Figur 8.9. Typ av samverkan (procent) 
  
 100 
  
 90 
  
 80 
  
 70 
  
 60 
  
 50 
  
 40 
  
 30 
  
 20 
  
 10 
  
 0 
  
 Gemensamt 
  
 Gemensam 
  
 Genomfört 
  
 Genomfört 
  
 Kunskapsutbyte 
  
 framtagande av 
  
 finansiering 
  
 gemensamma 
  
 separata delar av 
  
 projektidén 
  
 delar av projektet 
  
 projektet 
  
 Övriga 
  
 Lärosäten 
  
 Privata företag 
  
 264 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 I mer än vartannat projekt genomför, som framgår av figuren, par- terna gemensamma delar av projektet och i drygt en tredjedel genomför man separata delar. Vad som inte framgår av figuren är att samverkansparterna i 58 procent av samtliga projekt är invol- verade i det faktiska genomförandet av projektet, antingen gemen- samt eller var för sig. 
 Av svaren framgår också att det är ungefär lika vanligt att den samverkan som sker i projekten är etablerad sedan tidigare som att den är ny. Att samverkan etableras i samband med projektet är vanligast bland de projekt som finansierats med anslaget för Energiteknikstöd och bland de projekt där de svarande uppgivit att projektet varit inriktat mot utveckling. 
 Resultat av projekten i det långsiktiga programmet 
 När projektens tillämpningsmöjligheter skall belysas är det natur- ligtvis av intresse att veta om syftet överhuvudtaget har varit att åstadkomma någon form av ekonomisk nytta. Som framgått av kapitel 7 fick de svarande i enkäten ta ställning till hur viktiga 11 olika motiv har varit för genomförandet. I figur 8.10 framgår hur viktiga de motiv som tydligt syftar till någon form av ekono- miskt nyttiggörande varit för de olika huvudmännen. I figuren visas de tre motiv som av RRV bedömts ligga närmast ekonomisk nytta eller kommersialisering. De svarande fick ange om motivet varit mycket viktigt, ganska viktigt eller ej viktigt för genom- förandet av projektet. 
 265 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 Figur 8.10. Motiv för genomförandet (procent) 
  
 100 
  
 80 
  
 60 
  
 40 
  
 20 
  
 0 
  
 Lärosäten 
  
 Privata 
  
 Övriga 
  
 Lärosäten 
  
 Privata 
  
 Övriga 
  
 Lärosäten 
  
 Privata 
  
 Övriga 
  
 företag 
  
 företag 
  
 företag 
  
 Framtagande av patent och 
  
 Utveckling av nya 
  
 Kommersialisera forskning 
  
 licenser 
  
 produkter,processer och tjänster 
  
 genom t.ex.  
 spin-offs 
  
 Ganska viktigt 
  
 Mycket viktigt 
  
 Ett viktigt motiv har i många projekt varit att man skall utveckla nya produkter, processer och tjänster. Det är ungefär dubbelt så vanligt att detta varit ett mycket viktigt motiv för företagen som för lärosätena. Av de elva möjliga motiven som det gick att ta ställning till i enkäten var emellertid det viktigaste att få fram nya metoder, verktyg eller instrument. Åtminstone de två sistnämnda resultaten kan tänkas syfta mot en konkret tillämpning av projektet. Eftersom såväl metoder, verktyg som instrument även kan tolkas som inom- vetenskapliga resultat går det dock inte att avgöra vilken de svaran- des verkliga avsikt varit. 
 Av tabell 8.8 framgår i hur stor andel av avslutade projekt (dvs. 201 stycken i RRV:s urval) som minst ett av de angivna resultaten har uppnåtts. Det är värt att notera att i ca hälften av alla avslutade projekt har inget av resultaten som redovisas i tabellen uppnåtts. 
 266 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 Tabell 8.8. Uppnådda resultat i de avslutade projekten (procent) 
  
 Beviljade patent 
  
 3,5 
  
 Patentansökningar 
  
 6,5 
  
 Nya processer 
  
 9,5 
  
 Nya produkter 
  
 11,9 
  
 Nya pilotanläggningar eller prototyper 
  
 14,9 
  
 Nya applikationer 
  
 16,4 
  
 Nya metoder, instrument eller tester 
  
 22,9 
  
 Bland projektledare i de avslutade projekten angav 65 procent att projektets resultat sannolikt kommer att leda till ekonomisk nytta i form av t.ex. en besparing eller effektivisering av en befintlig verk- samhet och 42 procent att det sannolikt kommer att leda till en produkt eller tjänst på en marknad. I tabell 8.9 nedan visas hur svaren fördelar sig beroende på från vilket anslag projektet fått stöd. 
 Tabell 8.9. Förväntade resultat per anslag (procent) 
  
 Energi- 
  
 Energi- 
  
 Introduktion av 
  
 forskning 
  
 teknikstöd 
  
 ny energiteknik 
  
 Ekonomisk nytta 
  
 61 
  
 70 
  
 79 
  
 Produkt eller tjänst på en marknad 
  
 33 
  
 54 
  
 67 
  
 Av de projektledare som enligt tabell 8.9 bedömt att projektet sannolikt kommer att leda till ekonomisk nytta är det dock endast 22 procent som anger att denna nytta redan uppstått, vilket mot- svarar ungefär 15 procent av samtliga avslutade projekt. Bland de projekt som förväntas leda till en produkt eller tjänst på en mark- nad har detta redan skett i 28 procent av fallen, vilket motsvarar drygt 10 procent av alla avslutade projekt. 
 Förväntningarna på att projekten skall leda till ekonomisk nytta är ungefär lika stora oavsett vem som är huvudman. Vad gäller huruvida projektet kommer att leda till introduktion av en produkt eller tjänst på en marknad är förväntningarna på detta betydligt högre vid företagen än hos forskarna. 
 267 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 Betydelsen av samverkan 
 Resultaten av RRV:s enkät antyder att förväntningarna på att pro- jekten skall leda till någon form av ekonomisk tillämpning är betydligt högre bland projekt som bedrivs i samverkan. Jäm- förelsen är emellertid osäker eftersom det bara är 10 procent av projekten som inte genomförs i samverkan mellan flera aktörer. De svarande fick dock ta ställning till vilken påverkan som samverkan med andra haft på projektens utfall. Bland de avslutade projekten där det skett samverkan angav mindre än fem procent att sam- verkan hade haft negativ påverkan för utfallet medan 65 procent menade att samverkan varit positiv för utfallet. 
 6 
  
 En annan faktor som kan tänkas påverka projektens resultat är mellan vilka parter som samverkan sker. När det gäller den eko- nomiska nyttan finns det inga signifikanta skillnader. Beträffande om projektet förväntas leda till en produkt eller tjänst på en mark- nad anser lärosätena dubbelt så ofta att så kommer att ske när de samverkar med ett företag än när de samverkar med annat lärosäte. RRV har även frågat vilken typ av samverkan som förekommit i projekten. Det tycks emellertid inte finnas någon uppenbar kopp- ling mellan olika typer av samverkan och resultat i form av ekono- misk nytta respektive nya produkter och tjänster på en marknad. 
 Demonstration av ny energiteknik 
 Att demonstrera ny energiteknik är ett av de tydligt uttryckta syftena med det stöd som ges inom det långsiktiga programmet. Med tanke på att demonstrationsprojekten rimligen bör ligga be- tydligt närmare en marknadsintroduktion än flertalet andra projekt har RRV särskilt studerat dessa projekt. 
 Demonstrationsprojekten är ofta stora och stödbeloppen är vanligtvis högre än vad de är till forsknings- och utvecklings- projekten, låt vara att det bland demonstrationsprojekten även ryms mindre projekt som exempelvis syftar till att demonstrera alternativa drivmedel i olika transportsystem. Som framgått av kapitel 3 har Energimyndigheten inte förbrukat de tillgängliga medlen inom anslaget för Introduktion av ny energiteknik, det 
  
 6  
 Samverkans betydelse för utfallet kunde anges på en femgradig skala: Mycket negativ (1%), Negativ (3%), Ingen påverkan (31%), Positiv (50 %), Mycket positiv (15%). 
 268 
 SOU 2003:80 Samarbete mellan staten och näringslivet 
 anslag som framför allt förknippats med just demonstrations- projekten. 
 Enligt RRV är det inte möjligt att ur Energimyndighetens pro- jektdatabas få fram exakta uppgifter om vilka projekt som avser demonstration. RRV har dock kunnat identifiera 51 demonstra- tionsprojekt som Energimyndigheten beviljat stöd. Av dessa är 29 avslutade och i ungefär vartannat av dessa har projektledarna angivit att det är sannolikt att projektet kommer att resultera i en produkt eller tjänst på en marknad. Med tanke på att dessa projekt per definition bör ligga nära en marknadsintroduktion menar RRV att resultaten knappast kan ses som tillräckliga. 
  
 8.6.2 
  
 Myndigheternas administration 
  
 Energimyndigheten har en central roll i genomförandet av det lång- siktiga programmet. Eftersom myndigheten disponerar majoriteten av de medel som avsatts för EFUD har den följaktligen ett av- görande inflytande på de resultat som uppnås inom programmet. Den viktigaste uppgiften för Energimyndigheten i detta samman- hang är valet av de projekt som faktiskt skall få stöd, eftersom kvaliteten i detta arbete är avgörande för resultatet av det lång- siktiga programmet. Myndigheten kan dock även spela andra viktiga roller i denna process. Det gäller t.ex. hur man engagerar sig i och följer upp de projekt som genomförs. Det handlar även om styrning och kvalitetskontroll av pågående processer. 
 Enkätens bild av vilka krav Energimyndigheten, och övriga tre myndigheter, ställer på samverkan och i vilken mån man betonar projektets möjligheter att leda till ekonomisk nytta har redovisats i kapitel 7. Där framgick att 51 procent av projektledarna angav att den finansierande myndigheten betonat att samverkan var mycket viktigt, medan 29 procent angav att samverkan diskuterats i kon- takten med myndigheten men inte varit utslagsgivande och 20 pro- cent angav att samverkan inte diskuterats eller ansetts mindre vik- tigt. Att samverkan betonats av myndigheten var klart vanligare i projekt finansierade av Energimyndigheten, Vinnova och Formas än i projekt finansierade av Vetenskapsrådet. Vidare uppgav 47 pro- cent av projektledarna att kommersiell nytta av projekten varit mycket viktigt vid urvalsprocessen. I 29 procent av fallen sade pro- jektledaren att frågan hade diskuterats, men inte varit utslags- givande i beviljandeprocessen. Knappt en fjärdedel (24 procent) av 
 269 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 projektledarna uppgav att detta antingen inte hade diskuterats eller utgjort endast en liten del av de samtal som förts med den finan- sierande myndigheten. Sett till de olika myndigheterna uppgav 53 procent av projektledarna för Energimyndighetens projekt att vikten av kommersiell nytta av projektet hade betonats i samtalen med myndigheten. Motsvarande siffror för Vinnova, Formas och Vetenskapsrådet var 47 procent, 42 procent respektive 4 procent. 
 I det här sammanhanget kan tilläggas att för de 51 projekt som i förra avsnittet beskrevs som demonstrationsprojekt har frågan om samverkan varit av stor betydelse vid handläggningen i hälften av fallen vilket alltså är detsamma som för samtliga projekt. Det är emellertid något fler demonstrationsprojekt (60 procent) som upp- ger att frågan om projektets potential att leda till ekonomisk nytta varit av stor betydelse vid beslutstillfället. 
  
 8.7 
  
 RRV:s slutsatser och förslag 
  
 8.7.1 
  
 Samverkan mellan olika aktörer 
  
 I den proposition som låg till grund för det långsiktiga programmet uttryckte regeringen vikten av att staten, högskolan och närings- livet samverkar med varandra. RRV:s granskning visar att detta synsätt delas av energiforskarna och att en stor majoritet av dem också har erfarenhet av samarbete och samverkan med näringslivet. Erfarenheterna är dessutom minst lika omfattande inom energi- forskningen som inom annan teknisk och naturvetenskaplig forsk- ning. En skillnad är dock att när energiforskare samverkar med näringslivet sker det i större utsträckning än inom andra tekniska sektorer tillsammans med stora företag. 
 I en stor andel av projekten sker det också samverkan mellan minst två parter. Såväl RRV:s enkätundersökning som intervjuer visar att behovet av att bedriva projekten i samverkan även upp- märksammas av Energimyndigheten vid handläggningen av ären- den. Det är exempelvis inte ovanligt att myndigheten fungerar som en kontaktförmedlare mellan olika intressenter. RRV:s granskning har också visat att den samverkan som sker i relativt hög grad består av forskningssamarbete, problemlösning och gemensamt utförande av olika uppgifter. 
 Trots att de allra flesta energiforskare har erfarenhet av att sam- arbeta med företag och att omfattningen av samverkan i det lång- 
 270 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 siktiga programmet är hög finns det enligt RRV också resultat som tyder på att det finns utrymme för ett ökat samarbete mellan när- ingsliv och akademi. Ett exempel på detta är enligt RRV att endast i hälften av de projekt som drivs av ett privat företag samverkas det med ett lärosäte. Motsvarande förhållande gäller även för de pro- jekt där ett lärosäte är huvudman. 
  
 8.7.2 
  
 Kommersialisering av projektresultat 
  
 Enligt RRV är det inget självändamål att  
 forsknings-, 
  utvecklings- och demonstrationsprojekt bedrivs i samverkan, utan avsikten är att den skall öka möjligheterna för lyckade resultat. Ibland är ett lyckat resultat att man, åtminstone på kort sikt, endast fördjupar kunskaperna inom något specifikt eller avgränsat område. För att en omställning av energisystemet skall bli verklighet räcker det emellertid inte med att den allmänna kunskapsmassan ökar. Det slutliga målet är snarare att ny, renare och effektivare energiteknik skall utvecklas och komma till konkret användning. Den mest påtagliga formen av detta är att resultaten når ut på en marknad, dvs. att resultaten kommersialiseras. 
 RRV:s studie visar att en betydande andel av energiforskarna bedömer att deras forskningsresultat har en kommersiell potential. Denna andel har också visat sig vara högre bland energiforskarna än vad motsvarande andel är bland övriga tekniska och naturveten- skapliga forskare. Det är däremot relativt få forskare inom energi- området, färre än inom övrig teknisk forskning, som har kommer- sialiserat sina resultat i ett nytt eller befintligt företag. Enligt RRV finns sålunda en betydligt större diskrepans mellan den upplevda potentialen och de faktiskt genomförda kommersialiseringarna inom energiforskningen än vad det gör inom annan tekniskt rela- terad forskning. Dessa skillnader framträder även när de avslutade projekten inom det långsiktiga programmet studeras. 
 Att svenska forskare inte startar egna företag i tillräcklig ut- sträckning är ett problem som ofta dyker upp i den innovations- politiska diskussionen. Enligt RRV är detta extra påtagligt inom energiforskningen, dels beroende på att energiforskarna kommer- sialiserar sina resultat i lägre utsträckning, dels beroende på att det ofta är fråga om stora investeringar vilket medför att när väl en kommersialisering genomförs sker den vanligtvis i redan existe- rande företag där forskaren inte har några ägarintressen. 
 271 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 Att endast undersöka kommersialiseringsgraden är dock enligt RRV ett för begränsat sätt att beskriva resultaten inom det lång- siktiga programmet. Resultat som exempelvis leder till en effekti- visering eller en besparing inom en befintlig verksamhet är också eftersträvansvärda ur ett innovationsperspektiv. I RRV:s gransk- ning har detta bredare sätt att beskriva tillämpningen av projekt- resultaten benämnts som ekonomisk nytta. Bland de avslutade projekten är det en mindre andel, 15 procent, som redan har lett till ekonomisk nytta samtidigt som ytterligare 50 procent förväntar sig att detta kommer att ske. 
 När RRV undersökt utfallet av projekten utifrån stödmottagare och anslagstyp visar det sig att de projekt som bedrivs av företagen oftare leder till en produkt eller tjänst på en marknad och att de projekt som finansierats med anslagen för Energiteknikstöd och Introduktion av ny energiteknik i högre grad leder till ekonomisk nytta eller en marknadstillämpning. Av detta följer dock enligt RRV inte slutsatsen att färre forsknings- och lärosätesanknutna projekt skulle leda till större ekonomisk nytta, eftersom lycko- samma utvecklings- och demonstrationsprojekt ofta bygger på den forskning som bedrivs vid lärosätena. För att kunna bilda sig en uppfattning om vad som är en rimlig fördelning av medlen behövs enligt RRV dessutom betydligt bättre kunskaper om vilka resultat som uppnås i de olika projekten. Att denna kunskap saknas beror enligt RRV till stor del på att det inte görs någon systematisk pro- jektuppföljning och samlad analys av resultaten samt att anslags- förordningarna inte korrelerar fullt ut med de olika projekttyperna. 
 Enligt RRV spelar Energimyndigheten inte någon tydlig roll för att projektresultaten skall få en kommersiell tillämpning. Ett vik- tigt skäl till detta är enligt RRV att myndigheten inom ramen för programmet inte har till uppgift att stödja produktutveckling och kommersialisering. Man kan heller inte använda de medel man disponerar inom det långsiktiga programmet till detta ändamål. 
  
 8.7.3 
  
 Stödet till samverkan och kommersialisering 
  
 En del av förklaringen till att det är svårt att kommersialisera re- sultat inom energisektorn är enligt RRV de förutsättningar som finns i form av exempelvis den befintliga näringslivsstrukturen och att omställningen av energisystemet inte i alla stycken drivs av marknadskrafterna. Detta medför emellertid inte att stödet till 
 272 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 samverkans- och kommersialiseringsprocesserna är betydelselöst enligt RRV, utan snarare att det är än viktigare att det fungerar. En ytterligare anledning till att fundera på hur detta stöd är utformat är enligt RRV att en relativt stor andel av de projekt som avslutats inom ramen för det långsiktiga programmet anger att de behöver ytterligare finansiellt stöd för att utvecklas vidare. 
 RRV menar att även branschorganisationer och branschägda företag är betydelsefulla aktörer för att stödja kunskapsöver- föringen till företagen och att en viktig uppgift för dem är att samordna och effektivisera forskningsinsatserna inom området de verkar i. Det innebär att en betydande del av medlen de får via det långsiktiga programmet kanaliseras vidare till andra aktörer som utför det faktiska  
 FoU-arbetet. 
  En utförare som finansieras både av branschaktörerna och av myndigheterna är industriforsknings- instituten. Deras huvuduppgift är att anpassa, omvandla, och tillämpa forskningsresultat för industriell användning. Det finns dock inget institut som primärt är inriktat mot energifrågor. Flera av instituten arbetar däremot inom sitt sakområde med frågor som rör energi och inom ramen för det långsiktiga programmet har Energimyndigheten beviljat projektmedel till minst 13 olika insti- tut. Jämfört med flertalet andra  
 OECD-länder 
  är den svenska institutsektorn relativt liten och under senare år har såväl ägande- förhållanden ändrats som diskussioner förts om att instituten bör omstruktureras. 
 RRV har även studerat de kompetenscentra som startade i mitten av  
 1990-talet. 
  Genom att jämföra de fem energiinriktade centra med de 23 övriga centra har RRV konstaterat att andelen engagerade små- och medelstora företag, patentansökningar och nystartade företag är lägre vid de energiinriktade kompetenscentra. De utvärderingar som gjorts av kompetenscentra har dock sam- mantaget varit positiva till den verksamhet som bedrivs och RRV anser att de något sämre resultat som förefaller uppnås bör ses i ljuset av energibranschens särskilda strukturella förutsättningar. 
 Liksom inom andra branscher finns det enligt RRV brist på tidigt privat kapital och stöd till exempelvis vidare forskning, pro- duktutveckling och förberedelser inför en marknadsintroduktion inom energibranschen. Det finns dock enligt RRV tecken som tyder på att energibranschen relativt sett är mindre attraktiv för det privata riskkapitalet vilket sannolikt beror på att det ofta krävs stora investeringar och att en eventuell avkastning ligger långt fram i tiden. Av detta följer enligt RRV att det offentliga stödet, där 
 273 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 vinst och avkastning inte är det överordnade målet i samma utsträckning, har en viktig uppgift. Det finns dock ingen aktör, varken statlig eller privat, som satsar specifikt på energibranschen. Detta gäller oavsett om det rör sig om de tidiga eller sena delarna av kommersialiseringsprocessen. 
 Energirelaterad forskning och utveckling som behöver ytter- ligare stöd hänvisas i hög grad till offentliga stödaktörer som inte specialiserat sig på enskilda branscher. Enligt RRV är dock dessa aktörers möjligheter att ge stöd relativt begränsade och det finns enligt RRV även tecken på att stödet håller på att försvagas. 
  
 8.7.4 
  
 RRV:s förslag 
  
 RRV menar att förutsättningarna för att ny och renare energiteknik skall kunna leda till ekonomiska tillämpningar är sämre jämfört med motsvarande tillämpningsmöjligheter inom andra forsknings- områden. Även om samverkansgraden mellan akademi och närings- liv är relativ hög, finns det därför enligt RRV anledning att finna vägar för att öka den ytterligare. Ett sätt är enligt RRV att utveckla de institutionaliserade samverkansformerna. Att de energiinriktade kompetenscentra inte nått lika goda resultat som andra centra i form av t.ex. nya patent eller företag bör inte ses som misslyckan- den utan snarare som uttryck för energisektorns speciella förut- sättningar och behov. RRV anser därför att satsningen på kompe- tenscentra inom energiområdet bör ges förutsättningar att fortsätta i någon form även efter år 2005. 
 Eftersom det inte finns något industriforskningsinstitut i Sverige som inriktats mot energi finns det enligt RRV risk för att energi- frågorna inom denna typ av verksamhet inte tillräckligt uppmärk- sammas. Ett energiinriktat forskningsinstitut skulle enligt RRV ge möjligheter för en ökad fokusering och samordning av de energi- relaterade insatserna. Enligt RRV bör det övervägas om inte den energiinriktade verksamhet som nu är utspridd på flera forsknings- institut borde samlas inom ett institut. RRV föreslår att frågan om ett energiinriktat industriforskningsinstitut bör prövas inom ramen för det pågående omstruktureringsarbetet av instituten. 
 Enligt RRV finns det möjligheter att förbättra det stödsystem som syftar till att fler resultat skall nå en marknadstillämpning. Energimyndigheten skulle enligt RRV kunna ta ett större ansvar på detta område är Energimyndigheten. En förutsättning för detta är 
 274 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 dock enligt RRV att det finns kunskap i myndigheten kring frågor som rör bl.a. produktutveckling och marknadsmöjligheter. Det krävs även insikter i hur stödbehoven för projekt i dessa utveck- lingsstadier ser ut. Enligt RRV saknas denna typ av kunskap till stor del inom Energimyndigheten idag och uppgiften ingår heller inte på ett tydligt sätt i myndighetens uppdrag. Detsamma gäller enligt RRV i viss utsträckning analyser kring innovationssystem och marknadsutveckling inom energiområdet. Det finns enligt RRV också behov av bättre uppföljningar av de resultat som pro- duceras inom ramen för det långsiktiga programmet. Enligt RRV är det idag exempelvis svårt att bedöma om fördelningen mellan olika typer av projekt eller stödmottagare är riktig ur ett innovations- perspektiv. 
 Mot denna bakgrund föreslår RRV att nyttiggörandet av energi- relaterad forskning och utveckling på marknaden betonas tydligt i Energimyndighetens uppdrag. Myndigheten bör enligt RRV även ges i uppdrag att utforma ett system för uppföljning av resultaten av det långsiktiga programmet som även möjliggör innovations- politiska analyser och utvärderingar. 
 RRV anser att det vore önskvärt att det inom ramen för de resur- ser som satsas på långsiktiga åtgärder även fanns möjlighet att ge stöd till kommersialisering av ny energiteknik, vilket för att lyckas kräver att förberedelser för kommersialisering kommer in tidigt i projekten och att stödet blir så sammanhållet som möjligt. Förut- satt att Energimyndigheten kan bygga upp den nödvändiga kompe- tensen finns det enligt RRV uppenbara fördelar med att det inom energiområdet finns en ansvarig sektormyndighet som skulle kun- na förena det energitekniska kunnandet med stöd i kommersiali- seringsfasen för lämpliga projekt. RRV föreslår att Energimyndig- heten bör ges ett tydligt ansvar för att de projekt som bedöms ha en kommersiell potential ges ett sådant stöd att deras marknads- mässiga förutsättningar kan prövas. För detta stöd bör Energimyn- digheten ha möjlighet att använda anslagsmedel som ingår i det långsiktiga programmet. Om Energimyndigheten får i uppgift att särskilt stödja sådana projekt kan det dock enligt RRV vara lämp- ligt att myndigheten använder sig av extern kompetens när mark- nadsmöjligheterna för enskilda projekt skall prövas. RRV påpekar även att uppgiften ställer speciella krav ur konkurrenshänseende. 
 Enligt RRV är det svårt att se någon tydlig koppling mellan å ena sidan ambitionerna att ge stöd till EFUD i enlighet med de för- ordningar som kan kopplas till dessa syften och å andra sidan 
 275 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 användningen av de tre anslag som finansierar projektverksamheten inom det långsiktiga programmet. Denna brist på samstämmighet gör, tillsammans med en relativt otydlig uppföljning, att RRV anser att statsmakternas underlag för att bedöma ändamålsenligheten med det samlade statliga stödet till EFUD blir bristfälligt. Kva- liteten på detta underlag kan enligt RRV höjas på olika sätt, bl.a. genom en förbättring av Energimyndighetens uppföljningssystem och genom en översyn av de förordningar och anslag som styr finansieringen av projektverksamheten. En möjlighet vore enligt RRV att sammanföra de tre anslagen till ett och att i en gemensam förordning samt i myndigheternas regleringsbrev styra använd- ningen av anslagen genom bl.a. tydliga mål och återrapporterings- krav. Detta skulle enligt RRV även underlätta möjligheterna att styra användningen av anslagsmedlen så att de hittillsvarande problemen med stora anslagssparanden kan minskas. Mot denna bakgrund föreslår RRV att regeringen bör låta göra en översyn av de tre förordningar och anslag som styr finansieringen av det långsiktiga programmet vad gäller mål och användning. 
  
 8.8 
  
 LångEn-utredningens 
  
  sammanfattande kommentarer 
  
 LångEn-utredningen 
  delar i stort RRV:s uppfattning om och be- skrivning av hur samarbetet mellan staten och näringslivet inom  
 EFUD-området 
  ser ut. Det är t.ex. intressant att notera att sam- verkan mellan forskare och företag inom energisektorn inte är av mindre omfattning än inom de tekniska och naturvetenskapliga områdena i allmänhet. Samtidigt tyder dock RRV:s rapport på att det finns utrymme för förbättringar, t.ex. beträffande insatser för kommersialisering. 
 Särskilda former av samverkan är kompetenscentrum och indu- striforskningsinstitut. Beträffande kompetenscentrum stöder ut- redningens intryck från egna intervjuer, deltagande vid konferenser m.m. RRV:s uppfattning att det är en väl fungerande form för sam- verkan. Att fortsatt driva samverkan i denna form förefaller rimligt enligt utredningens mening. Däremot bör frågan hållas öppen om det i sådana fall fortsatt bör handla om de fem kompetenscentra som i dag finns inom energiområdet eller om en ny satsning bör inledas på andra områden. För att avveckla statens engagemang i dagens kompetenscentra, och istället helt överlåta ansvaret för 
 276 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 dessa på involverade högskolor och företag, talar att satsningarna var avsedda att begränsas till tio år och att aktörerna var väl med- vetna om detta. Det kan därför krävas starka skäl för att staten skall fortsätta att bidra med finansiering till befintliga kompetenscentra. 
 Däremot är utredningen tveksam till RRV:s idé att eventuellt samla den energiinriktade forskningen som är utspridd på flera forskningsinstitut inom ett särskilt industriforskningsinstitut med inriktning mot energi. Mot RRV:s idé talar att energi inte är en enskild disciplin utan genomsyrar samhället i alla dess funktioner, vilket dagens ordning där energiforskning utförs i nära anslutning till de branscher och organisationer som har kunskap om sina respektive verksamhetsområden får antas svara upp emot. RRV:s idé har också i stort sett samfällt avfärdats av utredningens experter. Om ett särskilt energiforskningsinstitut skall inrättas uppstår också frågor om vilken inriktning ett sådant institut bör ha, samt vilka intressenter som skall kopplas till institutet. 
 RRV:s iakttagelse att det råder en stor skillnad mellan förväntade respektive uppnådda resultat inom energisektorn är intressant och stöder iakttagelser  
 LångEn-utredningen 
  själv gjort i sitt arbete. Utredningen anser att det är viktigt att understryka att utveckling av energiteknik, liksom betydande förändringar av energisystemet både med avseende på tillförsel och användning är tidskrävande processer. Det krävs ofta decennier för att betydande förändringar skall komma till stånd. 
 Beträffande kommersialiseringen av uppnådda resultat är det intressant, som RRV pekar på, att en större andel av energiforskare, än av forskare inom de tekniska och naturvetenskapliga områdena i allmänhet, bedömer att deras forskning har kommersiell potential, samtidigt som det är en mindre andel som faktiskt har genomfört eller står i begrepp att genomföra en kommersialisering. I viss mån delar utredningen också Garcia syn att det finns speciella struktu- rella förutsättningar inom energiområdet som försvårar kommer- sialisering, och som kan tala för ett särskilt stort behov av offentligt stöd. Således menar vi i likhet med RRV att det har betydelse att det inom energiområdet ofta handlar om stora investeringar där en eventuell avkastning ligger långt fram i tiden och att statsmakternas ambitioner att introducera ny energiteknik inte alltid stöds av marknadskrafterna. 
 Samtidigt bör dock i synnerhet det senare påståendet nyanseras enligt  
 LångEn-utredningens 
  mening. Att omställningen av energi- systemet inte stöds av marknadskrafterna torde framför allt vara 
 277 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 SOU 2003:80 
  
 giltigt beträffande samhällets önskemål att introducera alternativ energiproduktion. Om även energieffektivisering och energianvänd- ning omfattas av begreppet omställning, vilket RRV också anser att de bör göra, stöds omställningen i hög grad av marknadskrafterna. Företag och konsumenter är intresserade av att minska sina energi- kostnader och konsumenterna påverkar genom sina val företagen att agera i en miljövänlig riktning, vilket också påverkar företagens val av investeringar. Utredningens bild av den verksamhet som bedrivs inom ramen för 1997 års långsiktiga energipolitiska pro- gram är också att den till ganska stor del handlar just om energi- effektivisering och energianvändning. Möjligen kan detta också innebära att graden av kommersialisering framstår som lägre än vad den egentligen är, i så måtto att  
 EFUD-insatser 
  som t.ex. hjälper företag att göra sina processer energieffektivare, och därmed före- tagen lönsammare, inte på samma sätt som exempelvis en ny typ av elproduktionsanläggning ger ett konkret avtryck på marknaden. 
 RRV har visat att tillgången till riskkapital och såddfinansiering för energiinnovationer är begränsad och att bl.a. de senaste årens svaga börsutveckling minskat tillgången på riskkapital. Detta är ett allmänt problem och inte specifikt för energiområdet. RRV pekar dock även på att privata riskkapitalister inte prioriterar energiinno- vationer. RRV:s slutsats är att det offentliga stödet därför har en viktig uppgift. Utredningen delar denna åsikt. 
 Om staten fortsatt vill söka ställa om energisystemet genom att satsa på  
 forsknings-, 
  utvecklings- och demonstrationsprojekt vars resultat i slutändan skall omsättas i praktiska tillämpningar och nå ut på en marknad, så förefaller det också rimligt att, som RRV är inne på, staten bör ta ett särskilt ansvar för stöd till kommersiali- sering av de idéer, produkter m.m. som framkommer. Med hänsyn till att RRV visar att det finns vissa strukturella orsaker till varför de kommersiella resultaten av energiinriktad  
 FoU-verksamhet 
  framstår som svagare än inom andra områden kan det finnas skäl att beträffande sådant stöd hantera energiområdet i särskild ord- ning, och inte endast inom ramen för det ordinarie statliga stöd- systemet. Att det åtminstone, som RRV föreslår, starkare bör betonas i Energimyndighetens uppdrag att myndigheten skall beakta nyttiggörandet av EFUD på marknaden förefaller rimligt 
 278 
  
 SOU 2003:80 
  
 Samarbete mellan staten och näringslivet 
  
 enligt utredningen. Initiativ i den riktningen tas också redan idag av Energimyndigheten, t.ex. inom ramen för det s.k. Euforiprojektet. 
 7  
  
 LångEn-utredningen 
  delar också RRV:s åsikt att det kan finnas skäl att överväga att ge Energimyndigheten ett tydligt ansvar för att de projekt som bedöms ha en kommersiell potential även ges ett sådant stöd att deras marknadsmässiga förutsättningar kan prövas, och att anslagsmedel som ingår i det långsiktiga programmet i sådana fall bör kunna användas för detta. Vi vill dock betona att Energimyndighetens roll då främst bör vara att fungera som länk till andra aktörer. Myndigheten bör alltså inte bygga upp en stor egen organisation. Istället bör ett samarbete kunna ske med t.ex. myndigheter som NUTEK och Vinnova och med andra aktörer 
 som t.ex. Industrifonden och teknikbrostiftelserna m.fl.  
 LångEn-utredningen 
  delar RRV åsikt att det bör göras en över- 
 syn av de tre förordningar och anslag som styr finansieringen i syfte att undersöka om ett samlat anslag kan införas, eftersom ett samlat anslag skulle ge större flexibilitet i handhavandet av pro- grammet. 
  
 7  
 Genom detta projekt söker Energimyndigheten bl.a. att anta en aktiv roll i utvecklingen av energianknutet näringsliv och samhälle och påtagligt öka sin aktiva närvaro i regionala och lokala innovationssystem. Vidare har projektet också som mål att bl.a. skapa affärsmässiga förutsättningar för en kommersiell expansion av svensk  
 energi-FoU 
  samt att katalysera innovations- och affärsklimatet. 
 279