Bygg - helt enkelt! 
 Till statsrådet och chefen för 
 Miljödepartementet 
 Regeringen beslutade vid sitt sammanträde den 27 september 2007 att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att se över vissa frågor i plan- och bygglagstiftningen. Samma dag förordnades förre bolagsjuristen Newman som särskild utredare. 
 Huvudsekreterare har varit juristen Torres och utred- ningssekreterare har varit förre f. bygglovschefen  
 Hoover och byggnadsingenjören Bishop. Utredningen har antagit namnet Byggprocessutredningen. 
 Från och med den 21 januari 2008 förordnades följande per- soner att ingå i den s.k. interdepartementala expertgruppen, näm- ligen kanslirådet Miller, departementssekreteraren  
 Patterson 
  Hunt, rättssakkunnige Beasley, departementssekre- teraren Lewis, departementssekreteraren Lozano, departementssekreteraren Orozco och departe- mentsrådet Doyle. 
 Vi i utredningen är djupt tacksamma över all den hjälp och de värdefulla synpunkter vi har fått ta emot i vårt samråd med myn- digheter, kommuner, branschorganisationer och annan expertis. Mot bakgrund av den korta utredningstid som utredningen haft till sitt förfogande är dessa insatser mycket uppskattade. 
 Utredningen får härmed överlämna sitt betänkande Bygg – helt enkelt! (SOU 2008:68). Uppdraget är därmed slutfört. 
 Stockholm i juni 2008 
 Newman 
 Perkins 
  
 Hoover 
 Bishop 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning ................................................................ 
  
 11 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 19 
  
 1 
  
 Byggprocessutredningens uppdrag ............................. 
  
 117 
  
 1.1 
  
 Byggprocessutredningens direktiv........................................ 
  
 117 
  
 1.2 
  
 Utredningsarbetet.................................................................. 
  
 118 
  
 2 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning ..................... 
  
 119 
  
 2.1 
  
 Gällande rätt........................................................................... 
  
 119 
  
 2.2 
  
 PBL-kommittén ..................................................................... 
  
 120 
  
 2.3 
  
 Remissinstanserna.................................................................. 
  
 120 
  
 2.4 
  
 Direktiven............................................................................... 
  
 123 
  
 2.5 
  
 Överväganden och förslag..................................................... 
  
 123 
  
 2.5.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 123 
  
 2.5.2 
  
 Det norska systemet................................................... 
  
 128 
  
 2.5.3 
  
 Slutsatser ..................................................................... 
  
 131 
  
 3 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning ............................. 
  
 137 
  
 3.1 
  
 Gällande rätt........................................................................... 
  
 137 
  
 3.2 
  
 PBL-kommittén ..................................................................... 
  
 138 
  
 3.3 
  
 Remissinstanserna.................................................................. 
  
 138 
  
 3.4 
  
 Direktiven............................................................................... 
  
 139 
  
 5 
  
 Innehåll SOU 2008:68 
  
 3.5 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 139 
  
 3.5.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 140 
  
 3.5.2 
  
 Planbesked................................................................... 
  
 142 
  
 3.5.3 
  
 Program ....................................................................... 
  
 142 
  
 3.5.4 
  
 Plansamråd och granskningstid.................................. 
  
 146 
  
 3.5.5 Planförslag på kommunens webbplats....................... 
  
 150 
  
 3.5.6 
  
 Utställning? ................................................................. 
  
 155 
  
 3.5.7 
  
 Antagande.................................................................... 
  
 156 
  
 3.5.8 
  
 Tidsbegränsning av handläggningstiden.................... 
  
 160 
  
 3.5.9 Ändring och upphävande av detaljplaner .................. 
  
 164 
  
 4 
  
 Förfarandet vid upprättande av områdesbestämmelser..167 
  
 4.1 
  
 Gällande rätt ........................................................................... 
  
 167 
  
 4.2 
  
 Direktiven ............................................................................... 
  
 167 
  
 4.3 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 167 
  
 4.3.1 
  
 Slutsatser...................................................................... 
  
 167 
  
 5 
  
 Förfarandet vid upprättande av fastighetsplan ............. 
  
 169 
  
 5.1 
  
 Gällande rätt ........................................................................... 
  
 169 
  
 5.2 
  
 Direktiven ............................................................................... 
  
 169 
  
 5.2.1 
  
 Överväganden och förslag .......................................... 
  
 169 
  
 5.2.2 
  
 Slutsatser...................................................................... 
  
 170 
  
 6 
  
 Avvikelse från detaljplan ........................................... 
  
 171 
  
 6.1 
  
 Gällande rätt ........................................................................... 
  
 171 
  
 6.2 
  
 PBL-kommittén...................................................................... 
  
 172 
  
 6.3 
  
 Remissinstanserna .................................................................. 
  
 172 
  
 6.4 
  
 Direktiven ............................................................................... 
  
 173 
  
 6.5 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 173 
  
 6.5.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 173 
  
 6.5.2 Bara gamla planer eller även nya planer?............. 
  
 174 
  
 6.5.3 
  
 Begreppet godtagbar avvikelse ................................... 
  
 175 
  
 7 
  
 Tidsfrister i lovärenden.............................................. 
  
 179 
  
 6 
  
 SOU 2008:68 Innehåll 
  
 7.1 
  
 Gällande rätt........................................................................... 
  
 179 
  
 7.2 
  
 PBL-kommittén ..................................................................... 
  
 179 
  
 7.3 
  
 Remissinstanserna.................................................................. 
  
 179 
  
 7.4 
  
 Direktiven............................................................................... 
  
 179 
  
 7.5 
  
 Överväganden och förslag..................................................... 
  
 180 
  
 7.5.1 
  
 Bakgrund ..................................................................... 
  
 180 
  
 7.5.2 
  
 Internationella förhållanden....................................... 
  
 181 
  
 7.5.3 
  
 Slutsatser ..................................................................... 
  
 182 
  
 8 
  
 Bygglovens laga kraft................................................ 
  
 185 
  
 8.1 
  
 Gällande rätt........................................................................... 
  
 185 
  
 8.2 
  
 PBL-kommittén ..................................................................... 
  
 187 
  
 8.3 
  
 Remissinstanserna.................................................................. 
  
 187 
  
 8.4 
  
 Direktiven............................................................................... 
  
 187 
  
 8.5 
  
 Överväganden och förslag..................................................... 
  
 188 
  
 8.5.1 
  
 Slutsatser ..................................................................... 
  
 188 
  
 9 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet.................. 
  
 193 
  
 9.1 
  
 Gällande rätt........................................................................... 
  
 193 
  
 9.2 
  
 PBL-kommittén ..................................................................... 
  
 194 
  
 9.3 
  
 Remissinstanserna.................................................................. 
  
 195 
  
 9.4 
  
 Direktiven............................................................................... 
  
 195 
  
 9.5 
  
 Överväganden och förslag..................................................... 
  
 196 
  
 Sammanfattning............................................................................... 
  
 196 
  
 9.5.1 
  
 Byggherreansvar.......................................................... 
  
 197 
  
 9.5.2 Prövning av ett projekt i flera steg ............................ 
  
 204 
  
 9.5.3 
  
 Prövningen inför bygglovet ....................................... 
  
 208 
  
 9.5.4 
  
 Bedömning inför byggstartbeskedet ......................... 
  
 211 
  
 9.5.5 
  
 Församråd ................................................................... 
  
 212 
  
 9.5.6 
  
 Tekniskt samråd.......................................................... 
  
 213 
  
 9.5.7 
  
 Byggstartbesked.......................................................... 
  
 218 
  
 7 
  
 Innehåll SOU 2008:68 
  
 9.5.8 
  
 Kontrollprinciper ........................................................ 
  
 221 
  
 9.5.9 
  
 Ansvariga för kontrollen i byggprocessen................. 
  
 230 
  
 9.5.10 
  
 Kontrollansvarig (KA)................................................ 
  
 233 
  
 9.5.11 
  
 Arbetsansvarig (AA)................................................... 
  
 239 
  
 9.5.12 
  
 Särskilt sakkunniga...................................................... 
  
 242 
  
 9.5.13 
  
 Behövs projekteringsansvariga? ................................. 
  
 244 
  
 9.5.14 
  
 Kontrollplan ................................................................ 
  
 247 
  
 9.5.15 
  
 Kontrollerna ................................................................ 
  
 250 
  
 9.5.16 
  
 Byggnadsnämndens tillsyn ......................................... 
  
 251 
  
 9.5.17 Slutsamråd och slutbesked ......................................... 
  
 255 
  
 10 
  
 Rivning.................................................................... 
  
 259 
  
 10.1 
  
 Gällande rätt ........................................................................... 
  
 259 
  
 10.2 
  
 PBL-kommittén...................................................................... 
  
 260 
  
 10.3 
  
 Remissinstanserna .................................................................. 
  
 260 
  
 10.4 
  
 Direktiven ............................................................................... 
  
 260 
  
 10.5 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 261 
  
 10.5.1 Rivningslov, rivningsplan och tekniskt samråd......... 
  
 261 
  
 10.5.2 Bostadsförsörjningen ingen prövningsgrund............ 
  
 263 
  
 11 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. ...................... 
  
 265 
  
 11.1 
  
 Gällande rätt ........................................................................... 
  
 265 
  
 11.2 
  
 Direktiven ............................................................................... 
  
 266 
  
 11.3 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 266 
  
 11.3.1 Bakgrund ..................................................................... 
  
 266 
  
 11.3.2 Ändringar .................................................................... 
  
 269 
  
 11.3.3 Tillbyggnad.................................................................. 
  
 271 
  
 11.3.4 Underhåll..................................................................... 
  
 273 
  
 11.3.5 Ombyggnad................................................................. 
  
 275 
  
 11.3.6 Varsamhet.................................................................... 
  
 279 
  
 11.3.7 Anpassning av kraven ................................................. 
  
 281 
  
 11.3.8 Byggnadsnämndens roll i ändringsfallen ................... 
  
 281 
  
 12 
  
 Bygglovsplikt vid ändringar ........................................ 
  
 283 
  
 12.1 
  
 Gällande rätt ........................................................................... 
  
 283 
  
 8 
  
 SOU 2008:68 
  
 Innehåll 
  
 12.2 
  
 Direktiven m.m. ..................................................................... 
  
 283 
  
 12.3 
  
 Överväganden och förslag..................................................... 
  
 284 
  
 12.3.1 Bakgrund ..................................................................... 
  
 284 
  
 12.3.2 Problem i tillämpningen............................................. 
  
 284 
  
 12.3.3 Utgångspunkter.......................................................... 
  
 285 
  
 12.3.4 Bygglovspliktiga ändringsåtgärder............................. 
  
 286 
  
 12.3.5 Bygglovspliktiga fasadändringar enligt Boverkets 
  
 förslag .......................................................................... 
  
 293 
  
 13 
  
 Flyttning av byggnadsverk ......................................... 
  
 295 
  
 13.1 
  
 Gällande rätt........................................................................... 
  
 295 
  
 13.2 
  
 Direktiven............................................................................... 
  
 295 
  
 13.3 
  
 Övervägande och förslag ....................................................... 
  
 296 
  
 13.3.1 Bakgrund ..................................................................... 
  
 296 
  
 13.3.2 Nybyggnadsdefinition................................................ 
  
 296 
  
 13.3.3 Vad är flyttning? ......................................................... 
  
 297 
  
 13.3.4 Anpassning av nybyggnadskraven ............................. 
  
 298 
  
 14 
  
 Sanktionssystemet ................................................... 
  
 299 
  
 14.1 
  
 Gällande rätt........................................................................... 
  
 299 
  
 14.1.1 Förbud......................................................................... 
  
 299 
  
 14.1.2 Avgifter ....................................................................... 
  
 299 
  
 14.1.3 Ingripanden för att åstadkomma rättelse m.m.......... 
  
 301 
  
 14.2 
  
 PBL-kommittén ..................................................................... 
  
 302 
  
 14.3 
  
 Remissinstanserna.................................................................. 
  
 302 
  
 14.4 
  
 Direktiven............................................................................... 
  
 303 
  
 14.5 
  
 Överväganden och förslag..................................................... 
  
 303 
  
 14.5.1 Kopplingen mellan 10 kap. PBL och BVL ................ 
  
 303 
  
 14.5.2 Avgifter ....................................................................... 
  
 304 
  
 14.5.3 Dubbla sanktioner ...................................................... 
  
 317 
  
 14.5.4 Ingripanden för att åstadkomma rättelse m.m.......... 
  
 318 
  
 15 
  
 Byggfelsförsäkring .................................................... 
  
 319 
  
 15.1 
  
 Gällande rätt........................................................................... 
  
 319 
  
 9 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2008:68 
  
 15.2 
  
 Tidigare utredningar............................................................... 
  
 321 
  
 15.3 
  
 Direktiven ............................................................................... 
  
 322 
  
 15.4 
  
 Överväganden och förslag ..................................................... 
  
 322 
  
 15.4.1 Bakgrund ..................................................................... 
  
 322 
  
 15.4.2 Slutsatser...................................................................... 
  
 324 
  
 16 
  
 Kostnader och andra konsekvenser ............................. 
  
 327 
  
 16.1 
  
 Konsekvenser för det allmänna ............................................. 
  
 327 
  
 16.2 
  
 Konsekvenser för företag....................................................... 
  
 327 
  
 16.2.1 Planbesked och tidsbegränsning i handläggning 
  
 av planer och lovärenden ............................................ 
  
 328 
  
 16.2.2 Bygglov, kontroll och tillsyn...................................... 
  
 329 
  
 16.3 
  
 Konsekvenser för enskilda..................................................... 
  
 338 
  
 16.4 
  
 Konsekvenser för kulturvärden............................................. 
  
 341 
  
 17 
  
 Frågor som ligger utanför direktiven och som inte 
  
 behandlats i utredningen........................................... 
  
 345 
  
 18 
  
 Författningskommentarer........................................... 
  
 349 
  
 Bilagor 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv ....................................................... 
  
 453 
  
 Bilaga 2 
  
 Tilläggsdirektiv .......................................................... 
  
 467 
  
 Bilaga 3 
  
 Sammanställning av enkätsvar 
 ................................. 
  
 471 
  
 Bilaga 4 
  
 Förändringar i plan- och bygglovsprocessen – 
  
 konsekvenser för kommunerna?  
 .............................. 
  
 479 
  
 10 
 Sammanfattning 
 Byggprocessutredningen har haft i uppdrag att undersöka möjlig- heterna att ytterligare förenkla och förtydliga de regler som styr den fysiska planeringen och vissa byggrelaterade frågor. I april 2008 fick utredningen ytterligare i uppdrag att utreda möjligheten att i viss utsträckning begränsa tillämpningsområdet för lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. 
 Regeringen överlämnade genom beslut den 15 maj 2008 till utredningen vissa delar av Boverkets rapport från januari 2008 Hälften bort! Energieffektivisering i befintlig bebyggelse. De överlämnade delarna avsåg ett lagförslag om att bygganmälnings- plikt bör införas för vissa åtgärder med fasader. 
 I sammanfattningen finns en koncentrerad redovisning av utredningens förslag. Rubrikerna nedan motsvarar rubrikerna på respektive avsnitt i den allmänna motiveringen. 
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning eller områdesbestämmelser 
  
 Den som berörs av en fråga, t.ex. en blivande byggherre, har rätt att hos kommunen begära ett besked huruvida kommunen avser att påbörja ett arbete med upprättande, ändring eller upp- hävande av detaljplan eller områdesbestämmelser för ett visst angivet huvudsakligt ändamål (planbesked). 
  
 Kommunen ska besluta i fråga om ett planbesked senast inom tre månader. 
  
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2008:68 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 Kommunen ska alltid lämna ett planbesked, innan ett detalj- planearbete påbörjas. 
  
 I planbeskedet ska bestämmas en sista dag då planen kommer att antas eller ändras av kommunen. 
  
 När ett planprogram utarbetas, ska kommunen ha ett aktivt programsamråd med intressenterna och informera länsstyrelsen. 
  
 När ett program inte har utarbetats, ska kommunen ha ett aktivt plansamråd med intressenterna och informera länsstyrelsen. 
  
 Planförslaget ska hållas tillgängligt på kommunens webbplats under en viss granskningstid, minst tre veckor. 
  
 Ett granskningsutlåtande ska hållas tillgängligt på kommunens webbplats. 
  
 Någon utställning ska inte ske. 
  
 Planen antas av kommunfullmäktige, som kan delegera till kom- munstyrelsen eller byggnadsnämnden att anta planen. 
  
 Förfarandet vid upprättande av områdesbestämmelser 
  
 Förfarandet vid upprättande, ändring och upphävande av om- rådesbestämmelser är i princip lika förfarandet för detaljplan, utom att det inte behövs något plansamråd vid upphävande av områdesbestämmelser. 
  
 Förfarandet vid upprättande av fastighetsplan 
  
 Förfarandet vid upprättande, ändring och upphävande av fastig- hetsplan är i princip lika som vid detaljplan, utom att miljö- konsekvensbeskrivning inte behövs. 
  
 Avvikelse från detaljplan 
  
 Bygglov kan lämnas till åtgärder som strider mot en detaljplan, om åtgärden är godtagbar med hänsyn till dess omfattning och 
  
 12 
  
 SOU 2008:68 
  
 Sammanfattning 
  
 planens syfte, och om åtgärdens tillkomst kan prövas utan före- gående planändring på grund av att den får betydande inverkan på omgivningen (godtagbar avvikelse). 
 Tidsfrister i lovärenden 
  
 Beslut i lovärenden ska, om inte särskilda skäl talar emot det, meddelas senast inom tio veckor, räknat från den dag då en full- ständig ansökan kom in till nämnden. 
  
 Överskridande av tidsfristen ska inte leda till någon sanktion mot nämnden. 
  
 Bygglovens laga kraft 
  
 Beslut om lov ska tillkännages på kommunens webbplats, och överklagandetiden, tre veckor, börjar löpa den dag då beslutet tillkännages. 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 Bygganmälan avskaffas till förmån för en utvidgad bygglov- process. 
  
 Byggherrens ansvar för att reglerna följs överförs till utföraren när det gäller småhus och bostadsrättsföreningar och till leve- rantören av förtillverkade byggelement för småhus. 
  
 BVL:s krav på ändamålsenlighet och tillgänglighet förs över till PBL. 
  
 Tidigare anmälningspliktiga inre ändringar blir bygglovspliktiga. 
  
 Ett byggprojekt prövas i flera steg – bygglovsprövning och tek- nisk bedömning. 
  
 Vid lämpligt tillfälle genomförs ett tekniskt samråd i stort sett som tidigare. Detta kan föregås av ett församråd i bygglovs- prövningen. 
  
 13 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bygget kan sätta igång efter att byggnadsnämnden har utfärdat ett byggstartbesked, om utförandet kan bedömas komma att uppfylla de tekniska kraven m.m.. 
  
 Den nya funktionen arbetsansvarig, AA, som ingår i entrepre- nörens organisation, införs för att säkerställa att en viss lägsta kompetensnivå finns på byggarbetsplatsen. 
  
 Den kvalitetsansvarige kallas i fortsättningen för kontrollansva- rig, KA. 
  
 KA ska vara fristående från utförandet, och KA:s uppgifter utvidgas. 
  
 Kontrollen bygger fortfarande i huvudsak på byggherrens egen- kontroll, som kan kompletteras med kontroll av KA, eller av särskilt sakkunnig. Kontrollen ska dock vara tydligt definierad. 
  
 KA och AA ska vara certifierade. De särskilt sakkunniga ska vara antingen certifierade eller uppfylla vissa föreskrivna kun- skapskrav. 
  
 Byggnadsnämndens tillsyn ska bl.a. normalt omfatta minst ett tillsynsbesök på byggarbetsplatsen. 
  
 Inför slutbeskedet ska byggnadsnämnden genomföra ett slutsamråd. 
  
 Ett provisoriskt slutbesked kan utfärdas med villkor och upplys- ningar. 
  
 Rivning 
  
 Skyddet mot rivning av bevarandevärd bebyggelse förstärks genom att krav på rivningslov införs även i områden som inte omfattas av detaljplan. 
  
 Kommunernas möjligheter att minska rivningslovsplikten där så är lämpligt kan underlättas genom ett förenklat förfarande för områdesbestämmelser. 
  
 Behovet av byggnaden för bostadsförsörjningen avskaffas som grund för att vägra rivningslov. 
  
 14 
  
 SOU 2008:68 
  
 Sammanfattning 
  
 Krav på rivningsanmälan avskaffas. Rivningsplan ska upprättas. Tekniskt samråd ska hållas efter rivningslov och det ska finnas en kontrollansvarig. 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m. m 
  
 Begreppet annan ändring utmönstras ur lagstiftningen och ersätts med ändring av byggnadsverk och ombyggnad. Dessa begrepp definieras i lagstiftningen och reglerna flyttas till PBL. Även att ta i anspråk en byggnad för väsentligen annat ändamål inräknas i begreppet ändring. 
  
 Vid bygglovspliktiga ändringar, som tillsammans med tidigare ändringar och underhåll, leder till en påtaglig förnyelse av hela byggnadsverket (ombyggnad) ska hela eller en betydande och avgränsbar del byggnadsverket uppfylla samhällskraven. Detta ersätter nuvarande regler om avsevärd förlängning av bygg- nadens brukstid och väsentligt ändrad användning. 
  
 Begreppet underhåll ges ett tydligare innehåll och reglerna för underhåll samlas i 3 kap. PBL. 
  
 Bygglovsplikt vid ändringar 
  
 De i dag anmälningspliktiga inre ändringsåtgärderna görs bygg- lovspliktiga. Kraven moderniseras på några punkter. 
  
 Bygglovsplikt införs för att göra sådan ändring av en byggnad som i större omfattning berör material i fasaden. 
  
 Flyttning av byggnadsverk 
  
 En definition på nybyggnad införs i PBL, som omfattar såväl nybyggnad som flyttning av byggnadsverk. 
  
 Vid flyttning av byggnadsverk ska det finnas möjlighet att anpassa nybyggnadskraven med hänsyn till flyttningens syfte och byggnadsverkets förutsättningar. 
  
 15 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2008:68 
  
 Sanktionssystemet 
  
 En ny sammanhållen byggsanktionsavgift införs. 
  
 Byggnadsnämnden beslutar om avgiften. 
  
 Byggsanktionsavgiften tillfaller kommunen 
  
 Byggfelsförsäkring 
  
 Byggfelsförsäkring behövs inte för arbeten som utförs av bygg- Blackburn själv eller hans anställda. 
  
 Konsekvenser och genomförande 
  
 Möjligheten att inte hålla plansamråd när programsamråd har genomförts torde medföra betydande kostnads- och tidsbespa- ringar för kommunerna. 
  
 Slopandet av kungörelse av planförslag i ortstidning och istället publicering på kommunens webbplats är också arbets- och kostnadsbesparande för kommunerna. 
  
 De föreslagna förändringarna i byggprocessen kommer att med- föra att många kommuner måste stärka sin tekniska kompetens. 
  
 De föreslagna förändringarna i sanktionssystemet innebär en väsentlig förenkling för kommunerna. Avgifterna tillfaller kommunerna. 
  
 Förändringarna i planprocessen – inbegripet möjligheten att få ett tidigt planbesked och de legala fristerna för kommunernas handläggning – bedöms beröra företagens finansiella kostnader i positiv riktning. 
  
 Alla enskilda sökande berörs positivt av de nya bestämmelserna om tidsbegränsning av handläggningen av detaljplaner och lov. 
  
 Vårt förslag att slopa bygganmälan kommer att innebära en besparing vad gäller de administrativa kostnaderna för före- tagen. Ett rimligt antagande kan vara att besparingen kan för- väntas uppgå till minst 1 000 kr. 
  
 16 
  
 SOU 2008:68 
  
 Sammanfattning 
  
 Den nya  
  
 AA-funktionen 
  i vårt förslag innebär en marginell extra kostnad för de entreprenadföretag som ändå ser till att ha kun- skaper om samhällets regelverk. En extra kostnad hör ihop med kravet på certifiering och blir då en administrativ kostnad. 
  
 Kostnaderna för utbildning och certifiering av AA och särskilt sakkunniga måste ställas mot de i princip omätbara samhälls- ekonomiska vinsterna i form av höjd kvalitet i byggandet. 
  
 Utredningen föreslår att förändringarna träder ikraft den 1 april 2010. De nya bestämmelserna om AA och särskilt sakkunniga tillämpas dock i ärenden om bygglov som kommer in till kom- munen efter den 1 januari 2011. 
  
 17 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i plan- och bygglagen (1987:10) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om plan- och bygglagen (1987:10) dels att 3 kap.11 §, 5 kap. 25, 28 §§ och 10 kap. 10, 11, 13, 14, 24, 
 28 och 29 §§ ska upphöra att gälla, 
 dels att mellanrubriken närmast före 3 kap. 14 § ska upphöra att gälla, 
 dels att 1 kap. 4, 7 §§, 3 kap.  
 1–3, 
  10,  
 12–14, 
  16 §§, 5 kap. 1, 7, 16,  
 20–22, 
  23, 24, 26, 27, 30, 31, 32, 33 §§, 6 kap. 12, 14 §§, 8 kap.1, 4 a §, 5, 6, 8, 11, 12, 16, 20, 22, 26, 27, 33 §§, 9 kap. 1, 2,  
 3–10, 
  11, 12,  
 13–15 
  §§, 10 kap. 1,  
 3–9, 
  12, 15,  
 18–19, 
  21, 26, 27 §§, 11 kap. 1, 4, 5 §§, 13 kap.1, 2, 3, 5 §§, 16 kap 1, 7 §§, 17 kap 18 a §, rubriken till 3 kap. samt mellanrubriken närmast före 10 kap. 4 § ska ha följ- ande lydelse, 
 dels att 3 kap.  
 4–7 
  som tidigare upphävts ska få nytt innehåll, dels att det i lagen ska införas nya paragrafer, 1 kap. 3 a, 10, 
 11 §§, 5 kap. 17  
 a–17 
  d, 22 a, 31 a §§, 8 kap. 11 a, 11 b, 12 a, 21 a, 22 a, 27 a, 27 b §§, 9 kap. 2 a, 10 a, 10 b, 12 a, 12 b,  
 16–23 
  §§, 13 kap. 1 a §, 6 a § samt närmast före 9 kap. 1, 2, samt 18 §§ tre nya mellanrubriker av följande lydelse. 
 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 
 1 kap 
 3 a § 
 Den som berörs av frågan kan genom en ansökan om  
 planbesked  
 ta initiativ till upprättande, änd- ring eller upphävande av detalj- 
 19 
  
 I varje kommun  
  
 ska  
  
 det fin- nas en eller flera nämnder som  
  
 ska  
  
 fullgöra kommunens upp- gifter inom plan- och byggnads- väsendet och ha den närmaste  
  
 tillsynen  
  
 över byggnadsverksam- heten. 
  
 Vad som sägs i denna lag om byggnadsnämnd ska tillämpas på den eller de nämnder som utses enligt första stycket. 
  
 Med byggnadsnämndens  
  
 till- syn  
  
 avses 
  
 1. församråd, tekniskt sam- råd, slutsamråd och tillsynsbesök på byggarbetsplatsen enligt 9 kap. och 
  
 2. åtgärder som syftar till på- följder och ingripanden enligt 10 kap. 
  
 Författningsförslag SOU 2008:68 
  
 plan eller områdesbestämmelser. 
  
 4 § 
  
 Till byggande och rivning av 
  
 Till byggande och rivning av 
  
 byggnader  
 samt till schaktning, 
  
 byggnadsverk  
 samt till schaktning, 
  
 fyllning, trädfällning och skogs- 
  
 fyllning, trädfällning och skogs- 
  
 plantering fordras tillstånd i form 
  
 plantering fordras tillstånd i form 
  
 av bygglov, rivningslov respektive 
  
 av bygglov, rivningslov respektive 
  
 marklov i den omfattning som 
  
 marklov i den omfattning som 
  
 följer av denna lag. 
  
 följer av denna lag. 
  
 Vidare skall den nämnd som 
  
 För bygglovspliktiga åtgärder 
  
 avses i 7 § underrättas om olika 
  
 krävs, i den omfattning som följer 
  
 slags arbeten genom bygganmälan 
  
 av denna lag, ett byggstartbesked 
  
 eller rivningsanmälan i den 
  
 innan arbetena får påbörjas. 
  
 omfattning som följer av denna lag. 
 Beträffande åtgärder som kräver bygglov får ges  
 förhandsbesked  
 huruvida byggande kan tillåtas på den avsedda platsen. 
 7 § I varje kommun  
 skall  
 det fin- 
 nas en eller flera nämnder som  
 skall  
 fullgöra kommunens upp- gifter inom plan- och byggnads- väsendet och ha det närmaste  
 inseendet  
 över byggnadsverksam- heten. 
 Vad som i denna lag sägs om byggnadsnämnd skall tillämpas på den eller de nämnder som utses enligt första stycket. 
 20 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 10 
  
 § 
  
 I denna lag avses med 
  
 1. 
  
 byggherren:  
 den som för egen räkning utför eller låter utföra pro-  
 jekterings-, 
 byggnads-, 
  rivnings- eller markarbeten, 
  
 2. 
  
 byggnadsverk:  
 byggnader och andra anläggningar, 
  
 3. 
  
 nybyggnad:  
 dels uppför- ande av ett nytt byggnadsverk och dels flyttning av ett tidigare upp- fört byggnadsverk till en ny plats, 
  
 4. 
  
 tillbyggnad:  
 en åtgärd vari- genom ett befintligt byggnads- verks volym utökas, 
  
 5. 
  
 ändring av byggnadsverk:  
 en åtgärd som förändrar ett bygg- nadsverks konstruktion, funktion, användningssätt utseende eller dess kulturhistoriska värde, 
  
 6. 
  
 underhåll:  
 en åtgärd som vidtas i syfte att bibehålla eller återställa ett byggnadsverks kon- struktion, funktion, användnings- sätt utseende eller dess kulturhisto- riska värde, 
  
 7. 
  
 ombyggnad:  
 en tillbyggnad eller en ändring, som tillsammans med efter den 1 april 2010 gjorda tillbyggnader, ändringar eller underhåll leder till en påtaglig för- nyelse av byggnadsverket eller av en betydande och avgränsbar del av detta . 
  
 11 
  
 § 
  
 Alla handlingar i ärenden om detaljplan, områdesbestämmelser och fastighetsplan samt ansök- ningar och beslut i ärenden om 
 21 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 planbesked, lov och förhandsbe- sked får hållas tillgängliga på kommunens webbplats, även om de innehåller personuppgifter enligt personuppgiftslagen (1998:204). Därvid får dock inte utan per- sonens medgivande anges namn på eller personnummer för en fysisk person, som är i livet, och inte heller känsliga personupp- gifter enligt 13 § personuppgifts- lagen. 
 Bestämmelserna om den per- sonuppgiftsansvariges informa- tionsskyldighet enligt  
 23–26 
  §§ personuppgiftslagen gäller inte vid tillämpning av första stycket. 
  
 3 kap. Krav på  
 byggnader  
 m.m 
  
 3 kap. Krav på  
 byggnadsverk 
  
 m.m 
  
 Byggnader 
  
 Byggnadsverk 
  
 1 § 
  
 Byggnader skall  
 placeras och 
  
 Byggnadsverk ska 
  
 placeras 
  
 utformas på ett sätt som är 
  
 och utformas på ett sätt som är 
  
 lämpligt med hänsyn till stads- 
  
 lämpligt med hänsyn till stads- 
  
 eller landskapsbilden och till 
  
 eller landskapsbilden 
  
 och till 
  
 natur- och kulturvärdena på plats- 
  
 natur- och kulturvärdena på plats- 
  
 en.  
 Byggnader skall  
 ha en yttre 
  
 en.  
 Byggnadsverk ska  
 ha en yttre 
  
 form och färg som är estetiskt 
  
 form och färg som är estetiskt 
  
 tilltalande, lämplig för  
 byggna- 
  
 tilltalande, lämplig för  
 byggnads- 
  
 derna  
 som sådana och som ger en 
  
 verken  
 som sådana och som ger 
  
 god helhetsverkan. 
  
 en god helhetsverkan. 
  
 2 § 
 Byggnader skall  
 placeras och  
 Byggnadsverk ska  
 placeras utformas så att de eller deras och utformas så att de eller avsedda användning inte inver- deras avsedda användning inte kar menligt på trafiksäkerheten inverkar menligt på trafiksäker- eller på annat sätt medför fara heten eller på annat sätt medför eller betydande olägenheter för fara eller betydande olägenheter 
  
 22 
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 omgivningen. Inverkan på grund- 
  
 för omgivningen. Inverkan 
  
 på 
  
 vattnet som kan vara skadlig för 
  
 grundvattnet som kan vara skad- 
  
 omgivningen 
  
 skall 
  
 begränsas. I 
  
 lig för omgivningen  
 ska  
 begrän- 
  
 fråga om  
 byggnader  
 som  
 skall  
 pla- 
  
 sas. I fråga om  
 byggnadsverk 
  
 ceras under markytan  
 skall  
 dess- 
  
 som  
 ska  
 placeras under mark- 
  
 utom i skälig omfattning beak- 
  
 ytan  
 ska  
 dessutom i skälig om- 
  
 tas att användningen av marken 
  
 fattning beaktas att använd- 
  
 över  
 byggnaderna  
 inte försvåras. 
  
 ningen av marken över  
 bygg- 
  
 nadsverken  
 inte försvåras. 
  
 3 § 
  
 Byggnader 
  
 skall uppfylla de 
  
 Byggnadsverk ska i den ut- 
  
 krav som anges i 2 och 2 a §§ 
  
 sträckning som följer 
  
 av 
  
 5 
  
 och 
  
 lagen (1994:847) 
  
 om tekniska 
  
 6 §§, under förutsättning av nor- 
  
 egenskapskrav 
  
 på 
  
 byggnadsverk, 
  
 malt underhåll och under en eko- 
  
 m.m. i den utsträckning som följer 
  
 nomiskt rimlig livslängd 
  
 av föreskrifter utfärdade med stöd 
  
 1. vara lämpliga för avsett 
  
 av 21 § den lagen. 
  
 ändamål, och 
  
 2. uppfylla krav på tillgäng- 
  
 lighet och användbarhet för per- 
  
 soner med nedsatt rörelse- eller 
  
 orienteringsförmåga. 
  
 Bestämmelserna 
  
 i 
  
 första 
  
 stycket 2 gäller inte i fråga om 
  
 1. 
  
 arbetslokaler, om det är obe- fogat med hänsyn till arten av den verksamhet för vilken lokalerna är avsedda, och 
  
 2. 
  
 fritidshus med högst två bostäder. 
  
 4 § 
  
 Har tidigare upphävts genom 
  
 Byggnadsverk ska i den ut- 
  
 lag (1994:852) 
  
 sträckning som följer av 5 och 
  
 6 §§, under förutsättning av nor- 
  
 malt underhåll och under en eko- 
  
 nomiskt rimlig livslängd uppfylla 
  
 de krav som anges i 2 § lagen 
  
 (1994:847) om tekniska egen- 
  
 skapskrav på byggnadsverk, m.m. 
  
 23 
 Författningsförslag SOU 2008:68 
  
 5 § 
  
 Har tidigare upphävts genom 
  
 Vid nybyggnad ska kraven i 
  
 lag (1994:852) 
  
 1–4 
  §§ uppfyllas helt. 
  
 Vid flyttning av ett byggnads- 
  
 verk får dock kraven i 3 och 4 §§ 
  
 anpassas med hänsyn till flytt- 
  
 ningens 
  
 syfte, 
  
 byggnadsverkets 
  
 förutsättningar, kravet på var- 
  
 samhet enligt 10 § och skyddet 
  
 mot förvanskning enligt 12 §. 
  
 6 § 
  
 Har tidigare upphävts genom 
  
 Vid 
  
 tillbyggnad 
  
 och ändring 
  
 lag (1994:852) 
  
 av ett byggnadsverk ska kraven i 
  
 1 
  
 4 §§ uppfyllas när det gäller den 
  
 tillbyggda eller ändrade delen. 
  
 Vid ombyggnad ska kraven i 
  
 1–4 
  §§ 
  
 uppfyllas när det 
  
 gäller 
  
 hela byggnadsverket eller den be- 
  
 tydande och avgränsbara del av 
  
 detta som påtagligt förnyas genom 
  
 ombyggnaden. 
  
 7 § 
  
 Har tidigare upphävts genom 
  
 Vid 
  
 tillämpning 
  
 av 6 § ska 
  
 lag (1994:852) 
  
 kraven anpassas med hänsyn till 
  
 tillbyggnadens, 
  
 ändringens 
  
 eller 
  
 ombyggnadens 
  
 omfattning, 
  
 bygg- 
  
 nadsverkets förutsättningar, kravet 
  
 på varsamhet enligt 10 § och skyd- 
  
 det mot förvanskning enligt 12 §. 
  
 10 § 
  
 Ändringar av en byggnad skall 
  
 Tillbyggnad, ändring, ombygg- 
  
 utföras varsamt så att  
 byggnad- 
  
 nad och flyttning av ett byggnads- 
  
 ens  
 karaktärsdrag beaktas och 
  
 verk ska  
 utföras varsamt så att 
  
 dess 
  
 byggnadstekniska, 
  
 histo- 
  
 byggnadsverkets  
 karaktärsdrag be- 
  
 riska, 
  
 kulturhistoriska, 
  
 miljö- 
  
 aktas och dess byggnadstek- 
  
 mässiga och konstnärliga värden 
  
 niska, 
  
 historiska, 
  
 kulturhisto- 
  
 tas till vara. 
  
 riska, miljömässiga och konst- 
  
 närliga värden tas till vara. 
  
 24 
  
 Byggnadsverk ska hållas i vårdat skick och underhållas så att deras egenskaper i de hänse- enden som avses i 3 och 4 §§ i huvudsak upprätthålls. Under- hållet ska anpassas till byggnads- verkets  
  
 värde från historisk, kulturhistorisk, miljömässig och konstnärlig synpunkt samt till omgivningens karaktär. 
  
 Byggnadsverk  
  
 som avses i 12 §  
  
 ska  
  
 underhållas så att deras  
  
 värden  
  
 bevaras. 
  
 Anordningar, som är avsedda att tillgodose kraven i 2 § första stycket  
  
 2–4 
  
  och 6 lagen (1994:847) om tekniska egen- skapskrav på byggnadsverk, m.m. samt i 3 § första stycket 2, ska hållas i stånd. 
  
 25 
  
 Byggnadsverk,  
  
 som är särskilt värdefulla från historisk, kultur- historisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt eller som ingår i ett bebyggelseområde av denna karaktär, får inte förvans- kas. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
 11 § 
 I fråga om byggnadsåtgärder Upphävs som får vidtas utan bygganmälan 
 skall 1, 2 och 10 §§ tillämpas i den utsträckning som kan krävas med hänsyn till åtgärdens art och omfattning. 
 12 §  
 Byggnader 
 , som är särskilt 
 värdefulla från historisk, kultur- historisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt eller som ingår i ett bebyggelseområde av denna karaktär, får inte förvans- kas. 
 13 § 
 Byggnaders yttre skall hållas i vårdat skick. Underhållet skall anpassas till byggnadens  
 värde från historisk, kulturhistorisk, miljömässig och konstnärlig synpunkt samt till omgivning- ens karaktär. 
  
 Byggnader  
 som avses i 12 §  
 skall  
 underhållas så att deras  
 sär- art  
 bevaras. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 Andra anläggningar än bygg- Upphävs nader 
 I fråga om anläggningar som anges i 8 kap. 2 § första stycket skall föreskrifterna i  
 1–3 
  och 10– 13 §§ om byggnader tillämpas. 
 I fråga om sådana skyltar och ljusanordningar som omfattas av krav på bygglov skall föreskrifterna i 1 och 2 §§ om byggnader till- ämpas. 
 14 § 
 I fråga om sådana skyltar och ljusanordningar som omfattas av krav på bygglov ska kraven i 1, 2 och 4 §§ tillämpas. 
 16 § 
 På bebyggda tomter får bestämmelserna i 15 § första stycket 6 
  
 samt andra och tredje styckena tillämpas i skälig utsträckning. 
  
 Vid sådan ändring av  
 en bygg- 
  
 Vid sådan ändring av  
 ett bygg- 
  
 nad 
  
 för 
  
 vilken 
  
 bygganmälan 
  
 nadsverk som avses i 8 kap. 1 § 
  
 krävs skall  
 tomten anordnas så 
  
 3b–i 
  
  ska  
 tomten anordnas så att 
  
 att den uppfyller kraven i 15 § i 
  
 den uppfyller kraven i 15 § i den 
  
 den utsträckning som efter om- 
  
 utsträckning som efter omständ- 
  
 ständigheterna 
  
 kan 
  
 krävas 
  
 med 
  
 ligheterna kan krävas med hänsyn 
  
 hänsyn till kostnaderna för arbet- 
  
 till kostnaderna för arbetet och 
  
 et och tomtens särskilda egen- 
  
 tomtens särskilda egenskaper 
  
 skaper. 
  
 5 kap. 
  
 Detaljplan 
  
 1 § 
  
 Prövning av markens lämp- 
  
 Prövning av markens lämp- 
  
 lighet 
  
 för 
  
 bebyggelse 
  
 och 
  
 lighet 
  
 för 
  
 bebyggelse 
  
 och 
  
 reglering 
  
 av 
  
 bebyggelsemiljöns 
  
 reglering 
  
 av 
  
 bebyggelsemiljöns 
  
 utformning  
 skall  
 ske genom de- 
  
 utformning  
 ska  
 ske genom detalj- 
  
 taljplan för 
  
 plan för 
  
 1. ny sammanhållen bebyg- 
  
 1. ny sammanhållen bebyg- 
  
 gelse, 
  
 gelse, 
  
 2.  
 ny enstaka byggnad  
 vars 
  
 2. 
  
 nytt 
  
 byggnadsverk 
  
 vars 
  
 användning får betydande inver- 
  
 användning får betydande inver- 
  
 kan på omgivningen eller som 
  
 kan på omgivningen eller som 
  
 skall förläggas inom ett område 
  
 ska  
 förläggas 
  
 inom ett område 
  
 26 
  
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 där det råder stor efterfrågan på 
  
 där det råder stor efterfrågan på 
  
 mark för bebyggelse, om till- 
  
 mark för bebyggelse, om till- 
  
 komsten av  
 byggnaden  
 inte kan 
  
 komsten av  
 byggnadsverket  
 inte 
  
 prövas i samband med prövning 
  
 kan prövas i samband med pröv- 
  
 av ansökan om bygglov eller 
  
 ning av ansökan om bygglov 
  
 förhandsbesked, 
  
 eller förhandsbesked, 
  
 3. bebyggelse som  
 skall  
 för- 
  
 3. bebyggelse som  
 ska  
 för- 
  
 ändras eller bevaras, om regle- 
  
 ändras eller bevaras, om regler- 
  
 ringen behöver ske i ett sam- 
  
 ingen behöver ske i ett sam- 
  
 manhang. 
  
 manhang, 
  
 Första stycket skall tillämpas 
  
 4. sådan tillbyggnad eller 
  
 också i fråga om andra anlägg- 
  
 ändring av ett byggnadsverk som 
  
 ningar än byggnader, om anlägg- 
  
 får betydande inverkan på om- 
  
 ningarna kräver bygglov enligt 
  
 givningen 
 . 
  
 8 kap. 2 §. 
  
 Detaljplan behöver inte upprättas i den mån tillräcklig reglering 
  
 har skett genom områdesbestämmelser. 
  
 7 § 
  
 Utöver vad som enligt 3 § 
  
 Utöver 
  
 vad som 
  
 enligt 
  
 3 § 
  
 skall  
 redovisas i detaljplanen får 
  
 ska  
 redovisas i detaljplanen får i 
  
 i planen bestämmas om 
  
 planen bestämmas om 
  
 1. i vad mån åtgärder kräver 
  
 1. i vad mån åtgärder kräver 
  
 lov 
  
 enligt 
  
 8 kap. 
  
 5 § 
  
 första 
  
 lov 
  
 enligt 
  
 8 kap. 
  
 5 § första 
  
 stycket, 6 § första stycket 1 och 
  
 stycket, 6 § första stycket 1 och 
  
 4b, 8 §  
 första och tredje styckena 
  
 4 b, 
  
 8 § samt 9 § 
  
 första 
  
 och 
  
 samt 9 § första och andra styck- 
  
 andra styckena, 
  
 ena, 
  
 2. den största omfattning i 
  
 2. den största omfattning i 
  
 vilken byggande över och under 
  
 vilken byggande över och under 
  
 markytan får ske och, om det 
  
 markytan får ske och, om det 
  
 finns särskilda skäl med hänsyn 
  
 finns särskilda skäl med hänsyn 
  
 till 
  
 bostadsförsörjningen 
  
 eller 
  
 till 
  
 bostadsförsörjningen 
  
 eller 
  
 miljön, även den minsta om- 
  
 miljön, även den minsta om- 
  
 fattning i vilken byggandet  
 skall 
  
 fattning i vilken byggandet  
 ska 
  
 ske, 
  
 ske, 
  
 3. byggnaders 
  
 användning 
  
 3. byggnaders 
  
 användning 
  
 och 
  
 för 
  
 bostadsbyggnader 
  
 och 
  
 för 
  
 bostadsbyggnader 
  
 andelen lägenheter av olika slag 
  
 andelen lägenheter av olika slag 
  
 och storlek, 
  
 och storlek, 
  
 4. 
  
 placering, utformning och 
  
 4. 
  
 placering, utformning och 
  
 27 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 utförande av byggnader, andra anläggningar och tomter, då det också får bestämmas om 
  
 a) 
  
 varsamhet för att precisera kraven i 3 kap. 10 §, 
  
 b) 
  
 skydd för byggnader som avses i 3 kap. 12 § och för tomter som är särskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljö- mässig eller konstnärlig syn- punkt, 
  
 c) 
  
 rivningsförbud för bygg- nader som avses i 3 kap. 12 §, och 
  
 d) 
  
 andra ändringar av bygg- nader än tillbyggnader, i den mån det finns utrymme för att bestämma om detta enligt före- skrifter som har meddelats med stöd av 21 § lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på bygg- nadsverk, m.m., 
  
 5. vegetation samt mark- ytans utformning och höjdläge, 6. användning och utform- ning av allmänna platser som kommunen inte  
 skall  
 vara huvudman för, då det också får bestämmas om skydd för sådana platser som är särskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig 
 synpunkt, 
 7. stängsel samt utfart eller annan utgång mot allmänna platser, 
 8. placering och utformning av parkeringsplatser, förbud att använda viss mark eller bygg- nader för parkering samt skyl- dighet att anordna utrymme för 
 utförande av byggnader, andra anläggningar och tomter, då det också får bestämmas om 
  
 a) 
  
 varsamhet för att preci- sera kraven i 3 kap. 10 §, 
  
 b) 
  
 skydd för byggnader som avses i 3 kap. 12 § och för tom- ter som är särskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljö- mässig eller konstnärlig syn- punkt,  
  
 och 
  
 c) 
  
 rivningsförbud för bygg- nader som avses i 3 kap. 12 §, 
  
 5. 
  
 vegetation samt mark- ytans utformning och höjdläge, 
  
 6. 
  
 användning och utform- ning av allmänna platser som kommunen inte  
  
 ska  
 vara huvud- man för, då det också får bestämmas om skydd för sådana platser som är särskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig syn- punkt, 
  
 7. 
  
 stängsel samt utfart eller annan utgång mot allmänna platser, 
  
 8. 
  
 placering och utformning av parkeringsplatser, förbud att använda viss mark eller bygg- nader för parkering samt skyl- dighet att anordna utrymme för 
  
 28 
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 parkering, lastning och lossning 
  
 parkering, lastning och lossning 
  
 enligt 3 kap. 15 § första stycket 
  
 enligt 3 kap. 15 § första stycket 
  
 6, 
  
 6, 
  
 9. tillfällig 
  
 användning 
  
 av 
  
 9. 
  
 tillfällig 
  
 användning 
  
 av 
  
 mark eller byggnader, som inte 
  
 mark eller byggnader, som inte 
  
 genast behöver tas i anspråk för 
  
 genast behöver tas i anspråk för 
  
 det ändamål som anges i planen, 
  
 det ändamål som anges i planen, 
  
 10. 
  
 markreservat 
  
 för 
  
 all- 
  
 10. 
  
 markreservat 
  
 för 
  
 all- 
  
 männa 
  
 ledningar, 
  
 energianlägg- 
  
 männa 
  
 ledningar, 
  
 energianlägg- 
  
 ningar samt trafik- och väg- 
  
 ningar samt trafik- och väg- 
  
 anordningar, 
  
 anordningar, 
  
 11. skyddsanordningar 
  
 för 
  
 11. skyddsanordningar 
  
 för 
  
 att motverka 
  
 störningar 
  
 från 
  
 att 
  
 motverka 
  
 störningar 
  
 från 
  
 omgivningen och, om det finns 
  
 omgivningen och, om det finns 
  
 särskilda 
  
 skäl, 
  
 högsta 
  
 tillåtna 
  
 särskilda skäl, högsta tillåtna vär- 
  
 värden för störningar genom luft- 
  
 den för störningar genom luft- 
  
 förorening, buller, skakning, ljus 
  
 förorening, buller, skakning, ljus 
  
 eller annat liknande som om- 
  
 eller annat liknande som om- 
  
 fattas av 9 kap. miljöbalken, 
  
 fattas av 9 kap. miljöbalken, 
  
 12. 
  
 principerna 
  
 för 
  
 fastig- 
  
 12. 
  
 principerna 
  
 för 
  
 fastig- 
  
 hetsindelningen och för inrät- 
  
 hetsindelningen och för inrät- 
  
 tande 
  
 av 
  
 gemensamhetsanlägg- 
  
 tande 
  
 av 
  
 gemensamhetsanlägg- 
  
 ningar, och 
  
 ningar, och 
  
 13. skydd för sådana all- 
  
 13. skydd för sådana all- 
  
 männa platser som kommunen 
  
 männa platser som kommunen 
  
 är huvudman för och som är 
  
 är huvudman för och som är 
  
 särskilt värdefulla från historisk, 
  
 särskilt värdefulla från historisk, 
  
 kulturhistorisk, 
  
 miljömässig 
  
 eller 
  
 kulturhistorisk, 
  
 miljömässig 
  
 eller 
  
 konstnärlig synpunkt. 
  
 konstnärlig synpunkt. 
  
 I 
  
 detaljplanen 
  
 får 
  
 även 
  
 I 
  
 detaljplanen 
  
 får 
  
 även 
  
 bestämmas 
  
 om 
  
 exploaterings- 
  
 bestämmas om exploaterings- 
  
 samverkan enligt 6 kap. 2§. Om 
  
 samverkan enligt 6 kap. 2§. Om 
  
 en detaljplan antas efter det att 
  
 en detaljplan antas efter det att 
  
 ett 
  
 exploateringsbeslut 
  
 enligt 
  
 ett 
  
 exploateringsbeslut 
  
 enligt 
  
 lagen (1987:11) om exploate- 
  
 lagen (1987:11) om exploa- 
  
 ringssamverkan 
  
 har 
  
 vunnit 
  
 laga 
  
 teringssamverkan 
  
 har 
  
 vunnit 
  
 kraft,  
 skall  
 det anges i planen om 
  
 laga kraft,  
 ska  
 det anges i planen 
  
 den 
  
 skall 
  
 genomföras 
  
 enligt 
  
 om den  
 ska  
 genomföras enligt 
  
 nämnda lag. Om mark  
 skall  
 tas i 
  
 nämnda lag. Om mark ska tas i 
  
 anspråk 
  
 från 
  
 någon fastighet 
  
 anspråk 
  
 från 
  
 någon 
  
 fastighet 
  
 vars 
  
 ägare 
  
 inte 
  
 deltar 
  
 i sam- 
  
 vars ägare inte deltar i samver- 
  
 29 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 verkan,  
 skall  
 planen innehålla en kan,  
 ska  
 planen innehålla en uppgift om det. uppgift om det. 
 Planen får inte göras mer detaljerad än som är nödvändigt med hänsyn till syftet med den. Bestämmelser som närmare reglerar möjligheterna att bedriva handel får meddelas endast om det finns skäl av betydande vikt. 
  
 Områdesbestämmelser 
  
 16 § 
  
 För 
  
 begränsade 
  
 områden 
  
 För 
  
 begränsade 
  
 områden 
  
 som inte omfattas av detaljplan 
  
 som inte omfattas av detaljplan 
  
 kan områdesbestämmelser antas 
  
 kan områdesbestämmelser antas 
  
 för att säkerställa att syftet med 
  
 för att säkerställa att syftet med 
  
 översiktsplanen uppnås eller att 
  
 översiktsplanen uppnås eller att 
  
 ett riksintresse enligt 3 
  
 eller 
  
 ett 
  
 riksintresse enligt 3 
  
 eller 
  
 4 kap. miljöbalken tillgodoses. 
  
 4 kap. miljöbalken tillgodoses. 
  
 Med 
  
 områdesbestämmelser får 
  
 Med 
  
 områdesbestämmelser får 
  
 regleras 
  
 regleras 
  
 1. i vad mån åtgärder kräver 
  
 1. i vad mån åtgärder kräver 
  
 lov 
  
 enligt 
  
 8 kap. 
  
 5 § 
  
 andra 
  
 lov 
  
 enligt 
  
 8 kap. 
  
 5 § 
  
 andra 
  
 stycket, 
  
 6 § 
  
 första stycket  
 2–4, 
  
 stycket, 
  
 6 § 
  
 första stycket  
 2–4, 
  
 7 §, 8 §  
 andra och tredje styckena 
  
 7 §, 8 § samt 9 § tredje stycket, 
  
 samt 9 § tredje stycket, 
  
 2. grunddragen för använd- 
  
 2. grunddragen för använd- 
  
 ningen av mark- och vatten- 
  
 ningen av mark- och vatten- 
  
 områden för bebyggelse eller för 
  
 områden för bebyggelse eller för 
  
 fritidsanläggningar, kommunika- 
  
 fritidsanläggningar, kommunika- 
  
 tionsleder och andra 
  
 jämförliga 
  
 tionsleder och andra 
  
 jämförliga 
  
 ändamål, 
  
 ändamål, 
  
 3. största tillåtna byggnads- 
  
 3. största tillåtna byggnads- 
  
 eller 
  
 bruksarean för 
  
 fritidshus 
  
 eller 
  
 bruksarean för 
  
 fritidshus 
  
 och storleken på tomter till 
  
 och storleken på tomter till 
  
 sådana hus, 
  
 sådana hus, 
  
 4. 
  
 placering, utformning och 
  
 4. placering, utformning och 
  
 utförande av byggnader, 
  
 andra 
  
 utförande av byggnader, 
  
 andra 
  
 anläggningar och tomter, då det 
  
 anläggningar och tomter, då det 
  
 också får bestämmas om 
  
 också får bestämmas om 
  
 a) varsamhet för att preci- 
  
 a) varsamhet för att preci- 
  
 sera kraven i 3 kap. 10§, 
  
 sera kraven i 3 kap. 10§, 
  
 b) skydd för byggnader som 
  
 b) skydd för byggnader som 
  
 avses i 3 kap. 12 § och för tomter 
  
 avses i 3 kap. 12 § och för tomter 
  
 30 
  
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 som är särskilt värdefulla från 
  
 som är särskilt värdefulla från 
  
 historisk, kulturhistorisk, 
  
 miljö- 
  
 historisk, 
  
 kulturhistorisk, 
  
 miljö- 
  
 mässig eller konstnärlig syn- 
  
 mässig eller konstnärlig syn- 
  
 punkt, 
  
 punkt, 
  
 c) rivningsförbud för bygg- 
  
 c) rivningsförbud för bygg- 
  
 nader som avses i 3 kap. 12§, 
  
 nader som avses i 3 kap. 12§, 
  
 och 
  
 och 
  
 d) andra ändringar av bygg- 
  
 nader än tillbyggnader, i den mån 
  
 det finns utrymme för att 
  
 bestämma om detta enligt före- 
  
 skrifter som har meddelats med 
  
 stöd av 21 § lagen (1994:847) om 
  
 tekniska egenskapskrav på bygg- 
  
 nadsverk, m.m., 
  
 5. användning och utform- 
  
 5. användning och utform- 
  
 ning av allmänna platser, då det 
  
 ning av allmänna platser, då det 
  
 också får bestämmas om skydd 
  
 också får bestämmas om skydd 
  
 för sådana platser som är särskilt 
  
 för sådana platser som är särskilt 
  
 värdefulla från historisk, kultur- 
  
 värdefulla från historisk, kultur- 
  
 historisk, miljömässig eller konst- 
  
 historisk, miljömässig eller konst- 
  
 närlig synpunkt, 
  
 närlig synpunkt, 
  
 6. vegetation samt 
  
 mark- 
  
 6. vegetation 
  
 samt 
  
 mark- 
  
 ytans utformning och höjdläge 
  
 ytans utformning och höjdläge 
  
 inom sådana områden som avses 
  
 inom sådana områden som avses 
  
 i 8 kap. 9 § tredje stycket, 
  
 i 8 kap. 9 § tredje stycket, 
  
 7. skyddsanordningar 
  
 för att 
  
 7. skyddsanordningar 
  
 för 
  
 att 
  
 motverka störningar från omgiv- 
  
 motverka störningar från omgiv- 
  
 ningen, och 
  
 ningen, och 
  
 8. exploateringssamverkan 
  
 8. exploateringssamverkan 
  
 enligt 6 kap. 2§. 
  
 enligt 6 kap. 2§. 
  
 Förfarandet m.m. 
  
 17 a § 
  
 Initiativ 
  
 till 
  
 upprättande, 
  
 ändring 
  
 eller 
  
 upphävande 
  
 av 
  
 detaljplan 
  
 eller områdesbestäm- 
  
 melser kan tas både av kommu- 
  
 nen och 
  
 av 
  
 andra. Den 
  
 som 
  
 berörs av en sådan fråga har rätt att hos byggnadsnämnden ansöka 
 31 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 om ett  
 planbesked. 
  
 Ansökan ska vara skriftlig och innehålla en karta som visar det aktuella området och en beskriv- ning av det huvudsakliga ända- målet med planen och områdes- bestämmelserna liksom av en planerad bebyggelses karaktär och ungefärliga omfattning. 
 Kommunfullmäktige ska besluta i frågan om ett sökt plan- besked senast inom tre månader från den dag då en fullständig ansökan kom in till byggnads- nämnden. Byggnadsnämnden och sökanden kan dock komma över- ens om en längre tid. 
 17 b § 
 Även i de fall kommunen utan ansökan från den som berörs av en sådan fråga som avses i 17 a §, har för avsikt att påbörja ett arbete som syftar till antagande, ändring eller upphävande av detaljplan eller områdesbestäm- melser, ska kommunfullmäktige besluta om ett planbesked. 
 17 c § 
 Kommunfullmäktige får upp- dra åt kommunstyrelsen eller byggnadsnämnden att besluta i fråga om planbesked i ärenden som inte är av principiell beskaffenhet eller i övrigt av större vikt. 
 17 d § 
 Beslut i fråga om ett plan- besked ska, så snart protokollet har justerats, hållas tillgängligt 
 32 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 hos kommunen och på kommu- nens webbplats. Kommunen ska samma dag skicka en skriftlig underrättelse om beslutet till sökan- den, om det finns någon sådan, med uppgift om vilken dag det har meddelats. Underrättelsen kan skickas elektroniskt, om det be- döms lämpligt. 
 Ett beslut varigenom en ansö- kan om planbesked avslås ska innehålla skälen för beslutet. I ett planbesked ska anges den sista dag då detaljplanen eller områdesbe- stämmelserna kan komma att antas, ändras eller upphävas av kommunen. Denna tid kan för- längas, om det under ärendets handläggning uppkommer oför- utsedda omständigheter av betyd- else eller om handläggningen för- dröjs av skäl som ligger utanför kommunens kontroll. 
  
 20 § 
  
 När program 
  
 utarbetas och 
  
 När ett program utarbetas, ska 
  
 när förslag till detaljplan upprät- 
  
 kommunen ha ett aktivt pro- 
  
 as, skall kommunen samråda med 
  
 gramsamråd med 
  
 länsstyrelsen, 
  
 lantmäterimyn- 
  
 1. 
  
 berörda 
  
 kommuner 
  
 och 
  
 digheten och kommuner som be- 
  
 myndigheter, 
  
 rörs av programmet eller försla- 
  
 2. kända sakägare och de bo- 
  
 get. Sakägare och de bostads- 
  
 stadsrättshavare, 
  
 hyresgäster 
  
 och 
  
 rättshavare, hyresgäster och bo- 
  
 boende som berörs, 
  
 ende som berörs av programmet 
  
 3. 
  
 känd organisation av hyres- 
  
 eller förslaget samt de myndig- 
  
 gäster som har avtal om förhand- 
  
 heter, sammanslutningar och en- 
  
 lingsordning för en fastighet som 
  
 skilda i övrigt som har ett väsent- 
  
 berörs av planförslaget eller, om 
  
 ligt intresse av programmet eller 
  
 förhandlingsordning 
  
 inte gäller, 
  
 förslaget skall beredas tillfälle till 
  
 känd förening av hyresgäster som 
  
 samråd. 
  
 är ansluten till en riksorganisa- 
  
 tion 
  
 inom vars 
  
 verksamhets- 
  
 33 
  
 Syftet med  
  
 program- och plan- samråd  
  
 är att förbättra besluts- underlaget och att ge möjlighet till insyn och påverkan. Under samråden bör kommunen redo- visa planeringsunderlag av betydelse,  
  
 motiven till förslaget, alternativa utformningar av den blivande planen samt de vik- tigaste följderna av olika alterna- tiv. När det finns en miljökonse- kvensbeskrivning ska den redovisas vid program- och plansamråd. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 område fastigheten är belägen, 
 4. föreningar som har rätt att överklaga enligt 13 kap. 6 §, 
 5. andra berörda som till kom- munen har anmält sitt intresse att delta i ärenden om detaljplaner inom det aktuella området. 
 När ett förslag till detaljplan upprättas och det inte har varit nödvändigt att utarbeta något pro- gram, ska kommunen ha ett aktivt plansamråd med dem som anges i första stycket. 
 Om kommunen anser det lämpligt, kan ett plansamråd ske även i de fall då ett program har utarbetats. 
 21 § Syftet med  
 samråd  
 är att för- 
 bättra beslutsunderlaget och att ge möjlighet till insyn och på- verkan. Under samråden bör kommunen redovisa planerings- underlag av betydelse  
 samt de viktigaste följderna av förslaget. När det finns program eller miljö- konsekvensbeskrivning, skall även dessa redovisas. Vid samråd om ett förslag till detaljplan skall motiven till förslaget redovisas. 
  
 De synpunkter som har fram- förts vid samråden samt kom- mentarer och förslag med anled- ning av synpunkterna skall redo- visas i en gemensam samråds- redogörelse. 
 34 
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 22 § 
  
 Under samrådet skall läns- 
  
 I de fall där kommunen be- 
  
 styrelsen särskilt 
  
 dömer att ett genomförande av 
  
 planen inte kommer att medföra 
  
 en betydande miljöpåverkan ska 
  
 kommunen informera länsstyrel- 
  
 sen 
  
 och 
  
 lantmäterimyndigheten 
  
 om att ett program utarbetas och 
  
 om att ett förslag till detaljplan 
  
 upprättas. 
  
 Länsstyrelsen 
  
 och lantmäteri- 
  
 myndigheten 
  
 bestämmer 
  
 därefter 
  
 om och på vilket sätt dessa myn- 
  
 digheter avser att samråda med 
  
 kommunen i ärendet. Läns- 
  
 styrelsen ska särskilt 
  
 1. ta till vara och samordna 
  
 1. ta till vara och samordna 
  
 statens intressen, 
  
 statens intressen, 
  
 2. ge råd om tillämpningen 
  
 2. ge råd om tillämpningen 
  
 av 2 och 3 kap., 
  
 av 2 och 3 kap., 
  
 3. verka för att riksintressen 
  
 3. 
  
 verka för att riksintressen 
  
 enligt 3 och 4 kap. miljöbalken, 
  
 enligt 3 och 4 kap. miljöbalken 
  
 tillgodoses och 
  
 miljökvalitets- 
  
 tillgodoses 
  
 och 
  
 miljökvalitets- 
  
 normer enligt 
  
 5 kap. miljö- 
  
 normer 
  
 enligt 
  
 5 kap. 
  
 miljö- 
  
 balken följs, och 
  
 balken följs, och 
  
 4. verka för att sådana frågor 
  
 4. 
  
 verka för att sådana frågor 
  
 om användningen av mark- och 
  
 om användningen av mark- och 
  
 vattenområden 
  
 som angår två 
  
 vattenområden 
  
 som angår två 
  
 eller flera kommuner samordnas 
  
 eller flera kommuner samordnas 
  
 på ett lämpligt sätt. 
  
 på ett lämpligt sätt. 
  
 22 a § 
 De synpunkter som har fram- förts vid program- och plansam- råd samt kommentarer och förslag med anledning av synpunkterna ska redovisas i en samrådsredo- görelse. 
 35 
 Författningsförslag SOU 2008:68 
  
 23 § 
  
 Innan 
  
 detaljplanen 
  
 antas, 
  
 Innan detaljplanen antas  
 ska 
  
 skall kommunen ställa ut plan- 
  
 det finnas en möjlighet att granska 
  
 förslaget under minst tre veckor. 
  
 planförslaget under en viss gransk- 
  
 Den som vill lämna synpunkter 
  
 ningstid som kommunen bestäm- 
  
 på förslaget skall göra detta 
  
 mer. Tiden ska vara minst tre 
  
 skriftligen 
  
 under 
  
 utställnings- 
  
 veckor. 
  
 tiden. 
  
 Kommunen 
  
 ska 
  
 skicka 
  
 en 
  
 skriftlig underrättelse om att plan- 
  
 förslaget under en viss angiven 
  
 granskningstid hålls tillgängligt hos 
  
 kommunen 
  
 och 
  
 på 
  
 kommunens 
  
 webbplats. 
  
 Underrättelsen 
  
 kan 
  
 skickas elektroniskt, om det bedöms 
  
 lämpligt. 
  
 Underrättelsen 
  
 ska 
  
 skickas till 
  
 1. länsstyrelsen samt region- 
  
 planeorgan 
  
 och 
  
 kommuner 
  
 som 
  
 berörs av planen, och 
  
 2. dem som anges i 20 § första 
  
 stycket. 
  
 Den som vill lämna syn- 
  
 punkter på förslaget, ska göra 
  
 detta skriftligen under gransk- 
  
 ningstiden. I underrättelsen 
  
 ska 
  
 anges, att den som inte under 
  
 granskningstiden har framfört syn- 
  
 punkter på förslaget enligt 13 kap. 
  
 5 § kan förlora rätten att överklaga 
  
 beslut att anta planen. 
  
 24 § 
  
 Kungörelse 
  
 om 
  
 utställningen 
  
 Om 
  
 länsstyrelsen 
  
 lämnar ett 
  
 av planförslaget skall minst en 
  
 yttrande 
  
 över planförslaget, 
  
 ska 
  
 vecka före utställningstidens bör- 
  
 det framgå av yttrandet, om det 
  
 jan anslås 
  
 på 
  
 kommunens 
  
 kan befaras att 
  
 anslagstavla och införas i orts- 
  
 1. ett riksintresse enligt 3 eller 
  
 tidning. Kungörandet får 
  
 dock 
  
 4 kap. miljöbalken inte tillgodo- 
  
 ske senast den dag då utställ- 
  
 ses, 
  
 ningstiden 
  
 börjar, 
  
 om 
  
 denna 
  
 2. regleringen av sådana frågor 
  
 36 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 bestämts till minst fyra veckor. Av kungörelsen skall framgå 
  
 1. 
  
 var planområdet ligger, 
  
 2. 
  
 om förslaget avviker från översiktsplanen, 
  
 3. 
  
 i vilken utsträckning mark eller annat utrymme eller särskild rätt till mark eller annat utrymme till följd av planens antagande kan komma att tas i anspråk enligt 6 kap.  
  
 17–19 
  §§ , 
  
 4. 
  
 var utställningen äger rum, 
  
 5. 
  
 inom vilken tid, på vilket sätt och till vem synpunkter på förslaget skall lämnas, 
  
 6. 
  
 att den som inte senast under utställningstiden framfört 
  
 synpunkter på förslaget enligt 13 kap. 5 § kan förlora rätten att överklaga beslut att anta planen. 
 För kungörandet skall gälla vad som är föreskrivet i lagen (1977:654) om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m. 
 Ett exemplar av förslaget med en planbeskrivning enligt 26 §, en genomförandebeskrivning enligt 6 kap. 1 § och samrådsredogörelsen skall, innan förslaget ställs ut, sändas till länsstyrelsen och kom- muner som berörs av förslaget. 
 om användningen av mark- och vattenområden som angår flera kommuner inte har samordnats på ett lämpligt sätt, 
  
 3. 
  
 en miljökvalitetsnorm en- ligt 5 kap. miljöbalken inte följs, eller 
  
 4. 
  
 en bebyggelse annars blir olämplig med hänsyn till de boendes och övrigas hälsa eller säkerhet eller till risken för olyckor, översvämning eller ero- sion. 
  
 25 § 
 Underrättelse om innehållet i Upphävs kungörelsen skall senast dagen för 
 kungörandet i brev sändas till 
  
 1. 
  
 kända sakägare, 
  
 2. 
  
 känd organisation av hyres- gäster som har avtal om förhand- lingsordning för en fastighet som berörs av planförslaget eller, om 
  
 37 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 förhandlingsordning inte gäller, känd förening av hyresgäster som är ansluten till en riksorga- nisation och inom vars verksam- hetsområde fastigheten är belägen, 
 3. andra som har ett väsent- ligt intresse av förslaget. 
 Om förslaget berör en sam- fällighet för vilken finns styrelse eller annan utsedd att förvalta samfällighetens angelägenheter, får underrättelsen sändas till en ledamot av styrelsen eller till för- valtaren. Saknas styrelse eller för- valtare, får underrättelsen sändas till en av delägarna för att hållas tillgänglig för alla. 
 Underrättelse enligt första stycket behöver inte sändas, om ett stort antal personer skall under- rättas och det skulle innebära större kostnad och besvär än som är för- svarligt med hänsyn till ända- målet med underrättelsen att sända den till var och en av dem. Ägare av sådan mark eller sådant utrymme och innehavare av sådan särskild rätt till mark eller annat utrymme som avses i 24 § första stycket 3 skall dock alltid under- rättas enligt första stycket. Det- samma gäller den som har med- delats ett föreläggande enligt 28 a §. 
  
 26 § 
  
 Under  
 utställningstiden 
  
 skall 
  
 Under  
 granskningstiden ska 
  
 planförslaget åtföljas av 
  
 planförslaget åtföljas av 
  
 1. 
  
 planbeskrivningen och genomförandebeskrivningen, 
  
 2. 
  
 samrådsredogörelsen, 
  
 38 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 3. 
  
 program för planen, miljökonsekvensbeskrivning, grundkarta och fastighetsförteckning, om sådana handlingar har upprättats, 
  
 4. 
  
 annat planeringsunderlag som kommunen anser vara av betydelse för en bedömning av förslaget. 
  
 I 
  
 planbeskrivningen 
  
 skall 
  
 I 
  
 planbeskrivningen 
  
 ska 
  
 redovisas 
  
 planeringsförutsätt- 
  
 redovisas 
  
 planeringsförutsätt- 
  
 ningarna, planens syfte och skälen 
  
 ningarna, planens syfte och skälen 
  
 till planens utformning samt de 
  
 till planens utformning samt de 
  
 överväganden 
  
 som 
  
 legat 
  
 till 
  
 överväganden 
  
 som 
  
 legat 
  
 till 
  
 grund för omfattningen av kravet 
  
 grund för omfattningen av kravet 
  
 på bygglov 
  
 inom 
  
 planområdet. 
  
 på bygglov 
  
 inom 
  
 planområdet. 
  
 Beskrivningen 
  
 skall 
  
 åtföljas av 
  
 Beskrivningen 
  
 ska 
  
 åtföljas 
  
 av 
  
 illustrationsmaterial, 
  
 om 
  
 det 
  
 illustrationsmaterial, 
  
 om 
  
 det 
  
 inte är uppenbart onödigt. Om 
  
 inte är uppenbart onödigt. Om 
  
 planförslaget avviker från över- 
  
 planförslaget avviker från över- 
  
 siktsplanen, 
  
 skall 
  
 avvikelsen 
  
 och 
  
 siktsplanen, 
  
 ska  
 avvikelsen 
  
 och 
  
 skälen till denna redovisas i be- 
  
 skälen till denna redovisas i be- 
  
 skrivningen. 
  
 skrivningen. 
  
 Annat 
  
 tillgängligt 
  
 material 
  
 Annat 
  
 tillgängligt 
  
 material 
  
 som belyser förslagets innebörd, 
  
 som belyser förslagets innebörd, 
  
 bör också  
 ställas ut. 
  
 bör också  
 bifogas planförslaget 
 . 
  
 27 § 
  
 Efter 
  
 utställningstiden 
  
 skall 
  
 Efter 
  
 granskningstiden 
  
 ska 
  
 kommunen 
  
 sammanställa 
  
 de 
  
 kommunen 
  
 sammanställa 
  
 de 
  
 synpunkter som  
 senast under ut- 
  
 synpunkter som  
 under gransk- 
  
 ställningstiden 
  
 har 
  
 framförts 
  
 ningstiden  
 har framförts skrift- 
  
 skriftligen 
  
 och 
  
 redovisa 
  
 sina 
  
 ligen och redovisa sina förslag 
  
 förslag med anledning av dem i 
  
 med anledning av dem i ett 
  
 ett  
 utlåtande som skall fogas till 
  
 granskningsutlåtande, 
  
 som 
  
 ska 
  
 handlingarna i ärendet. 
  
 hållas tillgängligt hos kommunen 
  
 Utlåtandet eller ett med- 
  
 och på kommunens webbplats. 
  
 delande om var utlåtandet hålls 
  
 Kommunen ska snarast möj- 
  
 tillgängligt 
  
 skall 
  
 för 
  
 kännedom 
  
 ligt skicka en skriftlig underrätt- 
  
 snarast möjligt i brev sändas till 
  
 else om på vilket sätt och under 
  
 dem som inte fått sina synpunkter 
  
 vilken tid som granskningsutlåt- 
  
 tillgodosedda. Om ett stort antal 
  
 andet hålls tillgängligt. Under- 
  
 personer 
  
 skall 
  
 underrättas, 
  
 får 
  
 rättelsen kan skickas elektroniskt, 
  
 underrättelse i stället ske genom 
  
 om det bedöms lämpligt. Under- 
  
 kungörande på det sätt som anges i 
  
 rättelsen ska skickas till 
  
 24 §, 
  
 eller 
  
 genom 
  
 en 
  
 kungörelse 
  
 1. 
  
 länsstyrelsen 
  
 samt region- 
  
 39 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 som anslås på kommunens anslags- tavla, informationsblad om kun- görelsen som sprids till de boende som berörs av förslaget till detalj- plan och brev till sakägare och sådan organisation eller förening som avses i 25 § första stycket 2 och som inte fått sina synpunkter tillgodosedda. 
 Om förslaget ändras väsent- ligt efter  
 utställningen, skall ny utställning ske. 
  
 planeorgan och kommuner som berörs av planen, och 
 2. dem som anges i 20 § första stycket och som under gransk- ningstiden har lämnat synpunkter som inte har blivit tillgodosedda. Underrättelse behöver skickas en- dast till dem som har uppgett identifierbart namn och adress. 
 Om förslaget ändras väsent- ligt efter  
 granskningstiden, ska en ny granskning ske under ytter- ligare en granskningstid. 
  
 28 § 
 I stället för vad som föreskrivs  
 Upphävs  
 i 18 §, 20 §, 21 § andra stycket 
 samt  
 22–27 
  §§ får bestäm- melserna i andra stycket tillämpas (enkelt planförfarande), om för- slaget till detaljplan är av begrän- sad betydelse, saknar intresse för allmänheten samt är förenligt med översiktsplanen och länsstyrelsens granskningsyttrande enligt 4 kap. 9 §. 
 Vid enkelt planförfarande skall länsstyrelsen och de som anges i 25 § första stycket beredas tillfälle till samråd. När förslag till detalj- plan föreligger skall de under- rättas om detta och, om de inte godkänner förslaget, under minst två veckor ha tillfälle att skrift- ligen lämna synpunkter på för- slaget. Denna tid kan förkortas om alla berörda är ense om det. En sammanställning av inkomna syn- punkter och förslag med anledning av dem skall redovisas i ett särskilt utlåtande som skall fogas till 
 40 
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 handlingarna i ärendet. 
  
 30 § 
  
 Senast dagen efter det att juste- 
  
 Beslutet om antagande ska, så 
  
 ringen av protokollet med beslut 
  
 snart protokollet har justerats, med- 
  
 om antagande av detaljplanen har 
  
 delas genom att hållas tillgängligt 
  
 tillkännagetts 
  
 på 
  
 kommunens 
  
 hos kommunen och på kom- 
  
 anslagstavla skall ett meddelande 
  
 munens webbplats. 
  
 om tillkännagivandet, ett proto- 
  
 Kommunen 
  
 ska 
  
 samma 
  
 dag 
  
 kollsutdrag med beslutet och en 
  
 skicka en skriftlig underrättelse om 
  
 uppgift om vad den som vill över- 
  
 beslutet med uppgift om vilken dag 
  
 klaga beslutet måste göra sändas i 
  
 det har 
  
 meddelats 
  
 tillsammans 
  
 brev till 
  
 med 
  
 en 
  
 överklagandeanvisning. 
  
 Underrättelsen kan skickas elek- 
  
 troniskt, om det bedöms lämpligt. 
  
 Underrättelsen ska skickas till 
  
 1. 
  
 länsstyrelsen 
  
 och 
  
 de 
  
 1. 
  
 länsstyrelsen 
  
 och 
  
 de 
  
 regionplaneorgan 
  
 och 
  
 kom- 
  
 regionplaneorgan 
  
 och 
  
 kom- 
  
 muner som berörs av planen, 
  
 muner som berörs av planen, 
  
 2. de sakägare, bostadsrätts- 
  
 och 
  
 havare, 
  
 hyresgäster 
  
 och boende 
  
 2. 
  
 dem som anges i 20 § första 
  
 samt 
  
 sådana 
  
 organisationer och 
  
 stycket och som under gransk- 
  
 sådana 
  
 föreningar 
  
 som 
  
 avses i 
  
 ningstiden har lämnat synpunkter 
  
 25 § 
  
 första 
  
 stycket 
  
 2 
  
 och för- 
  
 som inte har blivit tillgodosedda. 
  
 eningar som har rätt att överklaga 
  
 Underrättelse 
  
 behöver 
  
 skickas 
  
 enligt 13 kap. 6 §, om de senast 
  
 endast till dem som har uppgett 
  
 under 
  
 utställningstiden 
  
 eller 
  
 identifierbart namn och adress. 
  
 under den i 28 § andra stycket 
  
 angivna 
  
 tiden skriftligen 
  
 har 
  
 lämnat synpunkter i ärendet som 
  
 inte har blivit tillgodosedda eller 
  
 om de har rätt att överklaga på 
  
 grund av bestämmelsen i 13 kap. 
  
 5 § andra stycket första meningen. 
  
 Om ett stort antal personer 
  
 skall 
  
 underrättas 
  
 enligt 
  
 första 
  
 stycket 2, och det skulle innebära 
  
 större kostnad och besvär att sända underrättelsen till var och en av dem än som är försvarligt med hänsyn till ändamålet med 
 41 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 underrättelsen, får underrättelse i stället ske antingen genom kun- görande på det sätt som anges i 24 § eller genom att en kungörelse anslås på kommunens anslags- tavla, informationsblad om kun- görelsen sprids till de boende som berörs av beslutet och brev sänds till sådana sakägare, organisationer och föreningar som avses i första stycket 2. Ägare av sådan mark eller sådant utrymme och innehavare av sådan särskild rätt till mark eller annat utrymme som kan komma att tas i anspråk enligt 6 kap. 17– 19 §§ skall dock alltid underrättas enligt första stycket. Detsamma gäller den som har fått ett föreläggande enligt 28 a §. 
 Av en kungörelse enligt andra stycket skall det framgå vad beslutet avser, tidpunkten för beslutets tillkännagivande på kommunens anslagstavla och vad den som vill överklaga beslutet måste göra. Om kungörelsen in- förs i ortstidningen, skall detta ske samma dag som beslutet till- kännages på anslagstavlan. 
  
 31 § 
  
 När beslutet att anta detalj- 
  
 När beslutet att anta detalj- 
  
 planen har vunnit laga kraft, 
  
 planen har vunnit laga kraft,  
 ska 
  
 skall  
 de som till följd av beslutet 
  
 de som till följd av beslutet kan 
  
 kan vara berättigade till ersätt- 
  
 vara berättigade till ersättning 
  
 ning 
  
 enligt 
  
 14 kap. 5 eller 
  
 8 § 
  
 enligt 14 kap. 5 eller 8 §  
 skrift- 
  
 underrättas. 
  
 I 
  
 underrättelsen 
  
 ligen  
 underrättas. I underrättel- 
  
 skall  
 också tas in en upplysning 
  
 sen  
 ska  
 också tas in en upplys- 
  
 om 
  
 innehållet 
  
 i 15 kap. 
  
 4 §. 
  
 ning om innehållet i 15 kap. 4 §. 
  
 Kommunen 
  
 bestämmer 
  
 om 
  
 Underrättelsen kan skickas elek- 
  
 42 
  
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 underrättelsen 
  
 skall ske 
  
 genom 
  
 troniskt, om det bedöms lämpligt. 
  
 brev eller genom kungörande på 
  
 det sätt som anges i 24 §. 
  
 Kommunen  
 ska  
 på planhand- 
  
 Kommunen  
 skall  
 på plan- 
  
 handlingarna anteckna datum då 
  
 lingarna anteckna datum då be- 
  
 beslutet vunnit laga kraft. Om 
  
 slutet vunnit laga kraft. Om ett 
  
 ett förordnande 
  
 enligt 
  
 13 kap. 
  
 förordnande 
  
 enligt 
  
 13 kap. 
  
 8 § 
  
 8 § andra stycket har meddelats, 
  
 andra stycket har meddelats,  
 ska 
  
 skall  
 även datum för förord- 
  
 även datum 
  
 för 
  
 förordnandet 
  
 nandet antecknas. Snarast möj- 
  
 antecknas. Snarast möjligt efter 
  
 ligt efter det att beslutet att anta 
  
 det att beslutet att anta 
  
 detaljplanen har vunnit laga kraft 
  
 detaljplanen 
  
 har 
  
 vunnit 
  
 laga 
  
 skall  
 ett exemplar av planen, plan- 
  
 kraft  
 ska  
 ett exemplar av planen, 
  
 beskrivningen, 
  
 genomförandebe- 
  
 planbeskrivningen, 
  
 genomför- 
  
 skrivningen och 
  
 fastighetsför- 
  
 andebeskrivningen 
  
 och fastig- 
  
 teckningen sändas till länsstyrel- 
  
 hetsförteckningen sändas till läns- 
  
 sen samt till lantmäterimyndig- 
  
 styrelsen samt till lantmäterimyn- 
  
 heten, om det inte är uppenbart 
  
 digheten, om det inte är uppen- 
  
 obehövligt. 
  
 bart obehövligt. 
  
 Om handlingarna inte kan 
  
 Om handlingarna inte 
  
 kan 
  
 sändas till myndigheterna inom 
  
 sändas till myndigheterna inom 
  
 två veckor från det att planen 
  
 två veckor från det att planen 
  
 vunnit laga kraft,  
 skall  
 myndig- 
  
 vunnit laga kraft,  
 ska  
 myn- 
  
 heterna genast 
  
 underrättas om 
  
 digheterna 
  
 genast 
  
 underrättas 
  
 innehållet i handlingarna. 
  
 om innehållet i handlingarna. 
  
 31 a § 
  
 Om underrättelse enligt 23, 27 
  
 eller 30 § ska ske till en sam- 
  
 fällighet för vilken finns en styr- 
  
 else eller någon annan utsedd att 
  
 förvalta samfällighetens angelägen- 
  
 heter, får underrättelsen sändas till 
  
 en ledamot av styrelsen eller till 
  
 förvaltaren. Saknas 
  
 styrelse 
  
 eller 
  
 förvaltare, 
  
 får 
  
 underrättelsen 
  
 sändas till en av delägarna för att 
  
 hållas tillgänglig för alla. 
 Om underrättelse som avses i första stycket ska ske till bostads- rättshavare, får underrättelsen sän- 
 43 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 das till en ledamot av styrelsen för bostadsrättsföreningen. 
 Om i andra fall än som anges i första och andra styckena, ett stort antal personer ska under- rättas enligt 23, 27 eller 30 § och det skulle innebära större kostnad och besvär att sända under- rättelsen till var och en av dem än som är försvarligt med hänsyn till ändamålet med underrättelsen, får underrättelse i stället ske ge- nom informationsblad som de be- rörda personerna kan ta del av. 
 Ägare av sådan mark eller sådant utrymme och innehavare av sådan särskild rätt till mark eller annat utrymme som kan komma att tas i anspråk enligt 6 kap.  
 17–19 
  §§ ska dock alltid underrättas med brev. En sådan underrättelse kan skickas elek- troniskt, om det bedöms lämpligt Detsamma gäller den som har fått ett föreläggande enligt 28 a §. 
  
 32 § 
  
 Bestämmelserna i 
  
 18–31 
  §§ 
  
 Bestämmelserna i  
 18–31a 
  §§ 
  
 skall  
 tillämpas även när detalj- 
  
 ska  
 tillämpas även när detalj- 
  
 planer ändras  
 eller upphävs 
 . 
  
 planer ändras  
 och när de upphävs 
  
 under genomförandetiden. Om en 
  
 detaljplan upphävs efter genom- 
  
 förandetiden tillämpas bestämmel- 
  
 serna i  
 23–31 
  a §§ . 
  
 33 § 
  
 Bestämmelserna i 
  
 19 § 
  
 om 
  
 Bestämmelserna i 19 § 
  
 om 
  
 fastighetsförteckning 
  
 och 
  
 be- 
  
 fastighetsförteckning 
 , i 20 § and- 
  
 stämmelserna i  
 20–31 
  §§ 
  
 skall 
  
 ra stycket om plansamråd och be- 
  
 tillämpas när områdesbestämme- 
  
 stämmelserna i 
  
 21–31 
  a §§ 
  
 ska 
  
 lser antas, ändras eller upphävs. 
  
 tillämpas när 
  
 områdesbestäm- 
  
 44 
  
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 melser antas, ändras eller upp- 
  
 hävs. 
  
 6 kap 
  
 12 § 
  
 Bestämmelserna i 5 kap.  
 18– 
  
 Bestämmelserna i 5 kap.  
 19– 
  
 28 och 30 §§ skall  
 tillämpas när 
  
 24,  
 26–27 
  §§ och  
 30-31 
  a §§ ska 
  
 fastighetsplanen 
  
 upprättas. Om 
  
 tillämpas 
  
 när 
  
 fastighetsplanen 
  
 fastighetsplanen 
  
 inte upprättas 
  
 upprättas. Om 
  
 fastighetsplanen 
  
 gemensamt 
  
 med 
  
 detaljplanen 
  
 inte upprättas gemensamt med 
  
 behöver dock samråd inte ske 
  
 detaljplanen behöver dock sam- 
  
 med länsstyrelsen och kom- 
  
 råd inte ske med länsstyrelsen 
  
 muner som berörs av förslaget. 
  
 och kommuner som berörs av 
  
 Inte heller behöver planförslaget 
  
 förslaget. 
  
 Inte 
  
 heller 
  
 behöver 
  
 sändas till dem. 
  
 planförslaget sändas till dem. 
  
 I 
  
 planbeskrivningen 
  
 skall 
  
 I 
  
 planbeskrivningen 
  
 ska 
  
 redovisas vilken detaljplan som 
  
 redovisas vilken detaljplan som 
  
 fastighetsplanen 
  
 hänför sig till 
  
 fastighetsplanen 
  
 hänför sig 
  
 till 
  
 och skälen till den utformning av 
  
 och skälen till den utformning av 
  
 fastighetsplanen 
  
 som har 
  
 valts. 
  
 fastighetsplanen 
  
 som 
  
 har valts. 
  
 Om 
  
 planförslaget 
  
 avviker 
  
 från 
  
 Om 
  
 planförslaget avviker 
  
 från 
  
 detaljplanen,  
 skall  
 avvikelsen och 
  
 detaljplanen 
 , ska  
 avvikelsen och 
  
 skälen till denna redovisas i 
  
 skälen till denna redovisas i 
  
 beskrivningen. 
  
 beskrivningen. 
  
 14 § 
  
 Bestämmelserna i  
 3–9, 
  12 och 
  
 Bestämmelserna i  
 3–9, 
  12 och 
  
 13 §§ tillämpas även när fastig- 
  
 13 §§ 
  
 ska 
  
 tillämpas 
  
 även 
  
 när 
  
 hetsplanen ändras eller upphävs. 
  
 fastighetsplanen ändras eller upp- 
  
 hävs.  
 Vid upphävande gäller dock 
  
 inte bestämmelserna om plan- 
  
 samråd i 5 kap.  
 20–22 
  a §§ . 
  
 8 kap Bygglov, rivningslov och marklov 
  
 Åtgärder som kräver bygglov 
  
 Generella bestämmelser 
  
 1 § 
  
 Bygglov krävs för  
 att 
  
 Bygglov krävs för 
  
 1. 
  
 uppföra byggnader, 
  
 1. 
  
 nybyggnad, 
  
 2. 
  
 göra tillbyggnader, 
  
 2. 
  
 tillbyggnad, 
  
 3. 
  
 ta i 
  
 anspråk 
  
 eller inreda 
  
 3. 
  
 följande 
  
 ändringar 
  
 av 
  
 45 
  
 Författningsförslag SOU 2008:68 
  
 byggnader helt eller till viss del 
  
 byggnadsverk, nämligen att 
  
 för väsentligen annat ändamål än 
  
 a. ta i anspråk eller inreda ett 
  
 det för vilket byggnaden senast 
  
 byggnadsverk helt eller till viss 
  
 har använts eller för vilket bygg- 
  
 del för väsentligen annat ända- 
  
 lov har getts, och 
  
 mål än det för vilket byggnads- 
  
 4. göra sådana ändringar av 
  
 verket senast har använts eller för 
  
 byggnader som innebär att det in- 
  
 vilket bygglov har getts, 
  
 reds någon ytterligare bostad eller 
  
 b. göra ändringar som berör 
  
 någon ytterligare lokal för handel, 
  
 en byggnads konstruktion av de 
  
 hantverk eller industri. 
  
 bärande delarna, 
  
 c. göra 
  
 väsentliga 
  
 ändringar 
  
 av en byggnads planlösning, 
  
 d. installera 
  
 eldstäder 
  
 eller 
  
 rökkanaler i en byggnad eller göra 
  
 ändringar i byggnaden som berör 
  
 dessa 
  
 anordningar 
  
 samt 
  
 göra 
  
 andra ändringar som berör bygg- 
  
 nadens brandskydd, 
  
 e. installera eller göra en vä- 
  
 sentlig ändring av eller komp- 
  
 lettera anordningar för ventila- 
  
 tion, 
  
 f. installera eller göra en väs- 
  
 entlig ändring av anordningar för 
  
 vattenförsörjning och avlopp, 
  
 g. installera eller göra en väs- 
  
 entlig ändring av hissar, 
  
 h. göra ändring av en bygg- 
  
 nad som omfattas av bestämmel- 
  
 ser utfärdade med stöd av 5 kap. 
  
 7 § första 
  
 stycket 
  
 4b 
  
 eller 
  
 16 § 
  
 andra stycket 4b, och 
  
 i. göra sådan ändring av en 
  
 byggnad som i större omfattning 
  
 berör material i fasaden. 
  
 Vad som sägs i första stycket 
  
 3h gäller även vid underhåll av 
  
 sådan byggnad. 
  
 I fråga om ekonomibygg- 
  
 I fråga om ekonomibygg- 
  
 nader 
  
 för jordbruk, skogsbruk 
  
 nader 
  
 för 
  
 jordbruk, 
  
 skogsbruk 
  
 eller 
  
 därmed jämförlig näring 
  
 eller 
  
 därmed jämförlig näring 
  
 46 
  
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 inom områden som inte om- 
  
 inom områden som inte om- 
  
 fattas av detaljplan krävs bygg- 
  
 fattas av detaljplan krävs bygg- 
  
 lov endast för åtgärder som an- 
  
 lov endast för åtgärder som an- 
  
 ges i första stycket 3. 
  
 ges i första stycket 3 
 a. 
  
 I  
 4–4 
  b och 10 §§ finns särskilda bestämmelser för en- och två- bostadshus och för vissa byggnader avsedda för totalförsvaret. Enligt  
 5–7 
  §§ kan kommunen besluta om undantag från kravet på 
  
 bygglov eller om längre gående krav. 
  
 4 a § 
  
 För en- och tvåbostadshus 
  
 För en- och tvåbostadshus 
  
 och 
  
 tillhörande komplement- 
  
 och 
  
 tillhörande 
  
 komplement- 
  
 byggnader inom ett område med 
  
 byggnader inom ett område med 
  
 detaljplan krävs, trots bestäm- 
  
 detaljplan krävs, trots bestäm- 
  
 melserna i 3 §, inte bygglov för att 
  
 melserna i 3 §, inte bygglov för att 
  
 färga 
  
 om, 
  
 byta 
  
 fasadbeklädnad 
  
 färga om  
 byggnaden,  
 eller byta 
  
 eller 
  
 byta taktäckningsmaterial, 
  
 taktäckningsmaterial, om åtgär- 
  
 om 
  
 åtgärden 
  
 inte 
  
 väsentligt 
  
 den inte väsentligt ändrar bygg- 
  
 ändrar byggnadens eller områ- 
  
 nadens eller områdets karaktär. 
  
 dets karaktär. 
  
 Bygglov för åtgärder med fasa- 
  
 Första stycket gäller inte om 
  
 den på sådana hus krävs endast 
  
 kommunen 
  
 enligt 
  
 6 § första 
  
 under förutsättning att åtgärden 
  
 stycket 1 a har bestämt att 
  
 1. 
  
 väsentligt 
  
 ändrar bygg- 
  
 åtgärderna kräver bygglov. 
  
 nadens eller områdets karaktär, 
  
 eller 
  
 2. är sådan son anges i 1§ första stycket i. 
 Befrielsen från bygglovsplikt enligt första stycket och andra stycket 1  
 gäller inte om kom- munen enligt 6 § första stycket 1 a har bestämt att åtgärderna kräver bygglov. 
  
 5 § 
 Kommunen får i en detaljplan besluta att bygglov inte krävs för att på det sätt och under den tid som närmare anges i planen utföra 
  
 åtgärder som avses i  
 1–3 
  §§. 
  
 Kommunen får i områdes- 
  
 Kommunen får i områdes- 
  
 bestämmelser besluta att bygg- 
  
 bestämmelser besluta att bygg- 
  
 lov inte krävs för att på det sätt 
  
 lov inte krävs för att på det sätt 
  
 47 
  
 Författningsförslag SOU 2008:68 
  
 som närmare anges i bestäm- 
  
 som närmare anges i bestäm- 
  
 melserna 
  
 melserna  
 göra 
  
 1. 
  
 uppföra, bygga till eller på 
  
 1. 
  
 nybyggnad, 
  
 tillbyggnad 
  
 annat sätt ändra  
 komplement- 
  
 eller ändring av  
 komplement- 
  
 byggnader, 
  
 byggnader, 
  
 2. 
  
 göra  
 mindre tillbyggnader, 
  
 2. 
  
 mindre tillbyggnader, 
  
 4. 
  
 utföra eller ändra  
 anlägg- 
  
 4. 
  
 nybyggnad eller ändring av 
  
 ningar som avses i 2 §, 
  
 anläggningar som avses i 2 §, 
  
 5. 
  
 bygga till eller på annat sätt 
  
 5. 
  
 tillbyggnad eller ändring av 
  
 ändra  
 industribyggnader, 
  
 industribyggnader, 
  
 6. 
  
 uppföra, bygga till eller på 
  
 6. 
  
 nybyggnad, 
  
 tillbyggnad 
  
 annat sätt ändra  
 enklare fritids- 
  
 eller ändring av  
 enklare fritids- 
  
 hus, kolonistugor och liknande 
  
 hus, kolonistugor och liknande 
  
 byggnader. 
  
 byggnader. 
  
 Beslut enligt första och andra stycket får inte fattas, om bygglov krävs för att tillvarata grannars intressen eller allmänna intressen. 
  
 Inom 
  
 samlad 
  
 bebyggelse 
  
 Inom 
  
 samlad 
  
 bebyggelse 
  
 krävs medgivande 
  
 från berörda 
  
 krävs medgivande från berörda 
  
 grannar, om åtgärder som avses i 
  
 grannar, om åtgärder som avses i 
  
 andra stycket 1 och 2  
 skall 
  
 andra stycket 1 och 2  
 ska  
 utföras 
  
 utföras utan bygglov. 
  
 utan bygglov. 
  
 6 § 
  
 Kommunen får 
  
 Kommunen får 
  
 1. i detaljplanen för ett om- 
  
 1. i detaljplanen för ett om- 
  
 råde som utgör en värdefull miljö 
  
 råde som utgör en värdefull miljö 
  
 bestämma att bygglov krävs för 
  
 bestämma att bygglov krävs för 
  
 att i området 
  
 att i området 
  
 a. vidta en åtgärd som avses i 
  
 a. vidta en åtgärd som annars 
  
 4 § första stycket 3 eller 4 a § 
  
 är befriad från bygglovsplikt på 
  
 första stycket, eller 
  
 grund av 
  
 4 § första 
  
 stycket 3, 
  
 4 a § första stycket 
  
 eller andra 
  
 stycket 1  
 eller andra stycket 1, 
  
 eller 
  
 b. underhålla en sådan bebyg- 
  
 b. underhålla  
 eller ändra  
 en 
  
 gelse med särskilt bevarandevärde 
  
 sådan bebyggelse med särskilt be- 
  
 som avses i 3 kap. 12 §, 
  
 varandevärde som avses i 3 kap. 
  
 12 §, 
  
 2. med 
  
 områdesbestäm- 
  
 2. med 
  
 områdesbestäm- 
  
 melser för ett område utanför 
  
 melser för ett område utanför 
  
 detaljplan bestämma att bygglov 
  
 detaljplan bestämma att bygglov 
  
 48 
  
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 krävs för att i området vidta 
  
 krävs för att i området vidta 
  
 sådana åtgärder som avses i 4 b § 
  
 sådana åtgärder som avses i 4 b § 
  
 första stycket 1 och 2, 
  
 första stycket 1 och 2, 
  
 3. med 
  
 områdesbestämmel- 
  
 3. med 
  
 områdesbestämmel- 
  
 ser för ett område som utgör en 
  
 ser för ett område som utgör en 
  
 värdefull miljö utanför detaljplan 
  
 värdefull miljö utanför detaljplan 
  
 bestämma att bygglov krävs för 
  
 bestämma att bygglov krävs för 
  
 att i område 
  
 att i området 
  
 a. vidta en åtgärd som avses i 
  
 a. vidta en åtgärd som avses i 
  
 3 § första stycket 1, eller 
  
 3 § första stycket 1, eller 
  
 b. underhålla en sådan be- 
  
 b. underhålla  
 eller ändra  
 en 
  
 byggelse med särskilt bevar- 
  
 sådan bebyggelse med särskilt be- 
  
 andevärde 
  
 som avses 
  
 i 
  
 3 kap. 
  
 varandevärde som avses i 3 kap. 
  
 12 §, och 
  
 12 §, och 
  
 4. om det finns särskilda 
  
 4. om det finns särskilda 
  
 skäl, 
  
 skäl, 
  
 a. med 
  
 områdesbestämmel- 
  
 a. med 
  
 områdesbestämmel- 
  
 ser för ett område utanför 
  
 ser för ett område utanför 
  
 detaljplan bestämma att bygglov 
  
 detaljplan bestämma att bygglov 
  
 krävs för att i området uppföra, 
  
 krävs för att i området uppföra, 
  
 bygga till eller på annat sätt 
  
 bygga till eller på annat sätt 
  
 ändra 
  
 ekonomibyggnader för 
  
 ändra 
  
 ekonomibyggnader 
  
 för 
  
 jordbruk, skogsbruk eller där- 
  
 jordbruk, skogsbruk eller där- 
  
 med jämförlig näring, och 
  
 med jämförlig näring, och 
  
 b. i 
  
 detaljplan eller 
  
 med 
  
 b. i 
  
 detaljplan eller 
  
 med 
  
 områdesbestämmelser 
  
 bestäm- 
  
 områdesbestämmelser bestäm- 
  
 ma att bygglov krävs för att an- 
  
 ma att bygglov krävs för att an- 
  
 ordna 
  
 eller väsentligt 
  
 ändra 
  
 ordna 
  
 eller väsentligt 
  
 ändra 
  
 anläggningar för sådana grund- 
  
 anläggningar för sådana grund- 
  
 vattentäkter som avses i 11 kap. 
  
 vattentäkter som avses i 11 kap. 
  
 11 § 1 miljöbalken. 
  
 11 § 1 miljöbalken. 
  
 Första stycket  
 1–3 
  och 4 b gäller inte byggnader och andra anläggningar som avses i 10 §. 
 Åtgärder som kräver rivningslov eller marklov 
 8 § 
  
 Inom områden med detaljplan 
  
 krävs rivningslov för att riva bygg- 
  
 nader eller delar av byggnader, om 
  
 inte annat har bestämts i planen. 
  
 Kommunen får i områdesbe- 
  
 Rivningslov krävs för rivning 
  
 49 
  
 Ansökningar om bygglov för åtgärder inom områden med detaljplan  
  
 ska  
  
 bifallas om 
  
 1. åtgärden inte strider mot detaljplanen eller den fastighets- plan som gäller för området, varvid det förhållandet att gen- omförandetiden för detaljplanen inte börjat löpa utgör hinder mot att bygglov lämnas, 
  
 2. den fastighet och  
  
 det byggnadsverk  
  
 på vilken åtgärden  
  
 ska  
  
 utföras 
  
 a) stämmer överens med detaljplanen och med den fastig- hetsplan som gäller för området, eller 
  
 b) avviker från dessa planer men avvikelserna godtagits vid en bygglovsprövning enligt denna lag eller vid en fastighets- bildning enligt 3 kap. 2 § första stycket andra meningen fastig- hetsbildningslagen (1970:988), 
  
 3. åtgärden uppfyller kraven i 3 kap.1 ,2,  
  
 10, 12, och 13 §§, och 
  
 4. åtgärden kan antas uppfylla kraven i 3 kap. 3§ och  
  
 15–18 
  
  §§. 
  
 Författningsförslag SOU 2008:68 
  
 stämmelser besluta att rivningslov 
  
 av byggnader eller delar av bygg- 
  
 krävs för att riva byggnader eller 
  
 nader, om inte något annat har be- 
  
 delar av byggnader. 
  
 stämts i detaljplan eller områdesbe- 
  
 stämmelser. 
  
 Rivningslov behövs inte för att riva sådana byggnader eller delar av byggnader som får uppföras utan bygglov. Kommunen får dock besluta att rivningslov krävs för sådana åtgärder. 
 Förutsättningar för lov 
 Bygglov 11 § 
 Ansökningar om bygglov för åtgärder inom områden med detaljplan  
 skall  
 bifallas om 
 1. åtgärden inte strider mot detaljplanen eller den fastighets- plan som gäller för området, varvid det förhållandet att gen- omförandetiden för detaljplanen inte börjat löpa utgör hinder mot att bygglov lämnas, 
 2. den fastighet och  
 den byggnad eller annan anläggning  
 på vilken åtgärden  
 skall  
 utföras 
 a) stämmer överens med detaljplanen och med den fastig- hetsplan som gäller för området, eller 
 b) avviker från dessa planer men avvikelserna godtagits vid en bygglovsprövning enligt denna lag eller vid en fastighets- bildning enligt 3 kap. 2 § första stycket andra meningen fastig- hetsbildningslagen (1970:988),  
 och 
  
 3. åtgärden uppfyller kraven i 3 kap. 1, 2  
 och  
  
 10–18 
  
  §§. 
  
 50 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 Om fastigheten i annat fall än som avses i första stycket 2 b inte stämmer överens med fastighetsplanen och om ansök- ningen kommer in före utgång- en av genomförandetiden för detaljplanen,  
 skall  
 sökanden före- läggas att inom viss tid visa att ansökan om förrättning gjorts för att genomföra den fastig- hetsindelning, som förutsätts i fastighetsplanen. 
 Beträffande sådana inre åtgärder i byggnader som anges i 1 § första stycket 4 och sådana yttre åtgärder på byggnader som anges i 3 § första stycket 1 skall bygglov lämnas även om förut- sättningarna i första stycket 2 inte är uppfyllda. 
 Även om förutsättningarna i första stycket är uppfyllda, får bygglov till åtgärder på mark som enligt detaljplanen utgör kvarters- mark för allmänt ändamål läm- nas endast om ändamålet är när- mare angivet i planen. 
 Om detaljplanen saknar bestämmelser om byggnadens an- vändning och ansökningen avser bostadslägenhet som behövs för bostadsförsörjningen, får bygglov inte lämnas för sådana åtgärder som anges i 1 § första stycket 3. 
 Bygglov får lämnas till åtgärder som innebär mindre av- vikelser från detaljplanen eller fas- tighetsplanen, om avvikelserna är förenliga med syftet med planen. I fall som avses i första stycket 2 b och 17 kap. 18 a § skall en sam- 
 Om fastigheten i annat fall än som avses i första stycket 2 b inte stämmer överens med fastighetsplanen och om ansök- ningen kommer in före utgång- en av genomförandetiden för detaljplanen,  
 ska  
 sökanden före- läggas att inom viss tid visa att ansökan om förrättning gjorts för att genomföra den fastig- hetsindelning, som förutsätts i fastighetsplanen. 
 51 
 Författningsförslag SOU 2008:68 
  
 lad bedömning göras av de av- 
  
 vikande åtgärder som söks och de 
  
 som tidigare godtagits. 
  
 11 a § 
  
 För 
  
 sådana 
  
 ändringar 
  
 som 
  
 avses i 1 § första stycket 
  
 3  
 b–i, 
  
 underhåll enligt 1 § andra stycket 
  
 och sådana yttre åtgärder på 
  
 byggnader som avses i 3 § första 
  
 stycket 1 ska bygglov ges, även om 
  
 förutsättningarna 
  
 i 11 § 
  
 första 
  
 stycket 2 inte är uppfyllda. 
  
 Även 
  
 om förutsättningarna i 
  
 11 § första stycket är uppfyllda, 
  
 får bygglov till åtgärder på mark 
  
 som enligt detaljplanen utgör kvar- 
  
 tersmark för allmänt ändamål ges 
  
 endast om ändamålet är närmare 
  
 angivet i planen. 
  
 11 b § 
  
 Bygglov får ges till åtgärder 
  
 som strider mot en detaljplan eller 
  
 fastighetsplan, om åtgärden är god- 
  
 tagbar med hänsyn till dess omfatt- 
  
 ning och planens syfte (godtagbar 
  
 avvikelse). En förutsättning för 
  
 detta är att en planändring inte är 
  
 nödvändig på grund av bestäm- 
  
 melsen i 5 kap. 1 § första stycket 
  
 4. 
  
 I fall som avses i 11 § första 
  
 stycket 2 b och i 
  
 17 kap. 18 a § 
  
 ska en samlad bedömning göras 
  
 av de avvikande åtgärder som 
  
 söks och de som tidigare godtagits. 
  
 12 § 
  
 Ansökningar om bygglov för 
  
 Ansökningar om bygglov för 
  
 åtgärder inom områden som 
  
 åtgärder 
  
 inom 
  
 områden 
  
 som 
  
 inte omfattas av detaljplan  
 skall 
  
 inte omfattas av detaljplan  
 ska 
  
 52 
  
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 bifallas om åtgärden 
  
 bifallas om åtgärden 
  
 1. 
  
 uppfyller kraven i 2 kap., 
  
 1. 
  
 uppfyller kraven i 2 kap., 
  
 2. 
  
 inte  
 skall  
 föregås av detalj- 
  
 2. inte  
 ska  
 föregås av detalj- 
  
 planeläggning på grund av be- 
  
 planeläggning på grund av be- 
  
 stämmelserna i 5 kap. 1 §, 
  
 stämmelserna i 5 kap. 1 §, 
  
 3. inte strider mot områdes- 
  
 3. inte strider mot områdes- 
  
 bestämmelser och 
  
 bestämmelser och 
  
 4. 
  
 uppfyller 
  
 kraven 
  
 i 
  
 3 kap. 
  
 4. 
  
 uppfyller kraven i 3 kap.1, 
  
 1,  
 2 och  
 10–18 
  §§ . 
  
 2,  
 10, 12, och 13 §§ , och 
  
 5. åtgärden kan antas uppfylla 
  
 kraven i 3 kap. 3 § och  
 15–18 
  §§. 
  
 Beträffande en-  
 eller  
 två- 
  
 Beträffande en-  
 och  
 två- 
  
 bostadshus 
  
 skall 
  
 ansökningar 
  
 bostadshus  
 ska  
 ansökningar om 
  
 om bygglov till kompletterings- 
  
 bygglov 
  
 till 
  
 kompletterings- 
  
 åtgärder som anges i 13 § bi- 
  
 åtgärder som anges i 13§ bi- 
  
 fallas, 
  
 om 
  
 åtgärden 
  
 uppfyller 
  
 fallas, 
  
 om 
  
 åtgärden 
  
 uppfyller 
  
 kraven i första stycket 4 och inte 
  
 kraven i första stycket 4 och inte 
  
 strider mot sådana områdesbe- 
  
 strider mot sådana områdesbe- 
  
 stämmelser 
  
 som anges 
  
 i 
  
 5 kap. 
  
 stämmelser 
  
 som anges i 
  
 5 kap. 
  
 16 § 3 eller 4. 
  
 16 § 3 eller 4. 
  
 Bestämmelserna 
  
 i 
  
 andra 
  
 Bestämmelserna 
  
 i 
  
 andra 
  
 stycket gäller även andra bygg- 
  
 stycket gäller även andra bygg- 
  
 nader än en-  
 eller  
 tvåbostadshus, 
  
 nader än en-  
 och  
 tvåbostadshus, 
  
 om ansökningen 
  
 avser 
  
 sådana 
  
 om ansökningen avser sådana 
  
 åtgärder 
  
 på 
  
 byggnader 
  
 som 
  
 åtgärder 
  
 på 
  
 byggnader 
  
 som 
  
 anges i 3§ första stycket 1 eller 
  
 anges i 3 § första stycket 1 eller 
  
 underhållsåtgärder på  
 sådana bygg- 
  
 underhåll 
  
 av 
  
 sådana 
  
 byggnader 
  
 nader som avses i 3 kap. 12 §. 
  
 som avses i 3 kap. 12 §. 
  
 Bygglov 
  
 får 
  
 lämnas till 
  
 åtgärder 
  
 som 
  
 innebär 
  
 mindre 
  
 avvikelser 
  
 från 
  
 områdesbestäm- 
  
 melser, om avvikelserna är för- 
  
 enliga med syftet med bestäm- 
  
 melserna. 
  
 12 a § 
  
 Bygglov får ges till åtgärder 
  
 som strider mot områdesbe- 
  
 stämmelser, om åtgärden är god- 
  
 tagbar med hänsyn till dess omfatt- 
  
 ning 
  
 och 
  
 bestämmelsernas 
  
 syfte 
  
 53 
  
 När ansökan görs,  
  
 ska sökan- den lämna in 
  
 1. de ritningar, beskrivningar och andra uppgifter som behövs för prövning av lov, 
  
 2. de översiktliga handlingar som behövs för bedömningen in- för byggstartbeskedet enligt 9 kap. 7 §, och 
  
 3. byggherrens förslag till kon- trollansvarig. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 (godtagbar avvikelse). 
 Rivningslov och marklov 16 § 
 Ansökningar om rivningslov  
 skall  
 bifallas, om inte byggnaden eller byggnadsdelen 
  
 1. 
  
 omfattas av rivningsför- bud i detaljplan eller områdes- bestämmelser, 
  
 2. 
  
 behövs för bostadsförsörj- ningen eller 
  
 3. 
  
 bör bevaras på grund av byggnadens eller bebyggelsens his- toriska, kulturhistoriska, miljö- mässiga eller konstnärliga värde. 
  
 Ansökningar om rivningslov  
 ska  
 bifallas, om inte byggnaden eller byggnadsdelen 
  
 1. 
  
 omfattas av rivningsför- bud i detaljplan eller områdes- bestämmelser,  
  
 eller 
  
 2. 
  
 bör bevaras på grund av byggnadens eller bebyggelsens his- toriska, kulturhistoriska, miljö- mässiga eller konstnärliga värde. 
  
 20 § När ansökan görs,  
 skall de 
  
 ritningar, beskrivningar och upp- gifter i övrigt lämnas in som be- hövs för prövningen. 
 Är ansökningshandlingarna ofullständiga, får byggnads- nämnden förelägga sökanden att avhjälpa bristerna inom en viss tid. Följs inte föreläggandet, får ärendet avgöras i befintligt skick eller ansökningen avvisas. 
 Följs inte ett föreläggande enligt 11 § andra stycket, får ärendet avgöras i befintligt skick. 
 Förelägganden som avses i andra och tredje styckena skall 
 54 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 innehålla en upplysning om ver- kan av att föreläggandet inte följs. 
  
 21 a § 
  
 Är 
  
 ansökningshandlingarna 
  
 enligt 20 § ofullständiga, får bygg- 
  
 nadsnämnden 
  
 förelägga sökanden 
  
 att avhjälpa bristerna inom en viss 
  
 tid. Följs inte föreläggandet, får 
  
 ärendet avgöras i befintligt skick 
  
 eller ansökningen avvisas. 
  
 Följs inte ett föreläggande enligt 
  
 11 § 
  
 andra stycket, får 
  
 ärendet 
  
 avgöras i befintligt skick. 
  
 Förelägganden 
  
 som 
  
 avses i 
  
 första och andra styckena ska inne- 
  
 hålla en upplysning om verkan av 
  
 att föreläggandet inte följs. 
  
 22 § 
  
 Innan lov lämnas, skall bygg- 
  
 Innan lov ges,  
 ska  
 bygg- 
  
 nadsnämnden 
  
 genom 
  
 under- 
  
 nadsnämnden 
  
 genom 
  
 skriftlig 
  
 rättelse bereda 
  
 kända 
  
 sakägare 
  
 underrättelse 
  
 bereda 
  
 kända 
  
 och de kända bostadsrätts- 
  
 sakägare och de kända bostads- 
  
 havare, hyresgäster och boende 
  
 rättshavare, 
  
 hyresgäster 
  
 och 
  
 som berörs samt sådan känd 
  
 boende som berörs samt sådan 
  
 organisation eller förening som 
  
 känd organisation eller förening 
  
 anges i 5 kap.  
 25 § första stycket 
  
 som 
  
 anges i 
  
 5 kap.  
 20 § 
  
 första 
  
 2 tillfälle att yttra sig över 
  
 stycket 3  
 tillfälle att yttra sig 
  
 ansökningen, om åtgärden 
  
 över ansökningen, om åtgärden 
  
 1. innebär en avvikelse från 
  
 1. innebär en avvikelse från 
  
 detaljplan eller områdesbestäm- 
  
 detaljplan eller områdesbestäm- 
  
 melser eller 
  
 melser,  
 varvid avvikelsen 
  
 noga 
  
 ska beskrivas 
 , eller 
  
 2.  
 skall  
 utföras i ett område 
  
 2.  
 ska  
 utföras i ett område 
  
 som inte omfattas av detaljplan 
  
 som inte omfattas av detaljplan 
  
 och åtgärden inte är en komp- 
  
 och åtgärden inte är en komp- 
  
 letteringsåtgärd 
  
 och inte heller 
  
 letteringsåtgärd och inte 
  
 heller 
  
 är reglerad i områdesbe- 
  
 är reglerad i områdesbe- 
  
 stämmelser. 
  
 stämmelser. 
  
 I det fall som avses 
  
 i 5 kap. 
  
 Underrättelsen 
  
 kan 
  
 skickas 
  
 55 
  
 Beslut i ärenden om lov ska, om det inte finns särskilda skäl mot detta, meddelas senast inom tio veckor från den dag då en full- ständig ansökan kom in till nämn- den. 
  
 Författningsförslag SOU 2008:68 
  
 25 § 
  
 tredje 
  
 stycket 
  
 första 
  
 elektroniskt, 
  
 om 
  
 det bedöms 
  
 meningen 
  
 får 
  
 underrättelse ske 
  
 lämpligt. 
  
 Av 
  
 underrättelsen 
  
 ska 
  
 genom kungörande på det sätt som 
  
 framgå 
  
 att 
  
 ansökningshand- 
  
 anges i 5 kap. 24 §, eller genom en 
  
 lingarna 
  
 hålls 
  
 tillgängliga 
  
 hos 
  
 kungörelse som anslås på kom- 
  
 kommunen och 
  
 på 
  
 kommunens 
  
 munens 
  
 anslagstavla, informa- 
  
 webbplats och att tiden för att 
  
 tionsblad 
  
 om 
  
 kungörelsen 
  
 som 
  
 lämna in ett skriftligt yttrande går 
  
 sprids till de boende som berörs 
  
 ut en viss angiven dag. 
  
 och brev till kända sakägare och 
  
 sådan organisation eller förening 
  
 som 
  
 avses i 
  
 5 kap. 25 § 
  
 första 
  
 stycket 2. 
 Ärenden om lov får inte avgöras utan att sökanden underrättats om det som tillförts ärendet genom andra än honom själv och tillfälle beretts honom att yttra sig över det. Byggnadsnämnden får dock avgöra ett ärende utan att så skett, om det är uppenbart onödigt att sökanden yttrar sig. 
 Byggnadsnämnden får inte upp- dra åt sökanden att sköta under- rättelsen och får inte heller förlita sig på sådana yttranden från sak- ägare eller andra som sökanden har lämnat in. 
 22 a § 
 Ärenden om lov får inte av- göras utan att sökanden har under- rättats om det som har tillförts ärendet genom andra än honom själv och tillfälle har beretts honom att yttra sig över det. Byggnadsnämnden får dock av- göra ett ärende utan att detta har skett, om det är uppenbart onödigt att sökanden yttrar sig. 
 26 § 
 I ett beslut varigenom lov lämnas, skall anges lovets gil- tighetstid samt de villkor och upp- lysningar i övrigt som behövs. 
 56 
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 I ett beslut varigenom lov ges 
  
 ska framgå 
  
 1. lovets giltighetstid, 
  
 2. om kontrollansansvarig be- 
  
 hövs, och i så fall vem eller vilka 
  
 som är kontrollansvariga, 
  
 3. att lovet inte innebär rätt 
  
 att påbörja den sökta åtgärden, 
  
 förrän 
  
 föreskrifterna i 
  
 9 kap.9 § 
  
 har uppfyllts, samt 
  
 4. de villkor och upplysningar 
  
 i övrigt som behövs. 
  
 27 § 
  
 Sökanden skall av bygg- 
  
 Beslut 
  
 varigenom ett ärende 
  
 nadsnämnden omedelbart under- 
  
 om lov avgörs ska, så snart proto- 
  
 rättas om innehållet i det beslut 
  
 kollet har justerats, hållas till- 
  
 varigenom ett ärende om lov 
  
 gängligt hos kommunen och på 
  
 avgörs. Underrättelse skall också 
  
 kommunens webbplats. 
  
 sändas till sådan i 22 § första 
  
 Kommunen 
  
 ska 
  
 samma 
  
 dag 
  
 stycket omnämnd person, orga- 
  
 skicka 
  
 en 
  
 skriftlig 
  
 underrättelse 
  
 nisation eller förening som yttrat 
  
 om beslutet med uppgift om 
  
 sig i ärendet, om det inte är 
  
 vilken dag det har meddelats. 
  
 uppenbart obehövligt. Om be- 
  
 Underrättelsen kan skickas elek- 
  
 slutet går någon emot, skall han 
  
 troniskt, om det bedöms lämpligt. 
  
 även underrättas om hur han kan 
  
 Underrättelsen 
  
 ska 
  
 skickas 
  
 till 
  
 överklaga det och om avvikande 
  
 sökanden och, om det inte är 
  
 meningar som har antecknats i ett 
  
 uppenbart 
  
 obehövligt, 
  
 till 
  
 dem 
  
 protokoll eller i någon annan 
  
 som i rätt tid har yttrat sig i 
  
 handling. 
  
 ärendet skriftligen. 
  
 Underrättel- 
  
 Underrättelse 
  
 får 
  
 ske genom 
  
 sen behöver skickas endast till 
  
 delgivning. 
  
 Med 
  
 sökanden 
  
 får 
  
 dem som har uppgett identifi- 
  
 delgivning dock inte ske med 
  
 erbart namn och adress. Bygg- 
  
 tillämpning 
  
 av 
  
 12 
  
 eller 
  
 15 § 
  
 nadsnämnden får inte uppdra åt 
  
 delgivningslagen (1970:428). 
  
 sökanden att sköta underrättelser. 
  
 Om beslutet går någon emot, 
  
 ska 
  
 denne 
  
 också 
  
 få 
  
 en 
  
 överklagandeanvisning 
  
 och 
  
 en 
  
 uppgift 
  
 om avvikande meningar 
  
 som har antecknats i ett protokoll 
  
 eller i någon annan handling. 
  
 57 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 27 a § 
 Beslut om bygglov och mark- lov gäller omedelbart. 
 27 b § 
 Om en underrättelse enligt 22 eller 27 § ska ske till en sam- fällighet, för vilken finns en styr- else eller någon annan utsedd att förvalta samfällighetens ange- lägenheter, får underrättelsen sän- das till en ledamot av styrelsen eller till förvaltaren. Saknas styr- else eller förvaltare, får under- rättelsen sändas till en av del- ägarna för att hållas tillgänglig för alla. 
 Om en underrättelse som av- ses i första stycket ska ske till bo- stadsrättshavare, får underrättel- sen sändas till en ledamot av styrelsen för bostadsrättsföre- ningen. 
 Om i andra fall än som anges i första och andra styckena ett stort antal personer ska under- rättas enligt 22 eller 27 § och det skulle innebära större kostnad och besvär att sända underrättelsen till var och en av dem än som är försvarligt med hänsyn till ända- målet med underrättelsen, får underrättelse i stället ske genom in- formationsblad som de berörda personerna kan ta del av. 
 Giltighetstiden för lov 
 33 § 
  
 Om inte annat följer av 14 
  
 Lov upphör att gälla,  
 om 
  
 eller 14 a §, upphör bygglov, riv- 
  
 åtgärden inte har påbörjats inom 
  
 ningslov och marklov att gälla, 
  
 två år och avslutats inom fem år 
  
 58 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 om åtgärden inte har påbörjats från  
 den dag då beslutet om lov  
 inom två år och avslutats inom  
 vann laga kraft. 
  
 fem år från  
 dagen för beslutet om lov. 
 9 kap Byggnadsarbeten, tillsyn och kontroll 
  
 Ansvar 
  
 1 § 
  
 Den som för egen räkning ut- 
  
 Byggherren ska  
 se till att 
  
 för eller låter utföra  
 byggnads-, 
  
 arbetena utförs enligt bestäm- 
  
 rivnings- 
  
 eller 
  
 markarbeten 
  
 melserna i denna lag och  
 lagen 
  
 (byggherren) skall  
 se till att 
  
 (1994:847) om tekniska egen- 
  
 arbetena utförs enligt bestäm- 
  
 skapskrav på byggnadsverk m.m. 
  
 melserna i denna lag och enligt 
  
 samt  
 enligt föreskrifter  
 och  
 be- 
  
 föreskrifter  
 eller  
 beslut som har 
  
 slut som har meddelats med 
  
 meddelats med stöd av  
 lagen. 
  
 stöd av  
 dessa lagar. 
  
 Byggherren skall vidare se till att 
  
 Vid nybyggnad, tillbyggnad, 
  
 kontroll och provning utförs i till- 
  
 ändring och ombyggnad av en- 
  
 räcklig omfattning. 
  
 och tvåbostadshus gäller vad som 
  
 Arbetena 
  
 skall 
  
 planeras och 
  
 sägs i första stycket istället den 
  
 utföras med aktsamhet så att per- 
  
 som har anlitats för att projektera 
  
 soner och egendom inte skadas 
  
 eller utföra arbetena. Detsamma 
  
 och så att minsta möjliga obehag 
  
 gäller vid nybyggnad åt en bo- 
  
 uppstår. 
  
 stadsrättsförening. 
  
 I de fall en rivningsplan skall 
  
 Vid leverans av förtillverkade 
  
 finnas enligt 4 §, skall rivningen 
  
 byggelement som är avsedda att 
  
 ske på ett sådant sätt att olika 
  
 utgöra en huvudsaklig del av en- 
  
 material kan tas om hand var för 
  
 och tvåbostadshus gäller i stället 
  
 sig enligt planen. 
  
 för första och andra styckena att 
  
 leverantören ska se till att huset i 
  
 färdigt skick uppfyller kraven i 
  
 första stycket i de delar där ar- 
  
 betena inte har utförts av bygg- 
  
 Blackburn själv. 
  
 Förfarandet efter bygglov 
  
 2 § 
  
 Minst tre veckor innan arbet- 
  
 I samband med att ett bygglov 
  
 ena påbörjas skall byggherren göra 
  
 prövas eller så snart som möjligt 
  
 en anmälan till byggnadsnämnden 
  
 efter det att ett bygglov har getts, 
  
 (bygganmälan), om arbetena avser 
  
 ska byggnadsnämnden kalla till 
  
 59 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 1. 
  
 uppförande eller tillbygg- nad av en byggnad, 
  
 2. 
  
 åtgärder som anges i 8 kap. 2 § första stycket, 
  
 3. 
  
 sådana ändringar av en byggnad som berör konstruk- tionen av de bärande delarna eller som avsevärt påverkar dess plan- lösning, 
  
 4. 
  
 installation eller väsentlig ändring av hissar, eldstäder, rök- kanaler eller anordningar för ven- tilation i byggnader, 
  
 5. 
  
 installation eller väsentlig ändring av anordningar för vat- tenförsörjning eller avlopp i bygg- nader eller inom tomter, 
  
 6. 
  
 underhåll av sådan bebyg- gelse med särskilt bevarandevärde som omfattas av skyddsbestäm- melser som utfärdats med stöd av 
  
 5 kap. 7 § första stycket 4 eller 
 16 § 4. 
 Byggnadsarbetena får påbörjas tidigare än som anges i första stycket om byggnadsnämnden sär- skilt medger det. 
 Bygganmälan upphör att gälla om arbetena inte påbörjats inom två år från dagen för anmälan. 
 Rivning av byggnader eller delar av byggnader som inte är 
  
 komplementbyggnader, 
  
 sådana 
  
 ekonomibyggnader 
  
 som 
  
 avses 
  
 i 
  
 8 kap. 
  
 1 § 
  
 andra 
  
 stycket 
  
 eller 
  
 sådana 
  
 byggnader 
  
 som 
  
 avses 
  
 i 
  
 8 kap. 
  
 10 § 
  
 skall 
  
 anmälas 
  
 till 
  
 byggnadsnämnden 
  
 (rivningsan- 
  
 mälan). 
  
 Bestämmelserna i  
 första-tredje 
  
 styckena om 
  
 när 
  
 anmälan 
  
 skall 
  
 ett tekniskt samråd, om inte nämnden har funnit att ett sådant samråd är obehövligt. Ett tekniskt samråd ska alltid ske, om bygg- Blackburn begär det. 
 Kallelsen ska vara skriftlig och skickas till byggherren, den eller de kontrollansvariga, den eller de som byggherren har föreslagit som arbetsansvariga samt till andra som nämnden bestämmer. Vid arbeten som avser arbetslokaler, personalrum eller tillfälliga perso- nalbostäder för sammanlagt minst tio boende ska även en inspektör från Arbetsmiljöverket kallas samt en representant för arbetstagarna, om inte nämnden finner detta obehövligt med hänsyn till ären- dets omfattning. 
 Kallelsen kan skickas elek- troniskt, om det bedöms lämpligt. 
 60 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 göras, när arbetena får påbörjas och när anmälan upphör att gälla skall tillämpas också i fråga om rivning.. 
  
 2 a § 
  
 Om det kan antas att det i sam- 
  
 Byggherren ska före det tek- 
  
 band med byggnadsåtgärder 
  
 som 
  
 niska samrådet underrätta bygg- 
  
 anges i 2 § första stycket  
 3–5 
  upp- 
  
 nadsnämnden om sitt förslag till 
  
 kommer 
  
 rivningsmaterial 
  
 som 
  
 arbetsansvarig. 
  
 innehåller sådant farligt avfall för 
  
 I samband med det tekniska 
  
 vilket det gäller särskilda bestäm- 
  
 samrådet ska byggherren lämna in 
  
 melser, 
  
 får 
  
 byggnadsnämnden 
  
 de handlingar som, utöver de 
  
 inom en vecka från det att an- 
  
 handlingar som anges i 8 kap. 20 §, 
  
 mälan kom in besluta att bygg- 
  
 krävs 
  
 för bedömningen inför 
  
 anmälan 
  
 skall 
  
 kompletteras 
  
 med 
  
 byggstartbeskedet. 
  
 en rivningsplan 
  
 enligt 
  
 4 §. I 
  
 Med detta avses 
  
 sådana 
  
 fall 
  
 skall 
  
 12 § 
  
 andra 
  
 1. 
  
 kompletterande tekniska 
  
 stycket tillämpas. 
  
 handlingar, 
  
 2. 
  
 projektörens förslag om viktiga kontrollpunkter, och 
  
 3. 
  
 ett förslag till kontrollplan. 
  
 3 § 
  
 Krav på 
  
 bygganmälan gäller 
  
 Vid det tekniska samrådet ska 
  
 inte 
  
 en genomgång göras av 
  
 1. 
  
 sådana 
  
 åtgärder 
  
 som rör 
  
 1. 
  
 projektets organisation, 
  
 en- eller tvåbostadshus och till 
  
 2. 
  
 inlämnade 
  
 handlingar 
  
 och 
  
 dessa 
  
 hörande komplementbygg- 
  
 eventuellt 
  
 behov 
  
 av ytterligare 
  
 nader och som enligt 8 kap. 4, 4 a 
  
 handlingar, 
  
 eller 4 b § undantagits från krav 
  
 3. 
  
 byggnadsnämndens 
  
 syn- 
  
 på bygglov, 
  
 punkter på de tekniska lösning- 
  
 2. 
  
 uppförande, tillbyggnad eller 
  
 arna, 
  
 annan ändring av ekonomibygg- 
  
 4. 
  
 krav på utstakning, bygg- 
  
 nader för jordbruk, skogsbruk eller 
  
 felsförsäkring och färdigställande- 
  
 därmed jämförlig näring inom 
  
 skydd enligt 8 och 9 §§, 
  
 områden som inte omfattas av 
  
 5. 
  
 byggherrens 
  
 förslag 
  
 till 
  
 detaljplan, 
  
 arbetsansvariga enligt 12 §, 
  
 3. 
  
 sådana 
  
 åtgärder 
  
 beträff- 
  
 6. 
  
 projektörens 
  
 förslag 
  
 om 
  
 ande 
  
 anläggningar som 
  
 anges i 
  
 angelägna kontrollpunkter, 
  
 8 kap. 2 § andra stycket, 
  
 7. 
  
 den 
  
 eller 
  
 de 
  
 kontrollan- 
  
 61 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 4. sådana åtgärder som anges 
  
 svarigas yttrande över projek- 
  
 i 2 § första stycket  
 3–5 
  i fråga om 
  
 teringen enligt 10 b § 2, 
  
 byggnader eller tomter som tillhör 
  
 8. byggherrens förslag till 
  
 staten eller ett landsting, och 
  
 kontrollplan enligt 5 §, hur kon- 
  
 5. åtgärder som rör sådana 
  
 trollerna ska bli säkerställda samt 
  
 byggnader eller andra anlägg- 
  
 byggnadsnämndens krav på ytter- 
  
 ningar som är avsedda för total- 
  
 ligare kontroll, 
  
 försvaret och som är av hemlig 
  
 9. byggnadsnämndens krav på 
  
 natur. 
  
 kontroll 
  
 av 
  
 särskilt 
  
 sakkunniga 
  
 beträffande 
  
 projekteringen 
  
 eller 
  
 utförandet enligt 14 §, 
  
 10. vilka personer eller företag 
  
 som ansvarar för arbetena enligt 
  
 1 §, 
  
 11. 
  
 byggnadsnämndens 
  
 till- 
  
 synsbesök enligt 15 §, 
  
 12. 
  
 behovet 
  
 av 
  
 ytterligare 
  
 tekniska samråd, 
  
 13. förutsättningarna för er- 
  
 hållande av byggstartbesked enligt 
  
 6 §, och 
  
 14. vilka 
  
 arbetsmoment 
  
 som 
  
 byggherren avser att utföra själv 
  
 eller med hjälp av sina anställda. 
  
 Över 
  
 det 
  
 tekniska 
  
 samrådet 
  
 ska föras protokoll. 
  
 Om byggnadsnämnden finner 
  
 att projektet kräver tillstånd av 
  
 någon 
  
 annan 
  
 myndighet, 
  
 ska 
  
 nämnden 
  
 under det 
  
 tekniska 
  
 samrådet upplysa byggherren om 
  
 detta. 
  
 4 § 
  
 Bygganmälningar 
  
 och 
  
 riv- 
  
 Byggnadsnämnden eller bygg- 
  
 ningsanmälningar 
  
 skall 
  
 vara 
  
 Blackburn får kalla till ett församråd 
  
 skriftliga. För 
  
 enkla åtgärder 
  
 före det tekniska samrådet. 
  
 räcker det med muntlig anmälan. 
  
 Vid församrådet ska bygg- 
  
 Till en anmälan skall fogas en be- 
  
 nadsnämnden 
  
 och 
  
 byggherren 
  
 skrivning av projektets art och om- 
  
 samråda om hur kraven i 3 kap. 
  
 fattning. Till en 
  
 rivningsanmälan 
  
 ska tillämpas i projektet. 
  
 62 
  
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 skall också fogas en plan över hur 
  
 Över församrådet 
  
 ska föras 
  
 rivningsmaterialet 
  
 kommer 
  
 att 
  
 protokoll. 
  
 hanteras 
  
 (rivningsplan). Bygg- 
  
 nadsnämnden får i enskilda fall 
  
 besluta att rivningsplan inte be- 
  
 höver ges in. 
  
 5 § 
  
 Om 
  
 byggnadsåtgärder 
  
 som 
  
 Vid det tekniska samrådet ska 
  
 anges i 2 § första stycket  
 1–5 
  och 
  
 byggherren redovisa en kontroll- 
  
 som kräver 
  
 bygganmälan 
  
 avser 
  
 plan med uppgifter om kontroll- 
  
 arbetslokaler 
  
 eller 
  
 personalrum 
  
 organisation, definierade kontrol- 
  
 för verksamheter där arbetstagare 
  
 ler och verifiering. I planen ska 
  
 skall utföra arbete för arbets- 
  
 framgå vad som ska kontrolleras, 
  
 givares räkning och det är känt 
  
 vem som ska kontrollera, kon- 
  
 för vilket slag av verksamhet 
  
 trollmetod, mot vad 
  
 kontrollen 
  
 utrymmena 
  
 är 
  
 avsedda, 
  
 får 
  
 ska göras samt vilka anmälningar 
  
 byggnadsarbetena 
  
 inte 
  
 påbörjas 
  
 som ska göras till byggnads- 
  
 förrän skyddsombud, skyddskom- 
  
 nämnden. 
  
 mitté eller organisation som före- 
  
 Kontrollen 
  
 enligt 
  
 kontroll- 
  
 träder arbetstagarna har fått till- 
  
 planen kan utföras genom bygg- 
  
 fälle att yttra sig över åtgärderna. 
  
 Pace dokumenterade egenkon- 
  
 Om byggnadsåtgärderna avser 
  
 troll, 
  
 av den 
  
 kontrollansvarige 
  
 tillfälliga 
  
 personalbostäder 
  
 för 
  
 eller av särskilt sakkunniga, som 
  
 sammanlagt minst tio boende, får 
  
 föreslås av byggherren. Om det 
  
 byggnadsarbetena 
  
 inte 
  
 påbörjas 
  
 finns särskilda skäl, kan bygg- 
  
 förrän organisation som före- 
  
 nadsnämnden 
  
 på eget initiativ 
  
 träder arbetstagarna har fått till- 
  
 utse en särskilt sakkunnig på 
  
 fälle att yttra sig över åtgärderna. 
  
 byggherrens bekostnad. 
  
 Kontrollen ska omfatta sådana 
  
 moment som är väsentliga för att 
  
 uppfylla kraven i 3 kap. 3, 4, 10 
  
 och 12 §§ samt de föreskrifter eller 
  
 beslut som meddelats med stöd av 
  
 denna lag och lagen (1994:847) 
  
 om 
  
 tekniska 
  
 egenskapskrav på 
  
 byggnadsverk 
  
 m.m. 
  
 Kontrollen 
  
 ska dokumenteras. 
  
 Byggnadsnämnden får, om det 
  
 finns särskilda skäl, besluta om 
  
 ändring av kontrollplanen. 
  
 63 
  
 Författningsförslag SOU 2008:68 
  
 6 § 
  
 När 
  
 en 
  
 bygganmälan 
  
 har 
  
 Byggnadsnämnden ska lämna 
  
 kommit in skall byggnads- 
  
 ett 
  
 byggstartbesked 
  
 så 
  
 snart 
  
 nämnden skyndsamt låta staka ut 
  
 nämnden kan bedöma att den 
  
 byggnaden, 
  
 tillbyggnaden 
  
 eller 
  
 sökta åtgärden kan antas komma 
  
 anläggningen och märka ut dess 
  
 att uppfylla kraven i 
  
 höjdläge, om det behövs med hän- 
  
 1. 
  
 de 
  
 föreskrifter 
  
 som 
  
 har 
  
 syn till förhållandena på platsen 
  
 meddelats med stöd av 3 kap. 3 §, 
  
 och omständigheterna i övrigt. Är 
  
 2. 
  
 3 kap.  
 4–7, 
  10 
  
 och 
  
 12 §§ 
  
 byggnaden eller anläggningen till 
  
 samt 
  
 sitt läge direkt beroende av 
  
 3. de övriga föreskrifter som 
  
 gränsen mot en grannes fastighet, 
  
 har meddelats med stöd av denna 
  
 skall grannen kallas till utstak- 
  
 lag och lagen (1994:847) om tek- 
  
 ningen. 
  
 niska egenskapskrav m.m. 
  
 Om byggnadsnämnden 
  
 inte 
  
 kan 
  
 lämna ett 
  
 byggstartbesked 
  
 enligt första stycket, ska nämnden, 
  
 om byggherren begär ett besked, 
  
 besluta att vägra byggstartbesked. 
  
 7 § 
  
 När 
  
 en 
  
 bygganmälan 
  
 har 
  
 Byggstartbeskedet 
  
 ska 
  
 inne- 
  
 kommit in skall byggnads- 
  
 hålla beslut om 
  
 nämnden skyndsamt kalla till sam- 
  
 1. vilka handlingar som ska 
  
 råd (byggsamråd), om det inte är 
  
 lämnas in, 
  
 uppenbart obehövligt. Till bygg- 
  
 2. 
  
 kontrollplanen, 
  
 samrådet 
  
 skall byggherren, 
  
 den 
  
 3. 
  
 om 
  
 arbetsansvarig behövs, 
  
 som enligt 13 § anmälts som kva- 
  
 och i så fall vem eller vilka som 
  
 litetsansvarig och andra som be- 
  
 ska vara arbetsansvariga, 
  
 stäms av nämnden kallas. Vid 
  
 4. om särskilt sakkunnig be- 
  
 behov skall även Arbetsmiljö- 
  
 hövs, och i så fall vem eller vilka 
  
 verket kallas. Om det krävs en 
  
 som ska vara särskilt sakkunniga, 
  
 sådan 
  
 byggfelsförsäkring eller ett 
  
 och 
  
 sådant 
  
 färdigställandeskydd 
  
 som 
  
 5. 
  
 igångsättning 
  
 av 
  
 vissa 
  
 avses i lagen (1993:320) om bygg- 
  
 arbeten, när detta bedöms nöd- 
  
 felsförsäkring m.m., skall byggnads- 
  
 vändigt. 
  
 nämnden 
  
 bereda försäkrings- 
  
 Byggnadsnämnden 
  
 får 
  
 av- 
  
 givaren respektive den som svarar 
  
 vakta med ett byggstartbesked, till 
  
 för färdigställandeskyddet tillfälle 
  
 dess att strandskyddsdispens en- 
  
 att närvara vid samrådet. 
  
 ligt 7 kap. 
  
 16 § 
  
 miljöbalken har 
  
 Om byggnadsnämnden funnit 
  
 meddelats. 
  
 64 
  
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 byggsamråd 
  
 obehövligt, 
  
 skall 
  
 Byggstartbeskedet 
  
 upphör 
  
 att 
  
 nämnden meddela byggherren detta 
  
 gälla den dag då bygglovet löper 
  
 utan oskäligt dröjsmål och samtidigt 
  
 ut. Om byggnadsarbetet då inte är 
  
 lämna sådana upplysningar som av- 
  
 avslutat, 
  
 ska 
  
 byggnadsnämnden 
  
 ses i 8 § tredje stycket. 
  
 kalla till ett nytt tekniskt samråd. 
  
 Byggsamråd skall alltid hållas 
  
 när en byggherre begär det. 
  
 8 § 
  
 Vid byggsamrådet skall en ge- 
  
 När 
  
 ett 
  
 byggstartbesked 
  
 har 
  
 nomgång göras av 
  
 meddelats, 
  
 ska 
  
 byggnadsverket 
  
 1. arbetenas planering, 
  
 stakas ut och dess höjdläge ut- 
  
 2. de åtgärder för besiktning, 
  
 märkas, om det behövs med hän- 
  
 tillsyn och övrig kontroll som är 
  
 syn till förhållandena på platsen 
  
 nödvändiga 
  
 för 
  
 att 
  
 byggnaden 
  
 och omständigheterna i övrigt. 
  
 eller anläggningen skall kunna 
  
 Utstakningen 
  
 ska 
  
 utföras av 
  
 antas komma att uppfylla de krav 
  
 kommunens mätningskontor eller 
  
 som avses i 3 kap., 
  
 av en person eller ett företag som 
  
 3. den 
  
 samordning 
  
 som 
  
 har nödvändig 
  
 kompetens. 
  
 Om 
  
 behövs. 
  
 byggnaden 
  
 eller 
  
 anläggningen 
  
 Över samrådet 
  
 skall 
  
 föras 
  
 gränsar till en grannes fastighet, ska 
  
 protokoll. 
  
 grannen underrättas om när ut- 
  
 Om byggnadsnämnden finner 
  
 stakning ska ske. 
  
 anledning anta att ett projekt som 
  
 inte kräver bygglov, fordrar till- 
  
 stånd av någon annan myndighet, 
  
 skall nämnden 
  
 under samrådet 
  
 upplysa byggherren om detta. 
  
 När ett projekt rör en be- 
  
 När ett projekt rör en be- 
  
 fintlig byggnad  
 skall  
 bygg- 
  
 fintlig byggnad  
 ska  
 bygg- 
  
 nadsnämnden 
  
 kontrollera 
  
 om 
  
 nadsnämnden 
  
 kontrollera 
  
 om 
  
 byggnaden innehåller ett skydds- 
  
 byggnaden innehåller ett skydds- 
  
 rum och om så är fallet ge den 
  
 rum och om så är fallet ge den 
  
 myndighet som avses i 3 kap. 1 § 
  
 myndighet som avses i 3 kap. 1 § 
  
 lagen (2006:545) om skyddsrum 
  
 lagen (2006:545) om skyddsrum 
  
 tillfälle att yttra sig. 
  
 tillfälle att yttra sig. 
  
 9 § 
  
 Vid byggsamrådet eller snarast 
  
 Byggnadsarbetena 
  
 får 
  
 inte 
  
 möjligt därefter skall byggnads- 
  
 påbörjas förrän 
  
 nämnden, om det inte är uppen- 
  
 1. ett 
  
 byggstartbesked 
  
 har 
  
 65 
  
 Författningsförslag SOU 2008:68 
  
 bart obehövligt, besluta om en kon- 
  
 lämnats enligt 6 §, 
  
 trollplan för arbetena. I kontroll- 
  
 2. det finns ett bevis om en 
  
 planen skall anges vilken kontroll 
  
 sådan 
  
 byggfelsförsäkring 
  
 eller 
  
 ett 
  
 som skall utföras, vilka intyg och 
  
 sådant 
  
 färdigställandeskydd 
  
 som 
  
 övriga handlingar som skall företes 
  
 avses i lagen (1993:320) om bygg- 
  
 för nämnden samt vilka anmäl- 
  
 felsförsäkring m.m., och 
  
 ningar som skall göras till nämn- 
  
 3. alternativa 
  
 energiförsörj- 
  
 den. 
  
 Kontrollen 
  
 kan 
  
 utföras 
  
 ningssystem har 
  
 redovisats 
  
 för 
  
 genom 
  
 dokumenterad 
  
 egenkon- 
  
 byggnadsnämnden, 
  
 om en sådan 
  
 troll, 
  
 av fristående sakkunniga 
  
 redovisning krävs enligt 23 § lagen 
  
 eller, om det finns särskilda skäl, 
  
 (2006:985) om energideklaration 
  
 av byggnadsnämnden. 
  
 av byggnader. 
  
 Byggnadsnämnden 
  
 får enligt 
  
 16 kap. 7 § första stycket även i 
  
 andra fall än som avses i första 
  
 stycket 
  
 andra 
  
 meningen 
  
 besikta 
  
 byggprojektet. 
  
 Byggnadsnämnden får i sam- 
  
 band 
  
 med 
  
 ingripanden 
  
 enligt 
  
 10 kap. 3 § besluta om ändring av 
  
 kontrollplanen. 
  
 10 § 
  
 När 
  
 byggherren 
  
 har 
  
 uppfyllt 
  
 För 
  
 sådana byggnadsåtgärder 
  
 sina åtaganden enligt kontrol- 
  
 som kräver bygglov samt för 
  
 lplanen 
  
 och 
  
 byggnadsnämnden 
  
 sådana åtgärder som ska följa en 
  
 inte funnit skäl att ingripa enligt 
  
 rivningsplan ska det finnas en 
  
 10 kap., 
  
 skall 
  
 nämnden 
  
 utfärda 
  
 kontrollansvarig. För skilda delar 
  
 ett bevis om detta (slutbevis). 
  
 av ett projekt kan det finnas olika 
  
 Om byggnadsnämnden finner 
  
 kontrollansvariga. En av dem ska 
  
 att det brister i förutsättningarna 
  
 samordna deras uppgifter. 
  
 för att utfärda slutbevis, skall 
  
 En 
  
 kontrollansvarig 
  
 behövs 
  
 byggnadsnämnden 
  
 utan 
  
 oskäligt 
  
 dock inte för tillbyggnader och 
  
 dröjsmål ta ställning till i vilken 
  
 ändringar av en- och tvåbostads- 
  
 omfattning byggnaden skall få an- 
  
 hus och för andra mindre åt- 
  
 vändas innan bristerna avhjälpts. 
  
 gärder, om inte byggnadsnämn- 
  
 den beslutar annat. 
  
 10 a § 
  
 En 
  
 kontrollansvarig 
  
 ska 
  
 ha 
  
 den kunskap, erfarenhet och lämp- 
  
 66 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 lighet som behövs för uppgiften. Kunskapen och erfarenheten ska styrkas genom att den kontroll- ansvarige är certifierad för upp- giften av ett organ som har ack- rediterats för detta ändamål enligt 14 § lagen (1992:1119) om tek- nisk kontroll. 
 En certifiering ska vara tids- begränsad och avse visst slag av arbete. 
 En kontrollansvarig ska alltid ha en självständig ställning i för- hållande till dem som utför den aktuella åtgärden. 
 10 b § 
 En kontrollansvarig ska 
  
 1. 
  
 biträda byggherren med att upprätta ett förslag till kontroll- plan, 
  
 2. 
  
 yttra sig över pro- jekteringen, dock inte vid nybygg- nad av en- och tvåbostadshus och vid andra mindre åtgärder, om inte byggnadsnämnden beslutar annat, 
  
 3. 
  
 se till att kontrollplanen följs och i övrigt vara byggherren behjälplig i frågor som är av betyd- else för kontrollen, 
  
 4. 
  
 närvara vid tekniska sam- råd, byggnadsnämndens tillsyns- besök på byggarbetsplatsen, entre- prenadbesiktningar och i övrigt vid behov på arbetsplatsen, 
  
 5. 
  
 se till att intyg och andra verifikationer som behövs för slut- besked tas fram, 
  
 6. 
  
 dokumentera sina bygg- platsbesök och notera iakttagelser 
  
 67 
  
 Om byggnadsnämnden finner att den kontrollansvarige har åsidosatt sina skyldigheter enligt 10 b §, ska nämnden informera det organ som har meddelat certi- fieringen och efter förslag av bygg- Blackburn besluta om en annan kon- trollansvarig. 
  
 Om en kontrollansvarig har visat sig vara olämplig för upp- giften, får certifieringsorganet för viss tid dra in certifieringen. 
  
 En kontrollansvarig som läm- nar sitt uppdrag ska meddela detta till byggnadsnämnden. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 som kan vara av värde vid ut- värderingen inför slutbeskedet, och 
 7. se till att en byggfels- försäkring och ett färdigställande- skydd finns, när detta krävs enligt lagen (1993:320) om byggfelsför- säkring m.m. 
 11 § 
 Byggnadsnämndens beslut i fråga om byggsamråd och kontroll- plan upphör att gälla om bygg- nadsarbetena inte påbörjats inom två år från dagen för bygg- anmälan. 
  
 12 § 
  
 Byggnadsarbetena får inte på- 
  
 För sådana 
  
 åtgärder som 
  
 börjas 
  
 kräver bygglov ska det finnas en 
  
 1. om det krävs en sådan 
  
 arbetsansvarig. 
  
 Den arbetsan- 
  
 byggfelsförsäkring eller ett sådant 
  
 svarige ska ingå i entreprenörens 
  
 färdigställandeskydd som 
  
 avses i 
  
 platsorganisation. För skilda delar 
  
 lagen (1993:320) om byggfelsför- 
  
 av ett projekt kan det finnas olika 
  
 säkring m.m., förrän ett bevis om 
  
 arbetsansvariga. En av dem ska 
  
 försäkringen respektive 
  
 färdig- 
  
 samordna deras uppgifter. 
  
 ställandeskyddet har visats upp 
  
 En arbetsansvarig behövs dock 
  
 för byggnadsnämnden, 
  
 inte för tillbyggnader och änd- 
  
 2. om det krävs ett besked om 
  
 ringar av en- och tvåbostadshus 
  
 skyddsrum enligt 3 kap. 4 § lagen 
  
 och för andra mindre åtgärder, 
  
 (2006:545) om skyddsrum, för- 
  
 om inte byggnadsnämnden be- 
  
 rän ett bevis om beskedet har visats 
  
 slutar annat. 
  
 68 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 upp för byggnadsnämnden, eller 
 3. om det krävs en redovis- ning av alternativa energiför- sörjningssystem enligt 23 § lagen (2006:985) om energideklaration för byggnader, förrän redovis- ningen har visats upp för bygg- nadsnämnden. 
 I de fall en rivningsplan skall finnas enligt 4 §, får rivningsar- betena inte påbörjas förrän bygg- nadsnämnden godkänt rivnings- planen. 
 12 a § 
 En arbetsansvarig ska ha den kunskap, erfarenhet och lämplig- het som behövs för uppgiften. Kunskapen och erfarenheten ska styrkas genom att den arbetsan- svarige är certifierad för uppgiften av ett organ som har ackrediterats för detta ändamål enligt 14 § lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. 
 En certifiering ska vara tids- begränsad och avse visst slag av arbete. 
 12 b § 
 En arbetsansvarig ska 
  
 1. 
  
 fortlöpande ha tillsyn över utförandet och se till att bygg- nadsverket utförs på föreskrivet sätt, 
  
 2. 
  
 se till att kontroller genomförs enligt kontrollplanen, 
  
 3. 
  
 samråda med den kontroll- ansvarige om eventuella oklar- heter i projekteringen, utförandet och i tolkningen av de tekniska 
  
 69 
 Författningsförslag SOU 2008:68 
  
 egenskapskraven, och 
  
 4. underrätta den kontrollan- 
  
 svarige om uppmärksammade av- 
  
 vikelser från denna lag, lagen 
  
 (1994:847) om tekniska egenskaps- 
  
 krav på byggnadsverk m.m. och före- 
  
 skrifter eller beslut som har med- 
  
 delats med stöd av dessa lagar. 
  
 13 § 
  
 Om byggnadsnämnden finner 
  
 För 
  
 sådana 
  
 byggnadsåtgärder 
  
 som anges i 2 § första stycket och 
  
 att 
  
 den 
  
 arbetsansvarige 
  
 har 
  
 som kräver bygganmälan samt för 
  
 åsidosatt sina skyldigheter 
  
 enligt 
  
 sådana rivningar som skall följa 
  
 12 b §, ska 
  
 nämnden 
  
 informera 
  
 en rivningsplan skall en kvalitets- 
  
 det organ som har meddelat certi- 
  
 ansvarig utses av byggherren. För 
  
 fieringen och efter förslag av bygg- 
  
 skilda delar av ett projekt kan olika 
  
 Blackburn besluta om en annan 
  
 kvalitetsansvariga utses. En av dem 
  
 arbetsansvarig. 
  
 skall samordna 
  
 deras 
  
 uppgifter. 
  
 Om en arbetsansvarig har visat 
  
 Byggherren skall underrätta bygg- 
  
 sig vara olämplig för uppgiften, får 
  
 nadsnämnden om vem som är 
  
 certifieringsorganet för viss tid dra 
  
 kvalitetsansvarig. 
  
 in certifieringen. 
  
 En 
  
 kvalitetsansvarig 
  
 skall 
  
 se 
  
 En arbetsansvarig som lämnar 
  
 till att kontrollplaner som avses i 
  
 sitt uppdrag ska meddela detta till 
  
 9 § och rivningsplaner som avses i 
  
 byggnadsnämnden. 
  
 4 § följs samt att kontroller som 
  
 avses i 8 § första stycket 2 utförs. 
  
 Han skall vara närvarande vid 
  
 byggsamråd enligt 7 § samt vid be- 
  
 siktningar och andra kontroller. 
  
 14 § 
  
 Till kvalitetsansvarig får utses 
  
 Sådana 
  
 särskilt 
  
 sakkunniga 
  
 endast den som har fått godkänn- 
  
 som anges i 5 § andra stycket ska 
  
 ande 
  
 (riksbehörighet) 
  
 av 
  
 ett 
  
 ha 
  
 den kunskap och 
  
 erfarenhet 
  
 organ som har ackrediterats för 
  
 som behövs för uppgiften. Kun- 
  
 detta ändamål enligt 14 § lagen 
  
 skapen och erfarenheten ska styr- 
  
 (1992:1119) om teknisk kontroll 
  
 kas genom att den särskilt sak- 
  
 eller den som byggnadsnämnden 
  
 kunnige 
  
 godkänt för visst arbete. 
  
 1. är certifierad 
  
 för 
  
 uppgiften 
  
 70 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 av ett organ som ackrediterats för detta ändamål enligt 14 § lagen (1992:1119) om teknisk kontroll, om förutsättningar finns för detta, eller 
 2. uppfyller de föreskrifter om krav på kunskap och erfarenhet som har meddelats av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 
 En certifiering ska vara tids- begränsad och avse visst slag av arbete. Om en särskilt sakkunnig, som är certifierad, visat sig vara olämplig för uppgiften, får certi- fieringsorganet för viss tid dra in certifieringen. 
  
 15 § 
  
 Om byggnadsnämnden finner 
  
 Byggnadsnämndens tillsyn ska 
  
 att den 
  
 kvalitetsansvarige 
  
 har 
  
 normalt omfatta minst ett till- 
  
 åsidosatt 
  
 sina skyldigheter, 
  
 får 
  
 synsbesök 
  
 på 
  
 byggarbetsplatsen. 
  
 nämnden besluta att en annan 
  
 Över tillsynsbesök ska föras an- 
  
 kvalitetsansvarig 
  
 skall 
  
 utses. 
  
 teckningar, som ska delges bygg- 
  
 Nämnden skall, i de fall den 
  
 Blackburn, den kontrollansvarige och 
  
 kvalitetsansvarige 
  
 har riksbehörig- 
  
 den arbetsansvarige. 
  
 het, anmäla sitt beslut till det 
  
 Av 11 kap. 5 § 4 framgår att 
  
 organ som meddelat riksbehörig- 
  
 byggnadsnämnden får ta ut en av- 
  
 heten. 
  
 gift för de tillsynsbesök på byggar- 
  
 betsplatsen som har beslutats i kon- 
  
 trollplanen. 
  
 16 § 
  
 Innan 
  
 ett 
  
 slutbesked 
  
 utfärdas 
  
 enligt 
  
 17 § ska ett slutsamråd 
  
 genomföras, om det inte är uppen- 
  
 bart obehövligt. Vid 
  
 slutsamrådet 
  
 ska byggherren, kontrollansvariga 
  
 och arbetsansvariga delta. Andra 
  
 som nämnden anser bör delta ska 
  
 kallas. 
  
 Slutsamråd 
  
 ska 
  
 normalt 
  
 71 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 hållas på byggarbetsplatsen. Vid slutsamrådet ska göras en genom- gång av 
 1. kontrollplanens genomför- ande, 
 2. eventuella avvikelser från denna lag eller lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m., eller något be- slut eller någon föreskrift som med- delats med stöd av dessa lagar 
 3. den kontrollansvariges och byggnadsnämndens dokumenta- tion över besök på byggarbets- platsen och annan dokumentation över arbetets utförande, 
 4. behov av viss kompletter- ande kontroll av en särskilt sak- kunnig, 
 5. förutsättningar för att lämna slutbesked, och 
 6. villkor för att ta byggnads- verket i bruk. 
 Över slutsamrådet ska föras protokoll. 
 72 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 17 § 
 När byggherren har uppfyllt 
  
 1. 
  
 villkoren i bygglovet, 
  
 2. 
  
 föreskrifterna i byggstart- beskedet samt 
  
 3. 
  
 åtagandena enligt kontroll- planen, 
  
 och byggnadsnämnden inte har funnit skäl att ingripa enligt 10 kap., ska nämnden utfärda ett slutbesked. Detta kan innehålla anmärkningar eller villkor avse- ende mindre allvarliga brister. 
 Ett provisoriskt slutbesked får lämnas, när vissa kontroller måste utföras i ett senare skede. 
 Förfarandet efter rivningslov 
  
 18 
  
 § 
  
 Material, som kan ge skador 
 på människors hälsa eller miljön ska vid rivning tas om hand på ett betryggande sätt. Farligt avfall ska hanteras enligt miljöbalken. Om det finns ohyra, virkesför- störande insekter eller svampar i en byggnadsdel som ska rivas, får dessa inte finnas kvar. 
 19 § 
 I samband med att ett riv- ningslov prövas eller så snart som möjligt efter det att ett rivningslov har getts, ska byggnadsnämnden kalla till ett tekniskt samråd, om inte nämnden har funnit att ett sådant samråd är obehövligt. 
 Inför samrådet ska byggherren till byggnadsnämnden lämna in en rivningsplan som redovisar 
 73 
 Författningsförslag SOU 2008:68 
  
 1. 
  
 en 
  
 inventering av före- 
  
 komsten av farligt avfall, 
  
 2. 
  
 hur 
  
 rivningsmaterialet 
  
 kommer att hanteras, och 
 3. hur kravet på säkerhet vid rivningsarbetet ska tillgodoses. 
 En sådan rivningsplan ska också lämnas in till byggnads- nämnden, om det i samband med ändringar av ett byggnadsverk som 
  
 anges i 8 kap. 1 § 
  
 första stycket 
  
 3  
 b–i 
  uppkommer 
  
 rivningsmate- 
  
 rial, som kan befaras innehålla far- ligt avfall enligt miljöbalken. 
 Byggnadsnämnden får i en- skilda fall besluta att en riv- ningsplan inte behöver ges in. 
 20 § 
 Vid rivning ska det tekniska samrådet behandla 
 1. hur inventeringen av farligt avfall har utförts, 
 2. hur farligt avfall och övrigt avfall ska tas om hand, 
 3. vilka säkerhetsåtgärder som kommer att vidtas vid rivnings- arbetet, och 
 4. vilka verifikationer som byggherren eller den kontrollan- svarige ska lämna till byggnads- nämnden. 
 Över det tekniska samrådet ska föras protokoll. 
 20 a § 
 Beslut om rivningsplan ska innehålla besked om redovisade åt- gärder kan godtas när det gäller 
 1. inventeringen av farligt av- fall, 
 74 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 2. 
  
 omhändertagande av farligt avfall och övrigt avfall, 
  
 3. 
  
 föreslagna säkerhetsåt- gärder i samband med rivnings- arbetet, och 
  
 4. 
  
 eventuella krav på särskilt sakkunnig. 
  
 21 
  
 § 
  
 Enligt 10 § krävs en kontrol- 
 lansvarig även för sådana åtgär- der som ska följa en rivningsplan. För denne ska gälla bestäm- melserna i 10 a och 11 §§. 
 En kontrollansvarig för riv- ningsarbeten ska 
  
 1. 
  
 biträda byggherren med att upprätta ett förslag till rivnings- plan, 
  
 2. 
  
 biträda vid inventeringen av farligt avfall och övrigt avfall, 
  
 3. 
  
 yttra sig över föreslagna säkerhetsåtgärder vid rivningsar- betet, 
  
 4. 
  
 se till att rivningsplanen följs och i övrigt vara byggherren be- hjälplig i frågor som är av betydelse för kontrollen, 
  
 5. 
  
 närvara vid tekniska sam- råd, kommunens tillsynsbesök på byggarbetsplatsen och i övrigt vid behov på arbetsplatsen, och 
  
 6. 
  
 se till att intyg och andra verifikationer sombehövsförslutbeskedtas fram. 
  
 22 § 
 I de fall en rivningsplan ska finnas, får rivningsarbetena inte påbörjas förrän byggnadsnämnden har beslutat om rivningsplanen. 
 75 
  
 När en åtgärd som kräver bygglov, rivningslov eller mark- lov har vidtagits utan lov,  
  
 ska  
  
 byggnadsnämnden se till att det som har utförts blir undanröjt eller på annat sätt rättat, om inte lov till åtgärden  
  
 ges  
  
 i efterhand. 
  
 Byggnadsnämnden  
  
 ska  
  
 ta upp frågan om påföljd eller in- gripande enligt detta kapitel så snart det finns anledning att anta att en överträdelse har skett av bestämmelserna i denna lag  
  
 eller av bestämmelserna i lagen (1994:847) om tekniska egen- skapskrav på byggnadsverk, m. m.  
  
 eller av någon föreskrift eller något beslut som har meddelats med stöd av dessa  
  
 lagar. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 23 § 
 När byggherren har uppfyllt sina åtaganden enligt beslutet om riv- ningsplanen, ska byggnadsnämnd- en lämna ett slutbesked. 
 10 kap. Påföljder och ingripanden vid överträdelser m.m. Inledande bestämmelser 
 1 § Byggnadsnämnden  
 skall  
 ta 
 upp frågan om påföljd eller in- gripande enligt detta kapitel så snart det finns anledning att anta att en överträdelse har skett av bestämmelserna  
 om byggande  
 i denna lag eller av någon före- skrift eller något beslut som har meddelats med stöd av dessa  
 bestämmelser. 
  
 När en åtgärd som kräver bygglov, rivningslov eller mark- lov har vidtagits utan lov,  
 skall  
 byggnadsnämnden se till att det som har utförts blir undanröjt eller på annat sätt rättat, om inte lov till åtgärden  
 meddelas  
 i efter- hand. 
  
 Förbud mot att fortsätta byggnadsarbeten m.m. 
  
 3 § 
  
 Byggnadsnämnden får för- 
  
 Byggnadsnämnden får 
  
 för- 
  
 bjuda att ett visst  
 byggnads-, 
  
 bjuda att ett visst  
 byggnads-, 
  
 rivnings- eller markarbete eller 
  
 rivnings- eller markarbete eller 
  
 en viss åtgärd fortsätts, om det 
  
 en viss åtgärd fortsätts, om det 
  
 är uppenbart att arbetet eller 
  
 är uppenbart att arbetet eller 
  
 åtgärden strider mot denna lag 
  
 åtgärden strider mot denna lag 
  
 eller mot någon föreskrift eller 
  
 eller  
 mot lagen (1994:847) 
  
 om 
  
 76 
  
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 något beslut som har meddelats 
  
 tekniska 
  
 egenskapskrav 
  
 på 
  
 med stöd av  
 lagen.  
 Byggnads- 
  
 byggnadsverk, m. m.  
 eller mot 
  
 nämnden får också, om nämnden 
  
 någon föreskrift eller något be- 
  
 finner att byggherren inte följer 
  
 slut som har meddelats med 
  
 någon väsentlig del av en kon- 
  
 stöd av  
 dessa lagar 
 . Byggnads- 
  
 trollplan, förbjuda att ett bygg- 
  
 nämnden får också, om nämn- 
  
 nadsarbete 
  
 fortsätts 
  
 innan 
  
 de 
  
 den finner att byggherren inte 
  
 uppkomna bristerna avhjälpts. 
  
 följer någon väsentlig del av en 
  
 kontrollplan  
 eller rivningsplan 
 , 
  
 förbjuda att ett byggnadsarbete 
  
 eller 
  
 rivningsarbete 
  
 fortsätts 
  
 innan 
  
 de 
  
 uppkomna 
  
 bristerna 
  
 avhjälpts. 
  
 Är det uppenbart att ett 
  
 Är det uppenbart att ett 
  
 arbete eller en åtgärd som avses i 
  
 arbete eller en åtgärd som avses i 
  
 första 
  
 stycket 
  
 äventyrar 
  
 en 
  
 första 
  
 stycket 
  
 äventyrar 
  
 en 
  
 byggnads hållfasthet eller med- 
  
 byggnads hållfasthet eller med- 
  
 för fara för människors liv eller 
  
 för fara för människors liv eller 
  
 hälsa, 
  
 skall 
  
 nämnden 
  
 förbjuda 
  
 hälsa,  
 ska  
 nämnden förbjuda att 
  
 att arbetet eller åtgärden fort- 
  
 arbetet 
  
 eller åtgärden 
  
 fortsätts, 
  
 sätts, även om de förutsättningar 
  
 även om de förutsättningar som 
  
 som anges i första stycket inte 
  
 anges i första stycket inte 
  
 föreligger. 
  
 föreligger. 
  
 Om byggnadsnämnden finner 
  
 att byggherren i något väsentligt 
  
 avseende avviker från en riv- 
  
 ningsplan, får nämnden förbjuda 
  
 att rivningen fortsätts till dess att 
  
 byggherren visar att det finns för- 
  
 utsättningar för att planen kom- 
  
 mer att följas. 
  
 Förbud enligt denna paragraf 
  
 Förbud enligt denna paragraf 
  
 får förenas med vite. 
  
 får förenas med vite. 
  
 Beslut enligt 
  
 denna paragraf 
  
 Beslut 
  
 enligt 
  
 denna 
  
 paragraf 
  
 gäller omedelbart. 
  
 gäller omedelbart. 
  
 Avgifter 
  
 Byggsanktionsavgift 
  
 4 § 
  
 Om någon utan lov utför en 
  
 Om någon utan lov utför en 
  
 åtgärd som kräver bygglov, riv- 
  
 åtgärd som kräver bygglov, riv- 
  
 ningslov eller marklov,  
 skall 
  
 en 
  
 ningslov eller marklov,  
 ska bygg- 
  
 77 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 byggnadsavgift tas ut. 
 Byggnadsavgiften skall bestäm- mas till ett belopp som motsvarar fyra gånger den avgift som enligt taxa, fastställd med stöd av 11 kap. 5 §, skulle ha betalats om lov hade getts till samma åtgärd. Byggnadsavgiften skall dock bestämmas till minst ett tjugon- dels prisbasbelopp. När avgiften bestäms på grundval av taxan, skall hänsyn inte tas till sådana höjningar eller sänkningar av normalbeloppet som enligt taxan orsakas av omständigheterna i det särskilda fallet. Hänsyn skall inte heller tas till belopp som avser kostnader för nybyggnadskarta, utstakning eller lägeskontroll av byggnad eller andra mätningstek- niska åtgärder. 
 Om överträdelsen är ringa, får byggnadsavgiften bestämmas till ett lägre belopp än som följer av andra stycket eller helt efterges. 
 nadsnämnden besluta att ta ut en byggsanktionsavgift. 
 Byggsanktionsavgift ska tas ut även när någon utför arbete 
  
 1. 
  
 utan att byggstartbesked enligt 9 kap. 7 § har lämnats, eller 
  
 2. 
  
 i strid mot något beslut som har meddelats med stöd av denna lag eller lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på bygg- nadsverk m.m. 
  
 5 § 
  
 Byggnadsavgift skall inte 
  
 tas 
  
 Byggsanktionsavgiftens storlek 
  
 ut, om rättelse sker innan frågan 
  
 ska framgå av regeringens före- 
  
 om påföljd eller ingripande enligt 
  
 skrifter. Byggsanktionsavgiften ska 
  
 detta kapitel tas upp till överlägg- 
  
 högst uppgå till 50 prisbasbelopp. 
  
 ning vid sammanträde med bygg- 
  
 När avgiftens storlek bestäms, 
  
 nadsnämnden. Byggnadsavgift 
  
 ska hänsyn tas till överträdelsens 
  
 skall inte heller tas ut, om åtgärden 
  
 allvar och betydelsen av den 
  
 avser rivning av en byggnad och 
  
 bestämmelse som överträdelsen av- 
  
 rivningen har företagits 
  
 ser. 
  
 1. med stöd av lag eller annan 
  
 författning eller annars varit nöd- 
  
 vändig för att avvärja eller 
  
 begränsa omfattande skada 
  
 på 
  
 78 
  
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
 annan egendom eller 
  
 2. därför att byggnaden till 
  
 väsentlig del hade skadats genom 
  
 eldsvåda eller någon annan lik- 
  
 nande händelse. 
  
 6 § 
  
 En särskild avgift skall tas ut 
  
 Byggsanktionsavgiften 
  
 ska 
  
 tas 
  
 om det i andra fall än som avses i 
  
 ut även om överträdelsen inte har 
  
 4 § första stycket sker en över- 
  
 skett uppsåtligen eller av oakt- 
  
 trädelse genom att 
  
 samhet. 
  
 Byggsanktionsavgiften 
  
 1. arbete utförs utan att det 
  
 ska dock inte tas ut, om det är 
  
 finns 
  
 någon 
  
 kvalitetsansvarig 
  
 oskäligt. 
  
 Vid 
  
 prövningen 
  
 av 
  
 enligt 9 kap. 13 §, 
  
 denna fråga ska särskilt beaktas 
  
 2. någon underlåter att göra 
  
 1. 
  
 om överträdelsen har berott 
  
 bygganmälan eller rivningsan- 
  
 på en omständighet som den av- 
  
 mälan när en sådan anmälan 
  
 giftsskyldige varken har 
  
 kunnat 
  
 skall göras, eller 
  
 förutse eller borde ha förutsett och 
  
 3. arbete utförs i strid mot 
  
 inte heller kunnat påverka, och 
  
 något beslut som byggnadsnäm- 
  
 2. 
  
 vad den avgiftsskyldige har 
  
 nden har meddelat enligt denna 
  
 gjort för att undvika att över- 
  
 lag. 
  
 trädelsen skulle inträffa. 
  
 Den särskilda avgiften skall 
  
 bestämmas till minst ett tjugon- 
  
 dels prisbasbelopp och högst ett 
  
 halvt prisbasbelopp. Om över- 
  
 trädelsen är ringa, behöver någon 
  
 avgift inte tas ut. Lag (2007:1303). 
  
 7 § 
  
 I sådana fall som avses i 4 § 
  
 Byggsanktionsavgift ska inte tas 
  
 första stycket skall förutom bygg- 
  
 ut, om rättelse sker innan frågan 
  
 nadsavgift även 
  
 tilläggsavgift tas 
  
 om påföljd eller ingripande enligt 
  
 ut, om åtgärden innebär att 
  
 detta kapitel tas upp till 
  
 1. 
  
 en byggnad uppförs, 
  
 överläggning 
  
 vid sammanträde 
  
 2. 
  
 en tillbyggnad görs, 
  
 med 
  
 byggnadsnämnden. 
  
 Bygg- 
  
 3. en byggnad helt eller till 
  
 sanktionsavgift ska inte heller tas 
  
 viss del tas i anspråk eller inreds 
  
 ut, om åtgärden avser rivning av 
  
 för ett väsentligen annat ändamål 
  
 en byggnad och rivningen har 
  
 än det för vilket byggnaden eller 
  
 företagits 
  
 byggnadsdelen senast har använts 
  
 1. 
  
 med stöd av lag eller annan 
  
 79 
  
 Författningsförslag SOU 2008:68 
  
 eller för vilket bygglov har 
  
 författning eller annars varit nöd- 
  
 lämnats eller 
  
 vändig för att undanröja risk för 
  
 4. 
  
 en byggnad rivs. 
  
 människors liv eller hälsa eller för 
  
 Tilläggsavgift skall inte tas ut i 
  
 att avvärja eller begränsa omfatt- 
  
 de fall som anges i 5 §. Tilläggs- 
  
 ande skada på annan egendom, 
  
 avgift skall inte heller tas ut, om 
  
 eller 
  
 den olovliga åtgärden omfattar ett 
  
 2. därför att byggnaden till 
  
 utrymme 
  
 vars bruttoarea 
  
 inte 
  
 väsentlig del hade skadats genom 
  
 överstiger tio kvadratmeter. 
  
 eldsvåda eller någon annan lik- 
  
 Tilläggsavgiften 
  
 skall tas 
  
 ut 
  
 nande händelse. 
  
 med ett belopp som motsvarar 500 
  
 Om ett vitesföreläggande eller 
  
 kronor för varje 
  
 kvadratmeter 
  
 vitesförbud 
  
 har 
  
 överträtts, 
  
 får 
  
 bruttoarea som åtgärden har om- 
  
 byggsanktionsavgift inte 
  
 beslutas 
  
 fattat. När 
  
 bruttoarean beräknas 
  
 för den gärning som omfattas av 
  
 skall dock tio kvadratmeter från- 
  
 föreläggandet eller förbudet 
  
 räknas. 
  
 Avgiften får bestämmas till ett 
  
 lägre belopp än som följer av 
  
 tredje stycket eller helt efterges, 
  
 om föreläggande om rättelse har 
  
 meddelats enligt 14 §, om rättelse 
  
 har 
  
 skett 
  
 genom 
  
 handräckning 
  
 eller på annat sätt eller om det 
  
 annars finns särskilda skäl. 
  
 8 § 
  
 Frågor 
  
 om byggnadsavgift 
  
 och 
  
 Byggsanktionsavgiften 
  
 ska 
  
 tas 
  
 särskild avgift prövas av byggnads- 
  
 ut av 
  
 nämnden. 
  
 1. den som när överträdelsen 
  
 Frågor 
  
 om 
  
 tilläggsavgift 
  
 begicks var ägare av den fastighet 
  
 prövas av allmän förvaltnings- 
  
 eller det byggnadsverk som den 
  
 domstol på talan av byggnads- 
  
 olovliga åtgärden avsåg, 
  
 nämnden. 
  
 2. den 
  
 som 
  
 begick 
  
 över- 
  
 Prövningstillstånd krävs 
  
 vid 
  
 trädelsen, 
  
 överklagande till kammarrätten. 
  
 3. den som har beretts vin- 
  
 ning genom överträdelsen. 
  
 Om två eller flera är skyldiga 
  
 att betala byggsanktionsavgift, är 
  
 de solidariskt 
  
 ansvariga 
  
 för 
  
 avgiften. 
  
 Innan byggnadsnämnden 
  
 be- 
  
 80 
  
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 slutar om byggsanktionsavgift, ska 
  
 den eller de som anspråket riktas 
  
 mot ges tillfälle att yttra sig. 
  
 Byggsanktionsavgiften ska till- 
  
 falla kommunen 
  
 9 § 
  
 Byggnadsavgiften skall 
  
 tas ut 
  
 Byggsanktionsavgiften ska be- 
  
 av den som när överträdelsen be- 
  
 talas till byggnadsnämnden inom 
  
 gicks var ägare av den fastighet, 
  
 två månader från det att beslutet 
  
 byggnad eller anläggning som den 
  
 eller domen vann laga kraft. En 
  
 olovliga åtgärden avsåg. Den sär- 
  
 upplysning om detta ska tas in i 
  
 skilda avgiften skall tas ut av den 
  
 beslutet. Om byggsanktions- 
  
 som begick överträdelsen. 
  
 avgiften inte betalas inom den 
  
 Tilläggsavgiften skall tas ut av 
  
 angivna tiden, ska dröjsmålsav- 
  
 1. den som när överträdelsen 
  
 gift tas ut enligt lagen (1997:484) 
  
 begicks var ägare av den byggnad 
  
 om dröjsmålsavgift. 
  
 som den olovliga åtgärden avsåg, 
  
 Ett beslut om byggsanktions- 
  
 2. den som begick 
  
 över- 
  
 avgift får, efter sista betalnings- 
  
 trädelsen, 
  
 dagen, verkställas enligt utsök- 
  
 3. den i vars ställe denne var, 
  
 ningsbalken. 
  
 4. den som har beretts vin- 
  
 ning genom överträdelsen. 
  
 10 § 
 Var två eller flera ägare av den Upphävs. fastighet, byggnad eller anläggning 
 som den olovliga åtgärden avsåg, svarar de solidariskt för bygg- nadsavgift och tilläggsavgift som påförs dem i deras egenskap av ägare. 
 11 § 
 Om det finns särskilda skäl, Upphävs får länsstyrelsen nedsätta eller helt 
 efterge byggnadsavgift eller sär- skild avgift som byggnadsnämn- den har beslutat. Frågor om ned- sättning eller eftergift prövas efter besvär enligt 13 kap. 2 § över 
 81 
  
 Byggnadsnämnden  
  
 får med- dela  
  
 föreläggande att inom viss tid göra rättelse  
  
 när någon 
  
 1. utan lov har vidtagit en åtgärd som kräver bygglov, riv- ningslov eller marklov, 
  
 2. i annat fall än som avses i 1 har vidtagit en åtgärd som strider mot denna lag, lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m. m. eller mot någon föreskrift eller något beslut som har meddelats med stöd av dessa lagar. 
  
 Föreläggande ska riktas mot ägaren av den fastighet eller det byggnadsverk som frågan gäller. Föreläggande enligt första stycket 2 ska, under förutsättning att ägaren har medgett det, i stället rik- tas mot 
  
 1. den som har anlitats för att utföra arbetet i de fall som anges i 9 kap. 1 § andra stycket, och 
  
 2. den som har levererat de förtillverkade byggelementen i de fall som anges i 9 kap. 1 § tredje stycket. 
  
 Om bygglov, rivningslov eller marklov ges efter det att före- läggande har meddelats, upphör föreläggandet att gälla. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 nämndens beslut. 
 Ingripanden för att åstadkomma rättelse m.m. 
 12 § 
 Kronofogdemyndigheten  
 får meddela  
 särskild handräckning så att rättelse sker  
 när någon 
  
 1. utan lov har vidtagit en åtgärd som kräver bygglov, riv- ningslov eller marklov, 
 2. har vidtagit en åtgärd med stöd av bygglov, rivningslov eller marklov, om lovet har ändrats eller upphävts genom ett beslut som har vunnit laga kraft, 
 3. i annat fall än som avses i 
 1 har vidtagit en åtgärd som strider mot denna lag eller mot någon föreskrift eller något beslut som har meddelats med stöd av lagen, 
 4. har underlåtit att utföra arbete eller vidta en åtgärd som har förelagts honom enligt 15 §, 16 § första stycket eller 17 §. 
 13 § 
 Ansökningar om handräckning Upphävs. får göras av byggnadsnämnden. 
 Bestämmelser om sådan handräck- 
 82 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 ning finns i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och hand- räckning. 
 14 § 
 I de fall som avses i 12 §  
 1–3 
  Upphävs får byggnadsnämnden, i stället för 
 att ansöka om handräckning, före- lägga ägaren av den fastighet, bygg- nad eller anläggning som frågan gäller att inom viss tid vidta rätt- else. Följs inte föreläggandet, får byggnadsnämnden begära hand- räckning. 
 Avser ett föreläggande enligt första stycket en åtgärd som har utförts utan bygglov, där sådant krävs, får byggnadsnämnden i före- läggandet förbjuda att åtgärden åter utförs. 
 Beviljas bygglov, rivningslov eller marklov efter det att före- läggande har meddelats, upphör föreläggandet att gälla. 
  
 15 § 
  
 Om  
 någon 
  
 underlåter att 
  
 Även när  
 någon underlåter 
  
 utföra arbete eller vidta  
 någon 
  
 att utföra arbete eller vidta  
 en 
  
 annan åtgärd som åligger honom 
  
 åtgärd som följer av denna lag 
  
 enligt denna lag eller enligt någon 
  
 eller lagen (1994:847) om tek- 
  
 föreskrift eller något beslut som 
  
 niska egenskapskrav på byggnads- 
  
 har meddelats med stöd av lagen, 
  
 verk, m. m. eller enligt någon före- 
  
 får byggnadsnämnden förelägga 
  
 skrift eller något beslut som har 
  
 honom  
 att inom en viss tid vidta 
  
 meddelats med stöd av någon av 
  
 åtgärden. 
  
 dessa lagar, får byggnadsnämnden 
  
 meddela föreläggande  
 att 
  
 inom 
  
 en viss tid vidta åtgärden. 
  
 18 § 
  
 Föreläggande 
  
 enligt 
  
 14 § 
  
 Föreläggande 
  
 enligt 
  
 12 §, 
  
 första stycket,  
 15 §, 16 § 
  
 första 
  
 15 §, 16 § första 
  
 stycket 
  
 eller 
  
 83 
  
 Om byggnadsnämnden finner att det brister i förutsättningarna för att utfärda slutbesked, ska byggnadsnämnden utan oskäligt dröjsmål ta ställning till i vilken omfattning byggnaden får an- vändas, innan bristerna har av- hjälpts. Ett sådant beslut får för- enas med vite. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 stycket eller 17 § får förenas med vite eller med föreskrift att åtgärden, om föreläggandet inte följs, kan komma att utföras genom byggnadsnämndens för- sorg på den försumliges bekost- nad. Förbud enligt  
 14 § andra stycket  
 och 16 § andra stycket får förenas med vite. 
 Följs inte ett föreläggande som innebär att åtgärden kan utföras genom byggnadsnämnd- ens försorg,  
 skall  
 nämnden, om det inte finns skäl till annat, besluta att åtgärden  
 skall  
 utföras och hur det  
 skall  
 ske. Därvid  
 skall  
 nämnden se till att oskäliga kostnader inte uppstår. 
 I beslut om föreläggande en- ligt första stycket eller beslut enligt andra stycket får förord- nas att beslutet  
 skall  
 gälla omedel- bart. 
 Kronofogdemyndigheten  
 skall  
 lämna det biträde som behövs för att beslut enligt andra stycket  
 skall  
 kunna genomföras. 
 17 § får förenas med vite eller med föreskrift att åtgärden, om föreläggandet inte följs, kan komma att utföras genom bygg- nadsnämndens försorg på den försumliges bekostnad.  
 Även  
 förbud enligt 16 § andra stycket får förenas med vite. 
 Följs inte ett föreläggande som innebär att åtgärden kan utföras genom byggnadsnämnd- ens försorg,  
 ska  
 nämnden, om det inte finns skäl till annat, besluta att åtgärden  
 ska  
 utföras och hur det  
 ska  
 ske. Därvid  
 ska  
 nämnden se till att oskäliga kostnader inte uppstår. 
 I beslut om föreläggande en- ligt första stycket eller beslut enligt andra stycket får förord- nas att beslutet  
 ska  
 gälla omedel- bart. 
 Kronofogdemyndigheten  
 ska  
 lämna det biträde som behövs för att beslut enligt andra stycket  
 ska  
 kunna genomföras. 
 18 a § 
 Om byggnadsnämnden enligt 9 kap. 10 § beslutar att en bygg- nad eller en del av en byggnad inte skall få användas innan bristerna avhjälpts, får byggnads- nämnden förena sitt beslut med vite. 
 84 
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 19 § 
  
 Har en åtgärd som kräver 
  
 Har en åtgärd som kräver 
  
 bygglov, rivningslov eller marklov 
  
 bygglov, rivningslov eller marklov 
  
 vidtagits utan sådant lov men 
  
 vidtagits utan  
 att  
 sådant lov  
 har 
  
 framstår det som sannolikt att lov 
  
 getts 
 , men framstår det som 
  
 kan  
 meddelas  
 till åtgärden,  
 skall 
  
 sannolikt att lov kan  
 ges  
 till 
  
 byggnadsnämnden, innan  
 hand- 
  
 åtgärden,  
 ska  
 byggnadsnämnden, 
  
 räckning begärs eller  
 förelägg- 
  
 innan föreläggande meddelas, be- 
  
 ande meddelas, 
  
 bereda ägaren 
  
 reda ägaren tillfälle att inom viss 
  
 tillfälle att inom viss tid ansöka 
  
 tid ansöka om lov. 
  
 om lov. 
  
 Om ansökan inte  
 inkommer 
  
 Om ansökan inte  
 lämnas in 
  
 inom föreskriven tid, får bygg- 
  
 inom föreskriven tid, får bygg- 
  
 nadsnämnden trots detta pröva 
  
 nadsnämnden trots detta pröva 
  
 frågan om lov till åtgärden. 
  
 frågan om lov till åtgärden. 
  
 Nämnden får därvid på ägarens 
  
 Nämnden får därvid på ägarens 
  
 bekostnad 
  
 låta 
  
 upprätta 
  
 de 
  
 bekostnad 
  
 låta 
  
 upprätta 
  
 de 
  
 ritningar och beskrivningar samt 
  
 ritningar och beskrivningar samt 
  
 företa de åtgärder i övrigt som 
  
 företa de åtgärder i övrigt som 
  
 är nödvändiga för prövningen av 
  
 är nödvändiga för prövningen av 
  
 ärendet. 
  
 ärendet. 
  
 Verkan av föreläggande i vissa fall m.m. 
  
 21 § 
  
 Har ett 
  
 föreläggande enligt 
  
 Har 
  
 ett 
  
 föreläggande enligt 
  
 14 § första stycket 
 , 15 §, 16 § för- 
  
 12 §, 
  
 15 §, 
  
 16 § 
  
 första stycket 
  
 sta stycket eller 17 § eller ett 
  
 eller 17 § eller ett förbud enligt 
  
 förbud enligt  
 14 § andra stycket 
  
 16 § 
  
 andra 
  
 stycket 
  
 meddelats 
  
 eller 16 § andra stycket medde- 
  
 någon i egenskap av ägare till en 
  
 lats någon i egenskap av ägare 
  
 viss fastighet och övergår ägan- 
  
 till en viss fastighet och övergår 
  
 derätten till fastigheten till ny 
  
 äganderätten till 
  
 fastigheten 
  
 till 
  
 ägare, 
  
 gäller 
  
 föreläggandet 
  
 eller 
  
 ny ägare, 
  
 gäller 
  
 föreläggandet 
  
 förbudet i stället mot denne. 
  
 eller förbudet i stället mot 
  
 Har 
  
 i 
  
 föreläggandet 
  
 eller 
  
 denne. Har i föreläggandet eller 
  
 förbudet utsatts 
  
 löpande 
  
 vite 
  
 förbudet utsatts 
  
 löpande 
  
 vite 
  
 enligt 4 § lagen (1985:206) om 
  
 enligt 4 § lagen (1985:206) om 
  
 viten och har fastigheten över- 
  
 viten och har fastigheten över- 
  
 låtits genom köp, byte eller 
  
 låtits genom köp, byte eller 
  
 gåva, gäller vitet mot den nye 
  
 gåva, gäller vitet mot den nye 
  
 ägaren 
  
 räknat från 
  
 tidpunkten 
  
 ägaren räknat från tidpunkten 
  
 för 
  
 äganderättsövergången, 
  
 85 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 för 
  
 äganderättsövergången, 
  
 under förutsättning att anteck- 
  
 under förutsättning att anteck- 
  
 ning 
  
 om 
  
 vitesföreläggandet 
  
 ning 
  
 om 
  
 vitesföreläggandet 
  
 dessförinnan gjorts enligt 22 §. 
  
 dessförinnan gjorts enligt 22 §. 
  
 Löpande vite som avser viss 
  
 Löpande vite som avser viss 
  
 period får endast tas ut av den 
  
 period får endast tas ut av den 
  
 som var ägare vid periodens 
  
 som var ägare vid periodens 
  
 början. Annat vite gäller inte 
  
 början. Annat vite gäller inte 
  
 mot den nye ägaren, men bygg- 
  
 mot den nye ägaren, men bygg- 
  
 nadsnämnden får sätta ut vite 
  
 nadsnämnden får sätta ut vite 
  
 för denne. 
  
 för denne. 
  
 Första stycket gäller även när 
  
 Första stycket gäller även när 
  
 ett föreläggande eller förbud har 
  
 ett föreläggande eller förbud har 
  
 meddelats någon i egenskap av 
  
 meddelats någon i egenskap av 
  
 tomträttshavare 
  
 eller 
  
 eljest 
  
 som 
  
 tomträttshavare 
  
 eller  
 annars 
  
 ägare av en byggnad på mark 
  
 som ägare av en byggnad på 
  
 som tillhör någon annan. Vad 
  
 mark som tillhör någon annan. 
  
 som sägs om löpande vite gäller 
  
 Vad som sägs om löpande vite 
  
 dock endast i fråga om före- 
  
 gäller dock endast i fråga om 
  
 läggande eller förbud som har 
  
 föreläggande 
  
 eller 
  
 förbud som 
  
 meddelats någon i egenskap av 
  
 har meddelats någon i egenskap 
  
 tomträttshavare. 
  
 av tomträttshavare. 
  
 I ärenden 
  
 om 
  
 föreläggande 
  
 I ärenden 
  
 om 
  
 föreläggande 
  
 eller förbud som anges i första 
  
 eller förbud som anges i första 
  
 eller 
  
 andra 
  
 stycket 
  
 skall 
  
 eller andra stycket  
 ska  
 bestäm- 
  
 bestämmelserna 
  
 i 
  
 rättegångs- 
  
 melserna i rättegångsbalken om 
  
 balken om verkan av att tviste- 
  
 verkan 
  
 av att tvisteföremålet 
  
 föremålet överlåts och om tredje 
  
 överlåts och om tredje mans 
  
 mans 
  
 deltagande 
  
 i 
  
 rättegång 
  
 deltagande i rättegång tillämpas. 
  
 tillämpas. 
  
 24 § 
  
 Gör 
  
 inte 
  
 byggnadsnämnden 
  
 Upphävs. 
  
 anmälan i de fall 
  
 som avses i 
  
 23 §, 
  
 skall 
  
 länsstyrelsen 
  
 göra 
  
 sådan anmälan, om någon vars 
  
 rätt berörs ansöker om det. 
  
 26 § 
  
 Byggnadsavgifter och särskilda 
  
 Följs inte ett föreläggande i de 
  
 avgifter 
  
 tillfaller 
  
 kommunen. 
  
 fall som avses i 12 § 1 
  
 3 får kro- 
  
 86 
  
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 Tilläggsavgifter tillfaller staten. 
  
 nofogdemyndigheten 
  
 på 
  
 begäran 
  
 av 
  
 byggnadsnämnden 
  
 meddela 
  
 särskild handräckning så att rät- 
  
 telse sker. Detsamma gäller när 
  
 någon har underlåtit att utföra 
  
 arbete eller vidta en åtgärd som 
  
 har förelagts honom enligt 15 §, 
  
 16 § första stycket eller 17 §. 
  
 Bestämmelser 
  
 om 
  
 sådan 
  
 handräckning 
  
 finns 
  
 i 
  
 lagen 
  
 (1990:746) 
  
 om 
  
 betalningsföre- 
  
 läggande och handräckning. 
  
 27 § 
  
 Har frågan om påföljd för en 
  
 Har frågan om påföljd för en 
  
 överträdelse som avses i 4 § för- 
  
 överträdelse som avses i 4 § för- 
  
 sta stycket inte tagits upp till 
  
 sta stycket inte tagits upp till 
  
 överläggning vid sammanträde 
  
 överläggning 
  
 vid sammanträde 
  
 med 
  
 byggnadsnämnden 
  
 inom 
  
 med 
  
 byggnadsnämnden 
  
 inom 
  
 tio år från det att överträdelsen 
  
 tio år från det att överträdelsen 
  
 begicks, får  
 byggnadsavgift eller 
  
 begicks, får  
 någon byggsank- 
  
 tilläggsavgift  
 inte tas ut.  
 Detta 
  
 tionsavgift  
 inte tas ut. 
  
 gäller också i fråga om särskild 
  
 avgift. Därvid skall dock i stället 
  
 för tio år gälla en tid av tre år. 
  
 Sedan tio år har förflutit från 
  
 Sedan tio år har förflutit från 
  
 det att en åtgärd som avses i 
  
 det att en åtgärd som avses i 
  
 12 §  
  
 1–3 
  
 vidtogs, får byggnads- 
  
 12 § 
  
 vidtogs, 
  
 får 
  
 byggnads- 
  
 nämnden inte  
 ansöka om hand- 
  
 nämnden inte  
 besluta om före- 
  
 räckning eller besluta om före- 
  
 läggande enligt 12 § eller ansöka 
  
 läggande enligt 14 § första stycket. 
  
 om 
  
 handräckning. 
  
 Detta 
  
 ska 
  
 Detta  
 skall  
 dock inte tillämpas 
  
 dock inte tillämpas när någon 
  
 när någon utan lov enligt 8 kap. 
  
 utan lov enligt 8 kap. 1 § första 
  
 1 § första stycket 3 har tagit i 
  
 stycket 3a har tagit i anspråk 
  
 anspråk eller inrett en bostads- 
  
 eller 
  
 inrett en 
  
 bostadslägenhet 
  
 lägenhet för väsentligen 
  
 annat 
  
 för väsentligen annat ändamål än 
  
 ändamål än bostadsändamål. 
  
 bostadsändamål. 
  
 28 § 
  
 Beslut eller domar varigenom 
  
 Upphävs. 
  
 någon 
  
 påförs avgift enligt 
  
 detta 
  
 87 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 kapitel skall genast sändas till länsstyrelsen. Avgiften skall beta- las till länsstyrelsen inom två månader från det att beslutet eller domen vann laga kraft. En upp- lysning om detta skall tas in i beslutet eller domen. 
 29 § 
 Om avgiften inte betalas inom Upphävs den tid som anges i 28 §, skall dröjsmålsavgift tas ut enligt lagen 
 (1997:484) om dröjsmålsavgift. Den obetalda avgiften och dröjs- målsavgiften skall lämnas för indrivning. Regeringen får före- skriva att indrivning inte behöver begäras för ett ringa belopp. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verk- ställighet enligt utsökningsbalken ske. 
 Vid fördelning mellan staten och kommunen av medel som har influtit skall medel i första hand avsättas för kommunens fordran. 
  
 11 kap Byggnadsnämnden 
  
 1 § 
  
 Utöver de uppgifter bygg- 
  
 Utöver de uppgifter bygg- 
  
 nadsnämnden har enligt 
  
 övriga 
  
 nadsnämnden har enligt 
  
 övriga 
  
 föreskrifter i denna lag  
 skall 
  
 föreskrifter i denna lag  
 ska 
  
 nämnden 
  
 nämnden 
  
 1. verka för en god bygg- 
  
 1. verka för en god bygg- 
  
 nadskultur samt en god och 
  
 nadskultur samt en god och 
  
 estetiskt tilltalande stads- och 
  
 estetiskt tilltalande stads- och 
  
 landskapsmiljö, 
  
 landskapsmiljö, 
  
 2. uppmärksamt följa den 
  
 2. uppmärksamt följa den 
  
 allmänna utvecklingen 
  
 inom 
  
 allmänna utvecklingen 
  
 inom 
  
 88 
  
 Byggnadsnämnden  
  
 ska till sitt biträde ha tillgång till  
  
 minst en person med arkitektutbildning  
  
 och minst en person med bygg- teknisk utbildning på högskole- nivå eller motsvarande kompe- tens  
  
 och i övrigt ha tillgång till personal i den omfattning och med den särskilda kompetens som behövs för att nämnden  
  
 ska  
  
 kunna fullgöra sina uppgifter på ett tillfredställande sätt. 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 kommunen och dess närmaste omgivning samt ta de initiativ som behövs i frågor om plan- läggning, byggande och fastig- hetsbildning, 
  
 3. 
  
 samarbeta med myndig- heter, organisationer och enskilda vilkas arbete och intressen berör nämndens verk- samhet, 
  
 4. 
  
 lämna råd och upplys- ningar i frågor som rör nämn- dens verksamhet, 
  
 5. 
  
 övervaka efterlevnaden av denna lag och med stöd av lagen meddelade föreskrifter och beslut. 
  
 Byggnadsnämnden  
 skall  
 ta till vara de möjligheter lagen ger att förenkla och underlätta ärenden för enskilda och bör därvid verka för att lagens föreskrifter om begränsning av bygglovsplikten vinner tillämpning. 
 kommunen och dess närmaste omgivning samt ta de initiativ som behövs i frågor om plan- läggning, byggande och fastig- hetsbildning, 
  
 3. 
  
 samarbeta med myndig- heter, organisationer och enskilda vilkas arbete och intressen berör nämndens verk- samhet, 
  
 4. 
  
 lämna råd och upplys- ningar i frågor som rör nämn- dens verksamhet, 
  
 Byggnadsnämnden  
 ska  
 ta till vara de möjligheter lagen ger att förenkla och underlätta ärenden för enskilda och bör därvid verka för att lagens föreskrifter om begränsning av bygglovsplikten vinner tillämpning. 
 4 § Byggnadsnämnden  
 skall  
 till 
 sitt biträde ha minst en person med arkitektutbildning och i övrigt ha tillgång till personal i den omfattning och med den särskilda kompetens som behövs för att nämnden  
 skall  
 kunna fullgöra sina uppgifter på ett tillfredsställande sätt. 
 5 § 
  
 Byggnadsnämnden får ta ut 
  
 Byggnadsnämnden får ta ut 
  
 avgift i ärenden angående lov och 
  
 en avgift för 
  
 89 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 förhandsbesked 
  
 och 
  
 i 
  
 ärenden 
  
 1. beslut om planbesked, 
  
 som föranleds av en bygganmälan 
  
 2. beslut om lov och för- 
  
 eller 
  
 rivningsanmälan 
  
 enligt 
  
 handsbesked, 
  
 9 kap. 2 § samt i andra ärenden 
  
 3. församråd, tekniska samråd 
  
 som föranleder 
  
 upprättande av 
  
 och slutsamråd, 
  
 nybyggnadskarta, 
  
 ritningsgransk- 
  
 4. tillsynsbesök på byggarbets- 
  
 ning, besiktning, framställning av 
  
 platsen i den omfattning som har 
  
 arkivbeständiga 
  
 handlingar 
  
 eller 
  
 beslutats i kontrollplanen, 
  
 andra tids- eller kostnads- 
  
 5. upprättande 
  
 av 
  
 nybygg- 
  
 krävande åtgärder. 
  
 nadskarta, 
  
 6. framställning 
  
 av 
  
 arkiv- 
  
 beständiga handlingar, och 
  
 7. andra tids- eller kostnads- 
  
 krävande åtgärder. 
  
 Byggnadsnämnden får 
  
 dess- 
  
 Om 
  
 byggnadsnämnden 
  
 ger 
  
 utom, efter det att bygganmälan 
  
 bygglov för nybyggnad, tillbygg- 
  
 som avser åtgärder som anges i 
  
 nad eller ändring av ett bygg- 
  
 9 kap. 2 § första stycket 1 eller 2 
  
 nadsverk, 
  
 får byggnadsnämnden 
  
 inkommit 
  
 avseende 
  
 uppförande, 
  
 dessutom  
 ta ut en planavgift för 
  
 tillbyggnad 
  
 eller 
  
 annan 
  
 ändring 
  
 att täcka 
  
 programkostnader 
  
 och 
  
 av en byggnad eller annan 
  
 kostnader för andra åtgärder som 
  
 anläggning,  
 ta ut en planavgift 
  
 behövs  
 för att enligt denna lag 
  
 för att täcka  
 kostnaderna för 
  
 upprätta eller ändra detaljplaner, 
  
 sådana åtgärder som erfordras  
 för 
  
 områdesbestämmelser och 
  
 fas- 
  
 att enligt denna lag upprätta 
  
 tighetsplaner. Planavgift 
  
 får 
  
 tas 
  
 eller ändra detaljplaner, områ- 
  
 ut endast om 
  
 fastighetsägaren 
  
 desbestämmelser 
  
 och 
  
 fastig- 
  
 har nytta av planen eller 
  
 hetsplaner. Planavgift får tas ut 
  
 bestämmelserna. 
  
 endast 
  
 om 
  
 fastighetsägaren har 
  
 nytta av planen eller bestämmel- 
  
 serna. 
  
 Avgifterna får tas ut med 
  
 Avgifterna får tas ut med 
  
 högst det belopp som motsvarar 
  
 högst det belopp som motsvarar 
  
 kommunens 
  
 genomsnittliga 
  
 kommunens 
  
 genomsnittliga 
  
 kostnad för åtgärderna. Grun- 
  
 kostnad för åtgärderna. Grun- 
  
 derna för beräkning av avgif- 
  
 derna för beräkning av avgif- 
  
 terna  
 skall  
 anges i en taxa som 
  
 terna  
 ska  
 anges i en taxa som 
  
 beslutas av kommunfullmäktige. 
  
 beslutas av kommunfullmäktige. 
  
 Avgifterna tas ut av sökan- 
  
 Avgifterna tas ut av sökan- 
  
 den och får tas ut i förskott. 
  
 den och får tas ut i förskott. 
  
 90 
  
 7. kommunalförbunds eller Bradford fullmäktiges 
  
 91 
  
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
 13 kap Överklagande 
 1 § 
 Följande beslut enligt denna lag får överklagas i den ordning som föreskrivs för laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunal- 
  
 lagen (1991:900), nämligen 
  
 1. kommunfullmäktiges beslut om översiktsplan, 
  
 2. kommunfullmäktiges 
  
 2. kommunfullmäktiges 
  
 beslut om uppdrag åt en kom- 
  
 beslut om uppdrag åt en kom- 
  
 munal nämnd att anta, ändra 
  
 munal nämnd att anta, ändra 
  
 eller upphäva 
  
 detaljplaner 
  
 och 
  
 eller upphäva 
  
 detaljplaner 
  
 och 
  
 områdesbestämmelser eller 
  
 att 
  
 områdesbestämmelser eller 
  
 att 
  
 fatta beslut om skyldighet för 
  
 fatta beslut om  
 planbesked 
 , 
  
 fastighetsägare att betala kost- 
  
 skyldighet 
  
 för 
  
 fastighetsägare 
  
 nader för gator och andra all- 
  
 att betala kostnader för gator 
  
 männa platser eller att fatta 
  
 och andra allmänna platser eller 
  
 beslut om villkoren för sådan 
  
 att fatta beslut om villkoren för 
  
 betalning, 
  
 sådan betalning, 
  
 3.  
 kommunfullmäktiges 
  
 och 
  
 3.  
 kommunfullmäktiges 
  
 och 
  
 kommunala nämnders beslut  
 att 
  
 kommunala nämnders beslut  
 om 
  
 inte anta, ändra eller upphäva en 
  
 planbesked, 
  
 detaljplan, 
  
 områdesbestämmelser 
  
 eller en fastighetsplan, 
  
 4. kommunfullmäktiges 
  
 och 
  
 4. kommunfullmäktiges 
  
 och 
  
 kommunala nämnders beslut om 
  
 kommunala nämnders beslut att 
  
 grunderna 
  
 för 
  
 skyldighet 
  
 att 
  
 inte anta, ändra eller upphäva en 
  
 betala kostnader för gator och 
  
 detaljplan, 
  
 områdesbestämmelser 
  
 andra allmänna platser och om 
  
 eller en fastighetsplan, 
  
 generella villkor för sådan betal- 
  
 ning, 
  
 5. kommunfullmäktiges beslut 
  
 5. kommunfullmäktiges 
  
 och 
  
 om taxa i ärenden hos byggnads- 
  
 kommunala nämnders beslut om 
  
 nämnden samt 
  
 grunderna 
  
 för 
  
 skyldighet 
  
 att 
  
 betala kostnader för gator och 
  
 andra allmänna platser och om 
  
 generella villkor för sådan betal- 
  
 ning, 
  
 6. kommunalförbunds 
  
 eller 
  
 6. kommunfullmäktiges beslut 
  
 Bradford fullmäktiges 
  
 om taxa i ärenden hos byggnads- 
  
 beslut om regionplan. 
  
 nämnden samt 
  
 2. behovet av  
  
 tekniskt samråd och slutsamråd. och 
  
 3. behovet av kontrollansva- rig, arbetsansvarig och särskilt sakkunnig. 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 Andra beslut rörande gatu- kostnader än de som anges i för- sta stycket 4 får  
 ej  
 överklagas. Att tvister rörande gatukostna- der prövas av fastighetsdomstol framgår av 15 kap. 8 §. 
 beslut om regionplan. 
 Andra beslut rörande gatu- kostnader än de som anges i för- sta stycket 4 får  
 inte  
 överklagas. Att tvister rörande gatukostna- der prövas av fastighetsdomstol framgår av 15 kap. 8 §. 
 1 a § 
 Byggnadsnämndens beslut om byggsanktionsavgift enligt 10 kap. 4 § får överklagas hos allmän för- valtningsdomstol. 
  
 2 § 
  
 Andra beslut enligt denna lag 
  
 Andra beslut enligt denna lag 
  
 av kommunfullmäktige och 
  
 av kommunfullmäktige 
  
 och 
  
 kommunala nämnder än de som 
  
 kommunala nämnder än de som 
  
 anges i 1 § får överklagas hos 
  
 anges i 1  
 och 1 a §§  
 får 
  
 över- 
  
 länsstyrelsen. 
  
 klagas hos länsstyrelsen. 
  
 Sådana beslut får dock inte överklagas till den del de avser 
 1. frågor som redan är avgjorda genom detaljplan, områdes- bestämmelser eller förhandsbesked 
 2. behovet av  
 byggsamråd. 
  
 3 § 
 Bestämmelser om överklagande av beslut som avses i 2 § finns i  
 23–25 
  §§ förvaltningslagen (1986:223). 
  
 Tiden för överklagande av ett 
  
 Tiden för överklagande av ett 
  
 beslut att anta, ändra eller upp- 
  
 beslut att anta, ändra eller upp- 
  
 häva en detaljplan, områdes- 
  
 häva en detaljplan, områdes- 
  
 bestämmelser eller en fastighets- 
  
 bestämmelser eller en fastighets- 
  
 plan räknas dock från den dag då 
  
 plan liksom beslut varigenom ett 
  
 justeringen av 
  
 protokollet 
  
 med 
  
 ärende om lov eller förhands- 
  
 beslutet har 
  
 tillkännagetts 
  
 på 
  
 besked avgörs räknas dock från 
  
 kommunens anslagstavla. När ett 
  
 den dag då beslutet meddelas 
  
 sådant beslut har fattats av kom- 
  
 genom att hållas tillgängligt på 
  
 92 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 munfullmäktige, skall vad som kommunens webbplats. föreskrivs i  
 23–25 
  §§ förvalt- 
 ningslagen om den myndighet som har meddelat beslutet i stället avse kommunstyrelsen. 
  
 5 § 
  
 Beslut att anta, ändra eller 
  
 Beslut att anta, ändra eller 
  
 upphäva en detaljplan, områdes- 
  
 upphäva en detaljplan, områdes- 
  
 bestämmelser eller en fastig- 
  
 bestämmelser eller en fastig- 
  
 hetsplan får överklagas endast av 
  
 hetsplan får överklagas endast av 
  
 den som  
 senast under utställ- 
  
 den som  
 under granskningstiden 
  
 ningstiden skriftligen  
 har fram- 
  
 skriftligen  
 har framfört syn- 
  
 fört synpunkter som inte blivit 
  
 punkter som inte har blivit till- 
  
 tillgodosedda.  
 Om bestämmel- 
  
 godosedda. 
  
 serna 
  
 för 
  
 enkelt 
  
 planförfarande 
  
 har tillämpats, får beslutet över- 
  
 klagas endast av den som enligt 
  
 5 kap. 
  
 28 § 
  
 har 
  
 framfört 
  
 syn- 
  
 punkter som inte har blivit tillgo- 
  
 dosedda. 
  
 Om 
  
 ett 
  
 planförslag 
  
 efter 
  
 Om 
  
 ett 
  
 planförslag 
  
 efter 
  
 utställningen eller, när bestäm- 
  
 granskningstiden 
  
 ändras 
  
 till 
  
 melserna om enkelt planför- 
  
 nackdel för någon, får han, utan 
  
 farande tillämpats, efter det att 
  
 hinder av bestämmelserna i för- 
  
 underrättelse skett enligt 5 kap. 
  
 sta stycket, överklaga beslutet 
 . 
  
 28 § andra 
  
 stycket ändras till 
  
 Bestämmelserna i första stycket 
  
 nackdel för någon, får han, utan 
  
 utgör inte heller hinder mot att 
  
 hinder av bestämmelserna i för- 
  
 överklaga beslutet på den grun- 
  
 sta stycket av denna paragraf, 
  
 den att det inte har tillkommit i 
  
 överklaga beslutet. Bestämmel- 
  
 laga ordning. 
  
 serna i första stycket utgör inte 
  
 heller hinder mot att överklaga 
  
 beslutet på den grunden att det 
  
 inte har tillkommit i laga ord- 
  
 ning. 
  
 6 a § 
  
 Beslut om bygglov för änd- 
  
 ringar 
  
 av 
  
 byggnadsverk 
  
 enligt 
  
 8 kap. 1 § första stycket 3  
 b–g 
  och 
  
 93 
  
 1. till skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa, 
  
 2. för en lämplig utformning av  
  
 byggnadsverk  
  
 samt tomter, områden för andra anläggningar än byggnader och allmänna platser, 
  
 3. för kontroll av att före- skrifter som avses i 1 efterlevs. 
  
 Regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestäm- mer får meddela de föreskrifter  
  
 som behövs om certifiering av kontrollansvariga, arbetsansva- riga och särskilt sakkunniga samt om krav på kunskap och erfaren- het för särskilt sakkunniga. 
  
 Regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestäm- mer får i enskilda fall medge undantag från bestämmelserna i 3 kap. 
  
 Regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestäm- mer får meddela de föreskrifter om krav på  
  
 byggnadsverk  
  
 m.m. som utöver bestämmelserna i 3 kap. behövs 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 i samt beslut om byggstartbesked enligt 9 kap. 7 § får överklagas endast av sökanden. 
 16 kap Bemyndiganden m.m. 
 1 § Regeringen eller den myn- 
 dighet som regeringen bestäm- mer får meddela de föreskrifter om krav på  
 byggnader  
 m.m. som utöver bestämmelserna i 3 kap. behövs 
 1. till skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa, 
 2. för en lämplig utformning av  
 byggnader och andra anläg- gningar  
 samt tomter, områden för andra anläggningar än byggnader och allmänna platser, 
 3. för kontroll av att före- skrifter som avses i 1 efterlevs. 
 Regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestäm- mer får meddela de föreskrifter om  
 kvalitetsansvariga som behövs utöver bestämmelserna i 9 kap.  
  
 13–15 
  
  §§. 
  
 Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får i enskilda fall medge undantag från bestämmelserna i 3 kap. 
 94 
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 7 § 
  
 För att fullgöra sina uppgif- 
  
 För att fullgöra sina uppgif- 
  
 ter enligt denna lag har bygg- 
  
 ter enligt denna lag har bygg- 
  
 nadsnämnd 
  
 och 
  
 länsstyrelse 
  
 nadsnämnd 
  
 och 
  
 länsstyrelse 
  
 samt den som på deras uppdrag 
  
 samt den som på deras uppdrag 
  
 utför arbetet rätt att få tillträde 
  
 utför arbetet rätt att få tillträde 
  
 till 
  
 fastigheter, 
  
 byggnader 
  
 och 
  
 till fastigheter  
 och byggnadsverk 
  
 andra anläggningar  
 samt att där 
  
 samt att där vidta de åtgärder 
  
 vidta de åtgärder som behövs 
  
 som behövs för arbetets full- 
  
 för arbetets fullgörande. 
  
 görande. 
  
 Rätt som avses i första 
  
 Rätt som avses i första 
  
 stycket 
  
 tillkommer 
  
 även 
  
 den 
  
 stycket tillkommer även  
 kon- 
  
 som i annat fall än som där avses 
  
 trollansvariga och särskilt sak- 
  
 utför kartläggning för samhäl- 
  
 kunniga enligt 9 kap.  
 Även den, 
  
 lets behov. 
  
 som i annat fall än som avses i 
  
 första stycket utför kartläggning 
  
 för samhällets behov,  
 har till- 
  
 träde enligt första stycket. 
  
 Polismyndigheterna 
  
 skall 
  
 Polismyndigheterna 
  
 ska 
  
 lämna det biträde som behövs. 
  
 lämna det biträde som behövs. 
  
 17 kap 
  
 18 a § 
  
 Byggnadsnämnden får 
  
 i 
  
 ett 
  
 Byggnadsnämnden får 
  
 i ett 
  
 ärende om bygglov förklara att 
  
 ärende om bygglov förklara att 
  
 en nybyggnadsåtgärd eller fas- 
  
 en nybyggnadsåtgärd eller fas- 
  
 tighetsbildning som har utförts i 
  
 tighetsbildning som har utförts i 
  
 strid mot en stadsplan, bygg- 
  
 strid mot en stadsplan, bygg- 
  
 nadsplan, avstyckningsplan eller 
  
 nadsplan, avstyckningsplan eller 
  
 tomtindelning med stöd av 34 §, 
  
 tomtindelning med stöd av 34 §, 
  
 38 § 
  
 tredje 
  
 stycket 
  
 eller 
  
 110 § 
  
 38 § 
  
 tredje 
  
 stycket 
  
 eller 
  
 110 § 
  
 första 
  
 stycket 
  
 byggnadslagen 
  
 första stycket 
  
 byggnadslagen 
  
 (1947:385) 
  
 eller 
  
 motsvarande 
  
 (1947:385) 
  
 eller 
  
 motsvarande 
  
 äldre bestämmelser 
  
 eller 
  
 3 kap. 
  
 äldre 
  
 bestämmelser 
  
 eller 
  
 3 kap. 
  
 2 § 
  
 tredje 
  
 stycket 
  
 fastighets- 
  
 2 § 
  
 tredje 
  
 stycket 
  
 fastighets- 
  
 bildningslagen i dess lydelse vid 
  
 bildningslagen i dess lydelse vid 
  
 utgången av juni 1987,  
 skall 
  
 utgången av juni 1987,  
 ska  
 anses 
  
 anses utgöra en sådan avvikelse 
  
 utgöra en sådan avvikelse som 
  
 som 
  
 avses 
  
 i 8 kap. 
  
 11 § 
  
 första 
  
 avses i 8 kap. 11 § första stycket 
  
 stycket 2 b. En sådan förklaring 
  
 2 b. En sådan förklaring får avse 
  
 får avse endast  
 mindre avvikelser 
  
 endast  
 en sådan godtagbar avvi- 
  
 95 
  
 Författningsförslag SOU 2008:68 
  
 från planen eller tomtindelningen 
  
 kelse 
  
 som anges i 8 kap. 
  
 11 § 
  
 vilka är förenliga med syftet med 
  
 sjätte 
  
 stycket.  
 Förklaringen 
  
 får 
  
 denna.  
 Förklaringen får lämnas 
  
 lämnas endast i beslut om bifall 
  
 endast i beslut om bifall till 
  
 till ansökan om bygglov. 
  
 ansökan om bygglov. 
 Första stycket skall tillämpas också i fråga om fastighet, bygg- nad eller annan anläggning i den utsträckning den efter ett beslut om fastställelse av en stadsplan, byggnadsplan eller tomtindelning avviker från planen eller tomtindelningen. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder ikraft den 1 april 2010. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om arbetsansvarig i 9 kap. 2, 3, 7, 12, 12 a, 12 b, 13 och 16 §§ tillämpas dock första gången i ärenden om bygglov som kommer in till kommunen från den 1 januari 2011. 
  
 3. 
  
 Bestämmelserna om särskilt sakkunniga i 9 kap. 3, 5, 7, 14, 16 och 22 §§ tillämpas första gången i ärenden om bygglov som kom- mer in till kommunen från den 1 januari 2011. 
  
 4. 
  
 Äldre bestämmelser gäller fortfarande för ärenden om lov och bygganmälan som har kommit in till kommunen före den 1 april 2010. 
  
 5. 
  
 Äldre bestämmelser i 10 kap gäller för överträdelser som har ägt rum före den 1 april 2010. 
  
 6. 
  
 Äldre bestämmelser får tillämpas i ärenden om detaljplan, områdesbestämmelser och fastighetsplan som har inletts före den 1 april 2010. 
  
 96 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 2 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. 
  
 dels  
 att 2 a § ska upphöra att gälla, samt 
  
 dels  
 att 2, 3 och 21 §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. 
  
 2 § 
  
 Byggnadsverk 
  
 som 
  
 uppförs 
  
 Byggnadsverk 
  
 ska 
  
 i 
  
 den 
  
 eller ändras skall, under förut- 
  
 omfattning som framgår av 3 kap. 
  
 sättning av 
  
 normalt underhåll, 
  
 plan- och bygglagen (1987:10) 
  
 under en ekonomiskt rimlig livs- 
  
 uppfylla väsentliga 
  
 tekniska 
  
 längd  
 uppfylla väsentliga tek- 
  
 egenskapskrav i fråga om 
  
 niska egenskapskrav i fråga om 
  
 1. 
  
 bärförmåga, 
  
 stadga 
  
 och 
  
 1. 
  
 bärförmåga, 
  
 stadga 
  
 och 
  
 beständighet, 
  
 beständighet, 
  
 2. 
  
 säkerhet i 
  
 händelse 
  
 av 
  
 2. 
  
 säkerhet i 
  
 händelse 
  
 av 
  
 brand, 
  
 brand, 
  
 3. 
  
 skydd 
  
 med 
  
 hänsyn 
  
 till 
  
 3. 
  
 skydd med 
  
 hänsyn 
  
 till 
  
 hygien, hälsa och miljö, 
  
 hygien, hälsa och miljö, 
  
 4. 
  
 säkerhet vid användning, 
  
 4. 
  
 säkerhet vid användning, 
  
 5. 
  
 skydd mot buller, 
  
 5. 
  
 skydd mot buller, 
  
 6. 
  
 energihushållning 
  
 och 
  
 6 
 . energihushållning 
  
 och 
  
 värmeisolering, 
  
 värmeisolering,  
 och 
  
 7. 
  
 lämplighet 
  
 för 
  
 avsett 
  
 7.  
 hushållning med vatten och 
  
 ändamål, 
  
 avfall. 
  
 8. 
  
 tillgänglighet och använd- barhet för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga, och 
  
 9. 
  
 hushållning med vatten och 
  
 avfall. 
  
 De tekniska 
  
 egenskapskraven 
  
 Dock ska hissar i byggnader 
  
 skall iakttas med beaktande av de 
  
 samt linbaneanläggningar för 
  
 varsamhetskrav som finns i 3 kap. 
  
 persontransport ha det utförande 
  
 10–14 
  §§ plan- 
  
 och bygglagen 
  
 och den utrustning som skäligen 
  
 97 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 (1987:10). 
 Byggnadsverk skall under- hållas så att deras egenskaper i de hänseenden som avses i första stycket i huvudsak bevaras. Anordningar som är avsedda att tillgodose kraven i första stycket  
 2–4, 
  6 och 8 skall hållas i stånd. 
 kan fordras för att de egenskaps- krav på byggnadsverk som anges i första stycket samt de lämplighets- och tillgänglighetskrav som anges i 3 kap. 3 § plan- och bygglagen ska uppfyllas . 
 2 a § 
 Hissar i byggnader samt lin- Upphävs. baneanläggningar för person- 
 transport skall, även när 2 § för- sta stycket inte är tillämpligt, ha det utförande och den utrustning som skäligen kan fordras för att de egenskapskrav på byggnads- verk som anges i 2 § skall upp- fyllas. 
  
 3 § 
  
 Särskilda  
 bestämmelser 
  
 om 
  
 Bestämmelser om  
 bygglov 
 , 
  
 byggnadsarbeten, 
  
 tillsyn, 
  
 kon- 
  
 tillsyn och kontroll m.m. finns i 
  
 troll  
 och påföljder  
 finns i  
 9 och 
  
 plan- och bygglagen (1987:10). 
  
 10 kap.  
 plan- 
  
 och bygglagen 
  
 (1987:10). 
  
 Bemyndiganden 
 Regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestäm- mer får meddela föreskrifter om 
 1. vad som närmare behövs för att ett byggnadsverk skall uppfylla kraven enligt 2 och 2 a §§, och 
 2. undantag från kraven i 2 och 2 a §§, om det finns särskilda skäl och undantaget avser 
 a) uppförande eller ändring av en byggnad i experimentsyfte, 
 21 § 
 Regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestäm- mer får meddela föreskrifter om  
 vad som närmare behövs för att ett byggnadsverk ska uppfylla kraven enligt 2 §. 
  
 98 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 eller 
 b) byggnadsverk som behöver flyttas för att uppföras på en ny plats. 
 Undantag enligt första stycket 2 får inte göras, om det skulle medföra en oacceptabel risk för människors hälsa eller säkerhet. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder ikraft den 1 april 2010. 
  
 2. 
  
 Äldre bestämmelser gäller fortfarande för ärenden om lov och bygganmälan som kommer in till kommunen före den 1 april 2010. 
  
 99 
  
 2. tillbyggnad enligt 1 kap. 10 § 
  
 4 och sådana ändringar som avses i 8 kap. 1 § 3  
  
 b–i 
  
  plan- och bygg- lagen (1987:10),  
  
 om det finns behov av en sådan försäkring 
  
 . 
  
 En byggfelsförsäkring behövs dock inte 
  
 1. om åtgärden enligt 8 kap. 
  
 4 § plan- och bygglagen inte 
  
 I fråga om en- eller två- bostadshus (småhus) gäller i stället för vad som sägs i 1 § att en byggfelsförsäkring  
  
 ska  
  
 finnas  
  
 vid 
  
 1. nybyggnad, samt 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 3 
  
 Förslag till 
  
 lag om ändring i lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. 
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1993:320) om bygg- felsförsäkring m.m. att 1, 1 a och 1 b §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Byggfelsförsäkring 
  
 Tillämpningsområdet m.m. 
  
 1 § 
  
 En 
  
 byggfelsförsäkring  
 skall 
  
 En byggfelsförsäkring  
 ska  
 fin- 
  
 finnas  
 när 
  
 nas  
 vid nybyggnad och ombygg- 
  
 1. en byggnad som helt eller 
  
 nad enligt 1 kap. 10 § 3 och 7 
  
 till övervägande del skall använ- 
  
 plan- och bygglagen (1987:10) av 
  
 das som bostad för permanent 
  
 en byggnad som helt eller till 
  
 bruk uppförs, eller 
  
 övervägande del ska användas 
  
 2. 
  
 när det i fråga om en sådan 
  
 som bostad för permanent bruk. 
  
 byggnad utförs åtgärder som krä- ver bygganmälan och som avse- värt förlänger byggnadens bruks- tid. 
 1 a § I fråga om en- eller två- 
 bostadshus (småhus) gäller i stället för vad som sägs i 1 § att en byggfelsförsäkring  
 skall  
 fin- nas 
 1. när ett småhus uppförs, och 
 2. när ett småhus byggs till eller är föremål för en åtgärd som avses i 9 kap. 2 § första stycket 3– 5 plan- och bygglagen (1987:10) och  
 det finns behov av en sådan försäkring. 
  
 En byggfelsförsäkring  
 som avses i första stycket  
 behövs dock inte, om åtgärden enligt 8 kap. 4 § plan- och bygglagen inte 
 100 
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 kräver bygglov. 
  
 kräver bygglov, eller 
  
 2. för arbeten som utförs av 
  
 byggherren själv eller av hans 
  
 anställda. 
  
 1 b § 
  
 Den 
  
 eller de 
  
 kommunala 
  
 Den 
  
 eller 
  
 de 
  
 kommunala 
  
 nämnder som fullgör uppgifter 
  
 nämnder som fullgör uppgifter 
  
 inom plan- och byggnadsväsen- 
  
 inom plan- och byggnadsväsen- 
  
 det  
 (byggnadsnämnden)  
 prövar 
  
 det 
  
 (byggnadsnämnden) 
  
 prövar 
  
 behovet av en försäkring enligt 
  
 behovet av en försäkring enligt 
  
 1 a § första stycket 
  
 2. Om ett 
  
 1 a § första stycket 2  
 och andra 
  
 småhus inte  
 skall  
 användas för 
  
 stycket 2.  
 Om ett småhus inte 
  
 permanent bruk, får nämnden 
  
 ska 
  
 användas 
  
 för 
  
 permanent 
  
 trots bestämmelsen i 1 a § första 
  
 bruk, 
  
 får 
  
 nämnden 
  
 trots 
  
 stycket 1 besluta att någon 
  
 bestämmelsen 
  
 i 
  
 1 a § 
  
 första 
  
 byggfelsförsäkring inte behövs. 
  
 stycket 1 besluta att någon 
  
 byggfelsförsäkring inte behövs. 
  
 Vid 
  
 behovsprövningen  
 skall 
  
 Vid 
  
 behovsprövningen  
 ska 
  
 byggnadsnämnden 
  
 särskilt 
  
 byggnadsnämnden 
  
 särskilt 
  
 beakta de beräknade kostna- 
  
 beakta de beräknade kostna- 
  
 derna för åtgärden och försäk- 
  
 derna för åtgärden och försäk- 
  
 ringen samt risken för allvarliga 
  
 ringen samt risken för allvarliga 
  
 fel och skador. 
  
 fel och skador. 
  
 1. 
  
 Denna lag träder i kraft den 1 april 2010. 
  
 2. 
  
 Äldre bestämmelser gäller fortfarande för ärenden där ansö- kan om bygglov och ärenden om bygganmälan kommer in till kommunen före den 1 april 2010. 
  
 101 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 4 
  
 Förslag till 
  
 förordning om ändring i plan- och byggförordningen (1987:383) 
 Härigenom föreskrivs i fråga om plan- och byggförordningen (1987:383) 
  
 dels  
 att  
 18–20 
  §§ upphävs, 
  
 dels  
 att rubrikerna närmast före 17 § upphävs, 
  
 dels  
 att 2, 6, 15  
 a–17 
  §§, rubrikerna närmast före 2 § och rubri- Stevens närmast före 15 § ska ha följande lydelse, 
  
 dels  
 att det i förordningen ska införas en ny paragraf, 1 a §, när- mast efter rubriken Byggnadsverk och allmänna platser, två nya paragrafer 1 b, 24 §§ samt närmast före 24 § en ny rubrik av föl- jande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Krav på byggnader m.m. 
  
 Krav på byggnadsverk m.m. 
  
 Byggnader och allmänna plat- 
  
 Byggnadsverk 
  
 och 
  
 allmänna 
  
 ser 
  
 platser 
  
 1 a § 
  
 Vid 
  
 nybyggnad, 
  
 tillbyggnad, 
  
 ändring 
  
 och 
  
 ombyggnad 
  
 ska 
  
 byggnadsverk, 
  
 som 
  
 innehåller 
  
 bostäder, vara 
  
 projekterade 
  
 och 
  
 utförda på ett sådant sätt att 
  
 bostäderna i skälig 
  
 utsträckning 
  
 har avskiljbara utrymmen 
  
 för 
  
 sömn och vila, samvaro, matlag- 
  
 ning, måltider, hygien och förva- 
  
 ring. 
  
 Bostäderna 
  
 ska ha inredning 
  
 och utrustning för hygien och 
  
 matlagning, som är anpassad med 
  
 hänsyn till användningen. 
  
 1 b § 
  
 Vid 
  
 nybyggnad, 
  
 tillbyggnad, 
  
 ändring 
  
 och 
  
 ombyggnad 
  
 ska 
  
 byggnadsverk 
  
 vara 
  
 projekterade 
  
 och utförda på ett sådant sätt att 
  
 102 
  
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 de är tillgängliga och användbara 
  
 för personer med nedsatt rörelse- 
  
 eller orienteringsförmåga. 
  
 I den utsträckning som behövs 
  
 med hänsyn till kravet på till- 
  
 gänglighet ska byggnadsverk vara 
  
 försedda med hiss eller annan 
  
 lyftanordning. Kravet att bostä- 
  
 der ska vara tillgängliga genom 
  
 hiss 
  
 eller 
  
 annan 
  
 lyftanordning 
  
 gäller inte byggnader som har 
  
 färre än tre våningsplan. Om 
  
 sådana 
  
 byggnadsverk 
  
 innehåller 
  
 bostäder som inte nås från mar- 
  
 Stevens, ska de dock vara projekte- 
  
 rade och utförda på sådant sätt att 
  
 hiss 
  
 eller 
  
 annan 
  
 lyftanordning 
  
 kan 
  
 installeras 
  
 utan 
  
 svårighet. 
  
 Vind där det finns en bostad eller 
  
 huvuddelen av bostadsfunktionen 
  
 ska därvid räknas som vånings- 
  
 plan. 
  
 2 § 
  
 Boverket 
  
 får 
  
 meddela 
  
 de 
  
 Boverket får meddela före- 
  
 verkställighetsföreskrifter och 
  
 de 
  
 skrifter 
  
 övriga föreskrifter som behövs för 
  
 1. som behövs för tillämp- 
  
 tillämpningen 
  
 av 
  
 bestämmelsen 
  
 ningen 
  
 av 
  
 bestämmelserna 
  
 i 
  
 om utformning av byggnader i 
  
 3 kap. 2, 
  
 3, 
  
 5–13 
  §§ 
  
 plan- 
  
 och 
  
 3 kap. 2 § plan- 
  
 och bygglagen 
  
 bygglagen (1987:10), 
  
 (1987:10). 
  
 2. om innebörden av de krav 
  
 på lämplighet samt på tillgänglig- 
  
 het och användbarhet som anges i 
  
 3 kap. 3 § plan- och bygglagen för 
  
 linbaneanläggningar som omfat- 
  
 tas 
  
 av 
  
 Europaparlamentets 
  
 och 
  
 rådets 
  
 direktiv 
  
 2000/9/EG 
  
 av 
  
 den 20 mars 2000 om linbane- 
  
 anläggningar för persontransport, 
  
 3. om de krav på tillgänglig- 
  
 het och användbarhet som anges i 
  
 103 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 3 kap. 
  
 3 § plan- 
  
 och bygglagen 
  
 och som ska uppfyllas av perma- 
  
 nent 
  
 installerade 
  
 hissar, 
  
 som 
  
 betjänar byggnadsverk, 
  
 och 
  
 av 
  
 säkerhetskomponenter, 
  
 som 
  
 används i sådana hissar, och 
  
 4. om vilka hissar och säker- 
  
 hetskomponenter som omfattas av 
  
 föreskrifterna enligt 3. 
  
 6 § 
  
 Boverket 
  
 får 
  
 meddela 
  
 de 
  
 Boverket 
  
 får 
  
 meddela 
  
 de 
  
 verkställighetsföreskrifter 
  
 och 
  
 de 
  
 föreskrifter 
  
 som 
  
 behövs 
  
 för 
  
 övriga  
 föreskrifter 
  
 som 
  
 behövs 
  
 tillämpningen 
  
 av 
  
 följande 
  
 för tillämpningen 
  
 av 
  
 följande 
  
 bestämmelser i plan- och bygg- 
  
 bestämmelser i 3 kap. 15 § för- 
  
 lagen (1987:10) 
  
 sta stycket plan- och bygglagen 
  
 1. 
  
 3 kap 15 § första stycket 
  
 (1987:10) 
  
 punkt 3. att risken för 
  
 punkt 3. att risken för 
  
 olycksfall begränsas och bety- 
  
 olycksfall begränsas och bety- 
  
 dande 
  
 olägenheter för 
  
 trafiken 
  
 dande olägenheter 
  
 för 
  
 trafiken 
  
 inte uppkommer, 
  
 inte uppkommer, 
  
 punkt 4. att kravet på fram- 
  
 punkt 4. att kravet på fram- 
  
 komlighet 
  
 för 
  
 utrycknings- 
  
 komlighet 
  
 för 
  
 utrycknings- 
  
 fordon tillgodoses, 
  
 fordon tillgodoses, 
  
 punkt 5. att tomt, allmän 
  
 punkt 5. att tomt, allmän 
  
 plats och område för andra 
  
 plats och område för andra 
  
 anläggningar än byggnader kan 
  
 anläggningar än byggnader kan 
  
 användas av personer med ned- 
  
 användas av personer med ned- 
  
 satt rörelse- eller orienterings- 
  
 satt rörelse- eller orienterings- 
  
 förmåga. 
  
 förmåga. 
  
 2. 
  
 3 kap. 16 § andra stycket, 
  
 3. 
  
 3 kap. 
  
 17 § 
  
 andra 
  
 stycket, 
  
 och 
  
 4. 
  
 3 kap. 18 §. 
  
 104 
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 Ärenden om lov och anmäl- 
  
 Ärenden om lov m.m. 
  
 ningar 
  
 15 a § 
  
 I en  
 bygg- eller rivnings- 
  
 I en  
 ansökan om bygglov eller 
  
 anmälan  
 skall anges fastighets- 
  
 rivningslov ska  
 anges fastighets- 
  
 beteckning, 
  
 byggherrens 
  
 namn 
  
 beteckning,  
 sökandens  
 namn och 
  
 och adress samt vid vilken tid 
  
 adress samt vid vilken tid bygg- 
  
 byggnads- eller rivningsarbetena 
  
 nads- eller rivningsarbetena är 
  
 är avsedda att påbörjas. 
  
 avsedda att påbörjas 
  
 15 b § 
  
 Byggnadsnämnden 
  
 får 
  
 i 
  
 Byggnadsnämnden 
  
 får 
  
 i 
  
 beslutet 
  
 om kontrollplan ange 
  
 beslutet 
  
 om kontrollplan ange 
  
 att 
  
 handlingar 
  
 som beskriver 
  
 att 
  
 handlingar 
  
 som beskriver 
  
 byggnaden 
  
 eller 
  
 anläggningen i 
  
 byggnaden eller anläggningen i 
  
 färdigt skick och som är lämp- 
  
 färdigt skick och som är lämp- 
  
 liga för arkivering eller för mik- 
  
 liga för arkivering eller för mik- 
  
 rofilmning  
 skall  
 ges in till 
  
 rofilmning  
 ska  
 ges in till nämn- 
  
 nämnden när arbetena avslutats, 
  
 den när arbetena avslutats, om 
  
 om handlingarna kan väntas vara 
  
 handlingarna kan väntas vara av 
  
 av betydelse för byggnads- 
  
 betydelse 
  
 för 
  
 byggnadsnämn- 
  
 nämndens framtida tillsynsverk- 
  
 dens 
  
 framtida 
  
 tillsynsverksam- 
  
 samhet. 
  
 het  
 eller för den framtida han- 
  
 teringen av ärenden om tillbygg- 
  
 nad, ändring eller ombyggnad. 
  
 16 § 
  
 Boverket 
  
 får 
  
 meddela 
  
 de 
  
 Boverket får meddela före- 
  
 verkställighetsföreskrifter 
  
 som 
  
 skrifter om 
  
 behövs 
  
 för 
  
 tillämpningen 
  
 av 
  
 1. vilka handlingar som ska 
  
 bestämmelserna om handläggning 
  
 bifogas ansökan enligt 8 kap. 20 § 
  
 av ärenden om lov och förhands- 
  
 första stycket plan- och bygglagen 
  
 besked 
  
 i 
  
 8 kap. 
  
 19 § 
  
 andra 
  
 (1987:10), 
  
 stycket, 
  
 20 § första 
  
 stycket 
  
 och 
  
 2. tillämpningen av bestäm- 
  
 34 § 
  
 fjärde 
  
 stycket 
  
 plan- 
  
 och 
  
 melserna 
  
 om 
  
 handläggning 
  
 av 
  
 bygglagen (1987:10). 
  
 ärenden om lov och förhands- 
  
 besked i 8 kap. 19 § andra stycket 
  
 och 34 § fjärde stycket plan- och 
  
 bygglagen, 
  
 3. tillämpningen av 
  
 bestäm- 
  
 105 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 melserna i 
  
 9 kap. 
  
 1 § plan- 
  
 och 
  
 bygglagen om utförande av bygg- 
  
 nads-, 
  rivnings- och markarbeten, 
  
 och 
  
 4. tillämpningen av bestäm- 
  
 melserna i 9 kap. 18 § plan- och 
  
 bygglagen. 
  
 Byggnadsarbeten m.m. 
  
 Upphävs. 
  
 Kvalitetsansansvariga 
  
 och 
  
 kon- 
  
 Upphävs. 
  
 trollanter 
  
 17 § 
  
 Kvalitetsansvariga 
  
 enligt 
  
 Boverket får meddela närmare 
  
 9 kap. 14 § 
  
 och 
  
 sådana 
  
 sakkun- 
  
 föreskrifter 
  
 om 
  
 certifiering 
  
 av 
  
 niga 
  
 kontrollanter som 
  
 avses i 
  
 kontrollansvarig, 
  
 arbetsansvarig 
  
 9 kap. 9 § första stycket skall ha 
  
 samt särskilt sakkunnig. 
  
 den 
  
 utbildning 
  
 och 
  
 erfarenhet 
  
 som behövs och vara lämpliga för 
  
 uppgiften. Ett beslut om riks- 
  
 behörighet för en kvalitetsansva- 
  
 rig enligt 
  
 9 kap. 
  
 14 § 
  
 plan- och 
  
 bygglagen 
  
 (1987:10) 
  
 skall 
  
 vara 
  
 tidsbegränsat och får begränsas till 
  
 att avse ett visst slag av arbeten. 
  
 Sådana sakkunniga kontrollanter 
  
 som 
  
 avses 
  
 i 9 kap. 
  
 9 § 
  
 första 
  
 stycket plan- och bygglagen (1987:10) får certifieras av ett organ som har ackrediterats för detta ändamål enligt 14 § lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. Certifiering skall vara tids- begränsad och får begränsas till ett visst slag av arbeten. Boverket får meddela närmare föreskrifter om kvalitetsansvariga med riks- behörighet och för certifiering av sakkunniga kontrollanter. 
 106 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 18 § 
 Om inte särskilda omständig- Garcia. heter föranleder annat skall bygg- nadsnämnden godta kvalitets- 
 ansvariga som har riksbehörighet och utlåtanden från sakkunniga vars kompetens styrkts genom certifiering. Frågan om när bygg- nadsnämnden kan besluta om byte av kvalitetsansvarig regleras i 9 kap. 15 § plan- och bygglagen (1987:10). 
 19 § 
 Boverket får meddela de Upphävs. verkställighetsföreskrifter som 
 behövs för tillämpningen av bestämmelserna i 9 kap. 1 § plan- och bygglagen (1987:10) om utförande av  
 byggnads-, 
  rivnings- och markarbeten. 
 20 § 
 Om en byggnad som skall Upphävs rivas, är behäftad med ohyra eller virkesförstörande insekter, skall 
 dessa utrotas. Material, som kan ge skador på människor, djur eller växter skall tas om hand på ett betryggande sätt. 
 Boverket får meddela de verkställighetsföreskrifter som behövs för tillämpningen av för- sta stycket. 
 Byggsanktionsavgift 
 24 § 
 Byggsanktionsavgift enligt 10 kap. plan- och bygglagen (1987:10) ska tas ut för de över- 
 107 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 trädelser och med de belopp som anges i bilagan till denna förord- ning. 
  
 1. 
  
 Denna författning träder ikraft den 1 april 2010. 
  
 2. 
  
 Äldre bestämmelser gäller fortfarande för ärenden om lov och bygganmälan som kommer in till kommunen före den 1 april 2010. 
  
 108 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 5 
  
 Förslag till 
  
 förordning om ändring i förordningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. 
 Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. 
  
 dels  
 att 2, 9,11, 12,  
 14–17 
  och 19 b §§ ska upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att rubrikerna närmast före 9 och 14 §§ ska upphöra att gälla, 
  
 dels  
 att 10, 13, 18, 19 och 35 a §§ ska ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 Tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. 
 Allmänna krav 
 2 § 
 Bestämmelserna i  
 3–8 
  §§ skall Garcia. gälla 
  
 1. 
  
 när byggnadsverk uppförs, 
  
 och 
  
 2. 
  
 beträffande tillbyggda delar eller ändringsåtgärder, när bygg- nadsverk byggs till eller ändras på annat sätt. 
  
 Särskilda krav på byggnader 
  
 Nya byggnader 
  
 Upphävs 
  
 9 § 
 När en byggnad uppförs skall Garcia. utöver bestämmelserna i  
 3–8 
  §§ 
 gälla vad som sägs i  
 10–13 
  §§. 
  
 10 § 
  
 Uppvärmningssystemet 
  
 i 
  
 Vid nybyggnad ska  
 uppvärm- 
  
 byggnader, 
  
 som 
  
 innehåller 
  
 ningssystemet i byggnader, som 
  
 bostäder eller arbetslokaler,  
 skall 
  
 innehåller bostäder eller arbets- 
  
 i skälig utsträckning med hän- 
  
 lokaler, i skälig utsträckning 
  
 syn till uppvärmningssättet och 
  
 med hänsyn till uppvärmnings- 
  
 energislaget 
  
 utformas så 
  
 att 
  
 sättet och energislaget utformas 
  
 109 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 skilda energislag som är lämp- 
  
 så att skilda energislag som är 
  
 liga från allmän energisynpunkt 
  
 lämpliga från allmän energi- 
  
 kan användas utan omfattande 
  
 synpunkt kan 
  
 användas 
  
 utan 
  
 ändringar. 
  
 omfattande ändringar. 
  
 En- och tvåbostadshus, som i 
  
 En- och tvåbostadshus, som i 
  
 huvudsak  
 skall  
 värmas upp med 
  
 huvudsak  
 ska  
 värmas upp med el 
  
 el eller naturgas,  
 skall  
 ha en 
  
 eller naturgas,  
 ska  
 ha en sådan 
  
 sådan planlösning att ett byte 
  
 planlösning att ett byte till 
  
 till uppvärmning med ett annat 
  
 uppvärmning 
  
 med ett 
  
 annat 
  
 energislag underlättas. 
  
 energislag underlättas. 
  
 En- och tvåbostadshus får förses med uppvärmningsystem för direktverkande elvärme, om byggnaden har särskilt goda egen- skaper när det gäller energihushållning. Bestämmelserna i denna paragraf gäller inte fritidshus med högst två bostäder. 
 11 § 
 Byggnader som innehåller Upphävs. bostäder, skall vara projekterade 
 och utförda på ett sådant sätt att bostäderna i skälig utsträckning har avskiljbara utrymmen för sömn och vila, samvaro, matlag- ning, måltider, hygien och förva- ring. 
 Bostäderna skall med hänsyn till användningen ha inredning och utrustning för hygien och matlagning. 
 12 § 
 Byggnader, som innehåller Upphävs. bostäder, arbetslokaler eller loka- 
 ler till vilka allmänheten har till- träde, skall vara projekterade och utförda på ett sådant sätt att bostäderna och lokalerna är till- gängliga för och kan användas av personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. Om det är befogat med hänsyn till terr- ängen behöver dock inte kravet 
 110 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningsförslag 
  
 på tillgänglighet till byggnaden uppfyllas när det gäller en- och tvåbostadshus. 
 Bestämmelserna i första stycket gäller inte i fråga om 
  
 1. 
  
 arbetslokaler, om det är obefogat med hänsyn till arten av den verksamhet för vilken loka- lerna är avsedda, och 
  
 2. 
  
 fritidshus med högst två bostäder. 
  
 I den utsträckning som behövs med hänsyn till kravet på till- gänglighet skall byggnader vara försedda med hiss eller annan lyftanordning. Kravet att bostä- der skall vara tillgängliga genom hiss eller annan lyftanordning gäller inte byggnader som har färre än tre våningsplan. Om sådana byggnader innehåller bostäder som inte nås från mar- Stevens, skall de dock vara projek- terade och utförda på sådant sätt att hiss eller annan lyftanordning kan installeras utan svårighet. Vind där det finns en bostad eller huvuddelen av en bostad skall därvid räknas som våningsplan. 
  
 13 § 
  
 Byggnader skall  
 vara projek- 
  
 Vid nybyggnad ska byggnader 
  
 terade och utförda på sådant sätt 
  
 vara projekterade och utförda på 
  
 att de medger god hushållning 
  
 sådant sätt att de medger god 
  
 med vatten. Inom områden där 
  
 hushållning med vatten. Inom 
  
 knapphet på vatten råder eller 
  
 områden där knapphet på vatten 
  
 kan befaras uppkomma får kom- 
  
 råder eller kan befaras upp- 
  
 munen i detaljplan eller områ- 
  
 komma får kommunen i detalj- 
  
 desbestämmelser 
  
 meddela 
  
 de 
  
 plan eller områdesbestämmelser 
  
 hushållningsbestämmelser 
  
 som 
  
 meddela de hushållningsbestäm- 
  
 situationen inom 
  
 området 
  
 for- 
  
 melser som situationen inom 
  
 111 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 drar. 
  
 området fordrar. 
  
 När det gäller fritidshus med 
  
 När det gäller fritidshus med 
  
 högst två bostäder och som på 
  
 högst två bostäder och som på 
  
 grund av sin standard eller sitt 
  
 grund av sin standard eller sitt 
  
 läge inte är ägnade för boende 
  
 läge inte är ägnade för boende 
  
 under längre perioder  
 skall  
 för- 
  
 under längre perioder  
 ska  
 första 
  
 sta stycket tillämpas endast i 
  
 stycket tillämpas endast i den 
  
 den utsträckning som det är 
  
 utsträckning som det är skäligt 
  
 skäligt med hänsyn till omfatt- 
  
 med hänsyn till omfattningen av 
  
 ningen av husets användning 
  
 husets användning och vatten- 
  
 och vattensituationen. 
  
 situationen. 
  
 Ändring av byggnader. 
  
 Upphävs. 
  
 14 § 
 När en byggnad byggs till eller Upphävs. ändras på annat sätt skall kraven 
 i  
 3–8 
  och  
 10–13 
  §§ uppfyllas när det gäller den tillbyggda delen eller ändringen. Detsamma gäller kravet på hushållning med avfall i 2 § första stycket 9 lagen (1994:847) om tekniska egen- skapskrav på byggnadsverk, m.m. 
 Vid tillämpning av bestämm- elserna i första stycket skall hän- syn tas till ändringens omfattning och byggnadens förutsättningar. 
 15 § 
 Om en annan ändring av en Upphävs. byggnad än tillbyggnad medför en 
 avsevärd förlängning av bygg- nadens brukstid eller en väsentligt ändrad användning av byggna- den eller del av denna, skall kra- ven i  
 3–8 
  och  
 10–14 
  §§ uppfyllas även beträffande de delar av byggnaden som, utan att omfattas av ändringen, indirekt berörs av denna. Vid sådana ändringar 
 112 
 SOU 2008:68 
 skall 12 § tillämpas i den utsträckning det inte är uppenbart oskäligt med hänsyn till änd- ringens omfattning och byggna- dens standard. 
 16 § 
 Om en ändring av en byggnad Upphävs. skall genomföras i etapper och om bestämmelserna i 15 § under en 
 tidig etapp kräver omfattande ändringar av andra delar av byggnaden än den direkt berörda delen, får byggnadsnämnden i kontrollplan enligt 9 kap. 9 § plan- och bygglagen (1987:10) eller i ett särskilt beslut bestämma att en sådan följdändring inte behöver utföras förrän vid en viss senare tidpunkt, om detta av tek- niska, sociala eller ekonomiska skäl är lämpligare. Den tidpunkt då följdändringen skall vara utförd skall anges i beslutet. 
 17 § 
 I detaljplan eller områdes- Upphävs. bestämmelser får kommunen 
 bestämma lägre krav vid andra ändringar av byggnader än till- byggnader än vad som följer av 14 och 15 §§ under förutsättning att bebyggelsen inom området ändå får långsiktigt godtagbara egenskaper. 
 Författningsförslag 
 113 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 Särskilda föreskrifter 
  
 18 § 
  
 Boverket får, utom i fall som 
  
 Boverket får, utom i fall som 
  
 sägs i  
 tredje  
 stycket, efter sam- 
  
 sägs i  
 andra  
 stycket, efter sam- 
  
 råd med andra berörda myndig- 
  
 råd med andra berörda myndig- 
  
 heter 
  
 meddela de 
  
 föreskrifter 
  
 heter 
  
 meddela de föreskrifter 
  
 som 
  
 behövs 
  
 för tillämpningen 
  
 som 
  
 behövs för 
  
 tillämpningen 
  
 av  
 3–8 
  och  
  
 10–15 
  
  §§  
 om inte 
  
 av  
 3–8, 
 10 och 13 §§  
 om inte 
  
 någon 
  
 annan 
  
 myndighet enligt 
  
 någon annan myndighet enligt 
  
 annan författning har rätt att 
  
 annan författning har rätt att 
  
 meddela 
  
 sådana 
  
 föreskrifter. 
  
 meddela 
  
 sådana 
  
 föreskrifter. 
  
 Detsamma 
  
 gäller 
  
 föreskrifter 
  
 Detsamma 
  
 gäller 
  
 föreskrifter 
  
 om sådan hushållning med avfall 
  
 om sådan hushållning med avfall 
  
 och om krav på underhåll  
 som 
  
 som avses i  
 2 § första stycket 7 
  
 avses i  
 2 § första stycket 9 och 
  
 lagen 
  
 (1994:847) 
  
 om tekniska 
  
 tredje 
  
 stycket 
  
 lagen 
  
 (1994:847) 
  
 egenskapskrav på byggnadsverk, 
  
 om 
  
 tekniska 
  
 egenskapskrav 
  
 på 
  
 m.m. 
  
 byggnadsverk, m.m. 
  
 Trots kraven i 2 och 2 a §§ 
  
 lagen om tekniska egenskapskrav 
  
 på 
  
 byggnadsverk, 
  
 m.m. 
  
 får 
  
 Boverket i det enskilda fallet ge 
  
 dispens 
  
 från 
  
 bestämmelserna 
  
 i 
  
 10–15 
  §§ denna förordning, om 
  
 det finns särskilda skäl och dis- 
  
 pensen 
  
 1. 
  
 avser uppförande eller ändring av en byggnad i experi- mentsyfte, och 
  
 2. 
  
 inte medför en oacceptabel risk för människors hälsa eller säkerhet. 
  
 Vägverket får efter samråd 
  
 Vägverket får efter samråd 
  
 med Boverket meddela de före- 
  
 med Boverket meddela de före- 
  
 skrifter som behövs för tillämp- 
  
 skrifter som behövs för tillämp- 
  
 ningen av  
 3–8 
  §§ i fråga om 
  
 ningen av  
 3–8 
  §§ i fråga om 
  
 vägar och gator, utom för väg- 
  
 vägar och gator, utom för väg- 
  
 tunnlar, samt anordningar som 
  
 tunnlar, samt anordningar som 
  
 hör till vägen eller gatan. 
  
 hör till vägen eller gatan. 
  
 114 
 SOU 2008:68 Författningsförslag 
  
 19 § 
  
 Boverket får meddela när- 
  
 Boverket får meddela när- 
  
 mare föreskrifter om 
  
 mare föreskrifter om  
 innebörden 
  
 1. innebörden av de krav på 
  
 av de krav på säkerhet som anges 
  
 lämplighet samt tillgänglighet och 
  
 i 
  
 2 § första stycket 4 
  
 lagen 
  
 användbarhet som 
  
 anges 
  
 i 2 § 
  
 (1994:847) om tekniska egen- 
  
 första stycket 7 och 8 lagen 
  
 skapskrav på byggnadsverk, m.m. 
  
 (1994:847) om tekniska egen- 
  
 för 
  
 linbaneanläggningar 
  
 som 
  
 skapskrav på byggnadsverk, m.m. 
  
 uppförts före den 3 maj 2004 och 
  
 för 
  
 linbaneanläggningar 
  
 som 
  
 som omfattas av 2 § andra stycket 
  
 omfattas av 
  
 Europaparlamentets 
  
 samma lag 
  
 och rådets 
  
 direktiv 
  
 2000/9/EG 
  
 av den 20 mars 2000 om lin- 
  
 baneanläggningar 
  
 för person- 
  
 transport, och 
  
 1. innebörden av de krav på 
  
 säkerhet som anges i 2 § första 
  
 stycket 4 lagen om tekniska 
  
 egenskapskrav på byggnadsverk, 
  
 m.m. 
  
 för 
  
 linbaneanläggningar 
  
 som uppförts före den 3 maj 2004 och som omfattas av 2 a § samma lag. 
 19 b § 
 Trots kraven i 2 och 2 a §§ Upphävs. lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, 
 m.m. får den nämnd som fullgör kommunens uppgifter inom byggnadsverksområdet i det enskilda fallet ge dispens från bestämmelserna i  
 3–8 
  och 10– 13 §§ denna förordning, om ett byggnadsverk behöver flyttas 
  
 1. 
  
 från en plats som inte längre är lämplig för bebyggelse, 
  
 2. 
  
 från en plats där det kan förutses att marken behöver tas i anspråk för något av de ändamål som anges i 2 kap. expropria- 
  
 115 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2008:68 
  
 tionslagen (1972:719), för bear- betning av fyndigheter med stöd av minerallagen (1991:45) eller för ett tvångsförfogande enligt annan lag, eller 
 3. för att bevara byggnads- verkets kulturhistoriska värde. 
 En sådan dispens får ges för att uppföra byggnadsverket på en ny plats och endast i den utsträck- ning det 
  
 1. 
  
 är lämpligt med hänsyn till byggnadsverkets förutsättningar och avsedda användning, och 
  
 2. 
  
 inte medför en oacceptabel risk för människors hälsa eller säkerhet. 
  
 Särskilda bestämmelser om hissar och värmeanordningar m.m. 
  
 35 a § 
  
 Boverket får meddela före- 
  
 Boverket får meddela före- 
  
 skrifter 
  
 skrifter 
  
 1. om sådana krav på hälsa 
  
 1. om sådana krav på hälsa 
  
 och 
  
 säkerhet  
 samt 
  
 tillgänglighet 
  
 och säkerhet som  
 ska  
 uppfyllas 
  
 för personer med nedsatt rörelse- 
  
 av permanent installerade hissar 
  
 eller 
  
 orienteringsförmåga  
 som 
  
 som betjänar byggnadsverk och 
  
 skall 
  
 uppfyllas 
  
 av 
  
 permanent 
  
 av säkerhetskomponenter som 
  
 installerade hissar som betjänar 
  
 används i sådana hissar, och 
  
 byggnadsverk och av säkerhets- 
  
 komponenter 
  
 som 
  
 används i 
  
 sådana hissar, och 
  
 2. 
  
 om vilka hissar och säker- 
  
 2. om vilka hissar och säker- 
  
 hetskomponenter som omfattas 
  
 hetskomponenter som omfattas 
  
 av föreskrifterna enligt 1. 
  
 av föreskrifterna enligt 1. 
  
 1. 
  
 Denna författning träder ikraft den 1 april 2010. 
  
 2. 
  
 Äldre bestämmelser gäller fortfarande för ärenden om lov och bygganmälan som kommer in till kommunen före den 1 april 2010. 
  
 116 
  
 1 
  
 Byggprocessutredningens uppdrag 
  
 1.1 
  
 Byggprocessutredningens direktiv 
  
 Regeringen beslutade om direktiv för utredningsarbetet vid regeringssammanträde den 27 september 2007, Dir.2007:136 (bi- laga 1). Enligt direktiven ska den särskilde utredaren undersöka möjligheterna att ytterligare förenkla och förtydliga de regler som styr den fysiska planeringen och vissa byggrelaterade frågor. Bl. a. ska följande utredas, nämligen möjligheterna att förenkla för- farandet vid detaljplanläggning, möjligheterna att införa initiativrätt till detaljplanläggning för olika exploatörer och rätt till besked från kommunerna i sådana ärenden. Vidare ska möjligheten att effek- tivisera tillsyn och kontroll enligt bygglagstiftningen undersökas och ansvarsfördelningen mellan byggherre, kommun, kvalitetsan- svariga och sakkunniga förtydligas. Därutöver står det utredaren fritt att lämna förslag som har nära samband med uppdraget eller till de ytterligare förenklingar av regelverket som bedöms vara lämpliga. 
 I april 2008 fick utredningen i tilläggsdirektiv, Dir. 2008:50 (bi- laga 2), att utreda möjligheten att i viss utsträckning begränsa till- ämpningsområdet för lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. Enligt tilläggsdirektiven ska den särskilde utredaren därvid utreda och analysera frågan om kravet på byggfelsförsäkring enligt den lagen, bör inskränkas i fråga om byggnadsarbeten där konsu- menten/byggherren utför mer omfattande arbeten själv. Utredaren ska också i samband med uppdraget analysera och lämna förslag på hur termen självbyggare lämpligen ska definieras. Det står utred- aren fritt att utöver vad som sägs i tilläggsdirektiven lämna förslag som har nära samband med uppdraget. Samtidigt förlängdes tid- punkten för redovisning av hela uppdraget till senast den 30 juni 2008. 
 117 
  
 Byggprocessutredningens uppdrag 
  
 SOU 2008:68 
  
 I uppdragen ingår också att lämna förslag till de författningsänd- ringar som behövs. Utredaren ska också analysera konsekvenserna av lämnade förslag. 
 Regeringen överlämnade genom beslut den 15 maj 2008 till utredningen vissa delar av Boverkets rapport från januari 2008 Hälften bort! Energieffektivisering i befintlig bebyggelse. De över- lämnade delarna avsåg ett lagförslag om att bygganmälningsplikt bör införas för vissa åtgärder med fasader. 
  
 1.2 
  
 Utredningsarbetet 
  
 Utredningen, som har tagit namnet Byggprocessutredningen (M 20007:06) har samrått med Miljöprocessutredningen (M 2007:4). Arbetet har vidare bedrivits i kontakt med Sveriges Kommuner och Landsting, Boverket, Sveriges byggindustrier, företrädare för bygg- herrarna, företrädare för länsarkitekterna, föreningen Sveriges Bygg- nadsinspektörer och Kvalitetsansvarigas Riksförening. Utredningen har även haft kontakt med Datainspektionen vad gäller frågor om personuppgiftslagen. Utredningen har deltagit under flera konfe- renser och möten och därvid kunnat diskutera frågor med såväl myndigheter och kommuner som organisationer. Ett antal enskilda personer verksamma inom byggbranschen har under hand bidragit med värdefulla synpunkter och upplysningar. NUTEK, och KTH har varit behjälpliga vid framtagandet av konsekvensanalyserna. Näringslivets Regelnämnd har tagit del av utredningens förslag under utredningstiden. 
 En interdepartemental expertgrupp har knutits till arbetet, och tre möten har hållits med denna grupp. 
 Vidare har utredningen besökt Norge och där träffat Statens bygningstekniske etat, Miljøverndepartementet och Kommunalde- partementet. Syftet med besöket var framför allt att få information om det norska regelverket om privat initiativrätt till planläggning och begränsning av handläggningstider. 
 En enkät med tio frågor har riktats till samtliga byggnadsin- spektörer. En sammanställning av svaren fogas till detta betänkande (bilaga 3). 
 118 
  
 2 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning 
  
 2.1 
  
 Gällande rätt 
  
 Den svenska plan- och bygglagstiftningen har sedan lång tid vilat på grundsatsen att fysisk planläggning är en kommunal angelägen- het, det s.k. kommunala planmonopolet. En av remissinstanserna har träffande uttryckt saken så att det kommunala planmonopolet är en institution som väl närmast kan jämföras med det svenska urberget. Grundsatsen har uttryckligen förankrats i lagen, nämli- gen i 1 kap. 2 §, där det anges att det är en kommunal angelägenhet att planlägga användningen av mark och vatten. Vad som omfattas av den kommunala ensamrätten är befogenheten att anta och ändra planer och därigenom också makten att bestämma huruvida och vid vilken tidpunkt som planläggning ska ske. Däremot kan själva arbetet med upprätta planförslag uppdras åt t.ex. en konsult eller åt fastighetsägarna eller något annat enskilt subjekt. Innehållet i pla- nen bestäms i första hand av kommunen, men det kan ändras av länsstyrelsen på vissa i 12 kap. angivna grunder och av över- prövande instanser efter överklagande från någon enskild enligt 
  
 13 
  
 kap. 
  
 Det kan konstateras att intitialskedet i en planprocess inte är 
 lagreglerat. Bestämmelserna om förfarandet vid detaljplanläggning i 5 kap.  
 18–31 
  §§ inleds med programskedet. Därefter följer sam- råds- och utställningsskedet samt beslut om antagande av planen. I 13 kap. regleras överklagandeskedet. 
 PBL innehåller alltså inte någon bestämmelse om kommunala beslut att inleda ett planarbete. Här bortses från sådana beslut om påbörjande av planarbete som kan inverka vid tillämpningen av regeln i 8 kap. 23 § om anstånd med avgörandet om lov i två år. Däremot förutsätts det i lagen att kommunfullmäktige och kom- munala nämnder kan meddela ett formaliserat beslut om att  
 inte 
  
 119 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 anta, ändra eller upphäva en detaljplan, områdesbestämmelser eller en fastighetsplan. Detta framgår av 13 kap. 1 § första stycket punkt 3 där det sägs att sådana beslut får överklagas i den ordning som föreskrivs för laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen. Någon prövning i själva sakfrågan kommer alltså inte till stånd. 
 Enligt 11 kap. 5 § andra stycket får byggnadsnämnden i vissa fall ta ut en planavgift för att täcka kostnaderna för sådana åtgärder som erfordras för att upprätta och ändra bl.a. detaljplaner. 
  
 2.2 
  
 PBL-kommittén 
  
 PBL-kommittén 
  (s. 473 f) redovisar svaren på en enkät från Sveri- ges Kommuner och Landsting, som visar att privata aktörer ofta initierar planläggningen. Exempelvis uppger 30 procent av kom- munerna att mer än hälften av planerna startas genom initiativ från enskilda. Eftersom planernas främsta uppgift oftast är att möjlig- göra ett specifikt projekt, medverkar exploatören ofta också i planläggningsarbetet, även om en majoritet av detaljplanerna fort- farande upprättas inom kommunens egen organisation. Så långt enkätsvaren. Frågan berörs också i ett sammanhang där kommittén refererar till Boverkets bostadsmarknadsenkät år 2005 (s. 226). Det framgår där att främst företrädare för byggherrar och exploatörer har riktat kritik mot den långa kommunala handläggningen, fram- förallt i det inledande planeringsskedet. 
 Kommittén för egen del framförde emellertid inte något förslag som gick ut på att formalisera en privat initiativrätt till planlägg- ning. 
  
 2.3 
  
 Remissinstanserna 
  
 Flera remissinstanser har lyft fram frågan om en privat initiativrätt. Till dessa hör Sveriges Byggindustrier (BI), som tar sin utgångs- punkt i  
 PBL-kommitténs 
  redovisning av den ovan berörda enkäten till kommunerna och anför: 
 Redovisningen ger, enligt BI, en missvisande bild av situationen. San- ningen bakom siffrorna är nog att det mesta byggandet sker i enlighet med planer som initierats av enskilda exploatörer. Bland annat mot den bakgrunden förde BI under utredningstiden fram förslag om att lag- fästa en privat initiativrätt avseende planläggning. Med en sådan reglering skulle det som nu sker i det fördolda i kommunerna kunna 
 120 
  
 SOU 2008:68 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning 
  
 lyftas fram i ljuset och ges klara spelregler. Därmed skulle möjlig- heterna öka för små och medelstora exploatörer att få sina projekt prövade. En privat initiativrätt är i den meningen faktiskt en fråga om demokrati och inflytande. Att det dessutom skulle verka vitaliserande och konkurrensbefrämjande gör idén än mer tilltalande. I betänkandet finns, såvitt framgår, inte ett ord om detta förslag, vilket BI beklagar. 
 En bakgrundsbild av det nuvarande läget inför övervägandena om en privat initiativrätt tecknas av Stockholms stad (stadsbyggnads- kontoret) som anför: 
  
 PBL-reformen 
  innebar att planeringen kopplades till genomförandet och att byggherrarna fick en tydligare roll i planskedet. Dagens situa- tion innebär att behovet av samverkan mellan olika parter blivit ännu starkare: Kommunerna har inte längre samma resurser att genomföra åtgärder genom markpolitik eller egna investeringar. Systemet med samhällets medfinansiering av bostadsbyggandet har i huvudsak upp- hört. I allt högre grad är samhällsutvecklingen beroende av en samver- kan mellan enskilda initiativ och kommunal planering. 
 En kommun som vill att planeringen skall vara genomförbar kan därför inte längre självständigt bestämma villkoren för stadsbyggandet. Tendensen är att projekten blir mindre och att de delas mellan flera genomförande parter. Det är tyvärr vanligt med konflikter om hur ansvaret för utformningen av marken mellan byggnaderna skall förde- las mellan parterna. Kommunerna har inte heller längre råd att skapa all infrastruktur samtidigt som andra parter tillgodogör sig hela värde- stegringen av planeringen. Planeringen är därför i hög grad beroende av förhandlingar och att resultatet bekräftas genom detaljplanens utformning. En följd är att byggherrarna i dag ofta deltar mer aktivt i detaljplaneringen med utredningar och underlag i tidigare skeden än förr. 
 Konkurrensverket anför till stöd för en privat initiativrätt: 
 I normalfallet krävs detaljplanering när t.ex. en aktör vill etablera en dagligvarubutik. Svårigheterna att få en kommun att ändra eller anta en plan är i dag det största etableringshindret på marknaden. Etablering förutsätter normalt att man lyckas övertyga kommunala tjänstemän och politiker om att en planändring är önskvärd. Det har lett till att nya etableringar i regel kräver omfattande lobbyinsatser från entrepre- nörens sida. Det finns ingen skyldighet för kommunen att utreda frå- gan – propåerna kan avvisas utan motivering, vilket gör processen långdragen, osäker och kostsam. Det är konsumenten som får bära dessa kostnader. Dessa förhållanden gynnar också stora aktörer med lång erfarenhet av planprocessen, och verkar särskilt hindrande för små och nya företag som vill etablera sig på marknaden. 
 Konkurrensverket föreslår därför att PBL kompletteras med en möjlighet för fastighetsägare att formellt ansöka om planändring. 
 121 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kommunens skulle då inom en tidsfrist vara skyldig att fatta ett beslut med beaktande av samma intressen som ligger till grund för nya pla- ner. En sådan möjlighet skulle göra processen snabbare, billigare och mer transparent för aktörerna på marknaden. 
 En helt annan syn företräder Hyresgästföreningen, Riksförbundet, som bl.a. anför: 
 I stället för att själva ta initiativ, planera och styra har kommunerna i mycket överlåtit till enskilda ekonomiska intressen att både planera och finansiera det byggande som ska vara långsiktigt hållbart – socialt, ekonomiskt och ekologiskt. Hyresgästföreningen ser allvarligt på denna utveckling. Den innebär inte bara att makt över samhällsplane- ringen flyttas från demokratiskt valda organ till enskild a ekonomiska intressen. Det betyder också en allt större makt för några få aktörer med starka ekonomiska intressen. I dag sitter ett fåtal stora intressen- ter på mark och byggrätter som riskerar att hämma en långsiktig pla- nering vid vilken olika både samhälleliga och enskilda intressen kan sammanjämkas. Detta riskerar också att hindra en sund konkurrens inom byggsektorn, eftersom mindre aktörer har mycket svårare att göra sig gällande om kommunerna har stora förväntningar på att pri- vata aktörer ska delta i planläggning och finansiering av kommunala angelägenheter. 
 Ett konkret förslag till lösning lämnas i det gemensamma remiss- svaret från NCC Construction Sverige AB, Skanska Nya Hem AB, Besqab Projekt och Fastigheter AB och JM AB. Dessa anför bl.a.: 
 Ett problem med planprocessen inom kommunerna är att den tar för lång tid. Den längsta tiden går dock åt för att kommunen över huvud taget skall sätta igång planarbetet, det s k initieringsskedet. Initierings- skedet kan ofta vara dubbelt så långt som det formella planskedet och många gånger längre än överklagandeskedet. För att korta ner den totala tiden för framtagande av lagakraftvunna detaljplaner är därför initieringsskedet mycket viktigt. Detta skede har dock inte belysts i slutbetänkandet och inga förslag lämnas. - - - 
 Med en formell rätt till planprövning i initieringsskedet skulle en byggherre kunna få ett byggnadsprojekt prövat dels i förhållande till grannar i den lokala omgivningen, dels i den offentliga politiska för- samlingen. Denna relativt enkla och tidiga prövning bör ske utan när- mare utrednings- eller planeringsarbete inom kommunen. Vissa enkla och grundläggande krav bör ställas på byggnadsprojektets genom- förande och på dess redovisning. 
 PBL bör således kompletteras med en ny bestämmelse i 5 kap 1 a § om formell initiativrätt till planprövning i initieringsskedet. Bestäm- melsen skulle vara avsedd att ge fastighetsägare, rättighetshavare och andra intressenter en rättighet att föreslå ett exploateringsföretag till kommunen. Kommunen har på motsvarande sätt en skyldighet att 
 122 
  
 SOU 2008:68 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning 
  
 omgående pröva förslaget. Kommunens prövning skall tidssättas, exempelvis sex månader efter det att förslaget inlämnats. Kommunen skall motivera sitt beslut efter denna enkla och tidiga prövning. Som ett resultat av denna regeländring kan flera förslag till utbyggnads- förslag tas fram till prövning, vilket bör leda till ett ökat byggande, ökad konkurrens och därmed sänkta boendekostnader. 
  
 2.4 
  
 Direktiven 
  
 I direktiven pekas det på att företrädare för byggsektorn har efter- lyst en ökad förutsägbarhet för fortsatt planläggning och projek- tering genom tidigt besked från kommunen om dess avsikter när ett visst projekt presenteras. I sammanhanget nämns att Norge och Storbritannien har anpassat sina plan- och bygglagstiftningar till byggherrarnas behov av ett tidigt besked. Utredaren ska undersöka möjligheten att införa en initiativrätt till detaljplaneläggning för olika exploatörer samt en rätt för sådan exploatör att få besked från kommunen huruvida den avser att inleda ett detaljplanearbete eller inte. 
  
 2.5 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Sammanfattning 
  
 En blivande byggherre har rätt att hos kommunen begära ett besked huruvida kommunen avser att påbörja ett arbete med upprättande, ändring eller upphävande av detaljplan eller områ- desbestämmelser för ett visst angivet huvudsakligt ändamål (planbesked). 
  
 Kommunen ska besluta i fråga om ett planbesked senast inom tre månader. 
  
 2.5.1 
  
 Bakgrund 
  
 I vårt land har under det senaste decenniet utvecklingen gått i rikt- ning mot ett mer marknadsorienterat system för samhälls- byggande. De tidigare statliga räntesubventionerna för bostads- byggandet har till stor del ersatts av privat finansiering. En aktiv kommunal markpolitik har omvandlats till en strategisk markan- skaffning på byggherresidan. I takt med att den ekonomiska risken 
 123 
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning SOU 2008:68 
 därmed har flyttats över från offentliga till privata organ har också initiativet till olika byggprojekt på ett markant sätt förskjutits till den enskilda sektorn. Det måste anses vara ett legitimt intresse för näringslivet och byggherrar i allmänhet, att PBL tillhandahåller regler som ger en rimlig säkerhet, snabbhet och förutsägbarhet i den totala planprocessen 
 Vi vill först försöka klarlägga om det finns sakligt grundade skäl att formalisera en enskild initiativrätt till detaljplanläggning och i så fall hur denna rätt kan lagtekniskt utformas. Bör kommunens handläggningstid i sådana ärenden bindas i lag? En central fråga i det sammanhanget är naturligtvis att väga samhälls- och företags- ekonomiskt betingade fördelar mot eventuella nackdelar för den kommunala administrationen. Vi återkommer senare (avsnitt 3.5.8) med ett fortsatt resonemang kring frågan om även beslut i själva plan- och bygglovskedena bör kunna tidsregleras. 
 Det kan vara intressant att till en början med ledning av några tidigare gjorda undersökningar bilda sig en uppfattning om vad ini- tieringsskedet har för betydelse när det gäller tid och kostnader inom ramen för en total planeringsprocess. 
 Ett sätt att indela den totala processen har använts i Rapport 2000/01:14 från Riksdagens revisorer, Plan- och byggprocessens längd. En bilaga till denna rapport utgörs av konsultstudien Plan- och Byggprocessen, Tidsåtgång och kostnader, KTH, Kalbro och Peterson. I konsultstudien undersöks hanteringen av 13 planärenden i olika kommuner. Enligt rapporten med bilaga kan följande skeden urskiljas: 
  
 Initieringsskedet,  
 som beskriver hur och av vem planprojektet initieras. Detta avslutas med att kommunen fattar ett formellt beslut, t.ex. i form av ett  
 start-PM 
  om att gå vidare med plan- läggning. 
  
 Programskedet  
 (samt eventuellt upprättande av miljökonse- kvensbeskrivning). 
  
 Planskedet  
 med samråd, utställning och antagande 
 Eventuellt överklagande 
  
 Byggskedet  
 inkluderande bygglovsprövning. 
 I initieringsskedet löser man enligt rapporten eventuella mot- sättningar mellan byggherren och kommunen och andra före- trädare för allmänna intressen, t.ex. länsstyrelsen. Dessutom löser man interna kommunala motsättningar mellan politiska partier och/eller kommunförvaltningar. 
 124 
  
 SOU 2008:68 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning 
  
 Rapporten studerar inte närmare tid och kostnader som är för- knippade med initieringsskedet utan den uppehåller sig främst vid de tre övriga skedena. En sammanfattande slutsats från studien är att byggherrens direkta kostnader för den undersökta delen av pla- neringsprocessen uppskattas till c:a  
 2–5 
  producent av de totala pro- duktionskostnaderna. Även om fördyringen är liten i förhållande till produktionskostnaderna kan den enligt rapporten vara tillräck- ligt stor för att hämma nya planinitiativ. I rapporten anförs vidare: 
 I konsultstudien betonas vikten av att skilja på vilken effekt förse- ningar respektive en dåligt fungerande planeringsprocess har på de direkta byggkostnaderna och vilken effekt de kan ha på priserna på färdiga byggnader. Osäkerheten om hur lång tid ett projekt tar eller om det över huvud taget kommer till stånd kan leda till att färre explo- atörer vågar ge sig in på marknaden. Osäkerheten om planprojekten kan på så sätt verka konkurrenshämmande, vilket i sin tur kan leda till att färre projekt kommer till stånd och att priserna blir högre än de annars skulle ha blivit. Det kan också leda till endast projekt som ger en mycket hög avkastning kommer till stånd, dvs. bostadsprojekt i de mest attraktiva lägena med en stor efterfrågan. På så sätt kan plan- processen i sig utgöra hinder för ett ökat bostadsbyggande. 
 Slutsatserna i rapporten kan sammanfattas på följande sätt. Den genomsnittliga tidsåtgången för handläggning av de undersökta detaljplanerna varierar kraftigt mellan olika typer av planer. De mest långdragna processerna  
 (5–10 
  år) rör förnyelseområden och där är det också själva planskedet som tar mest tid, även om över- klaganden sker nästan regelmässigt. Mycket korta planprocesser har noterats i de fall där enkelt planförfarande tillämpas i tämligen okontroversiella projekt. Här handlar det om en tidsåtgång på några enstaka månader. För den normala planerna ligger tids- åtgången i intervallet från ca 1,5 år till ca 3,5 år. 
 Vad som är av särskilt intresse i detta sammanhang är ett utta- lande i konsultstudien angående tidsåtgången för det icke under- sökta initieringsskedet för de studerade planerna. Det konstateras i konsultstudien att det mer informella initieringsskedet är betydligt svårare att fånga in, eftersom dokumentation ofta saknas, men att det har framgått av intervjuer att detta skede kan vara väl så kom- plicerat och tidsödande som de senare skedena. 
 Man kan jämföra detta påstående med en annan utsaga om initi- eringsskedet, som återfinns i publikationen Bostadsbyggandets hinderbana – en  
 ESO-rapport 
  om utvecklingen  
 1995–2001. 
  Där refereras till ett examensarbete vid KTH, i vilket längden av initie- 
 125 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 ringsskedet har kartlagts med hjälp av uppgifter från en stor explo- atörs arkiv. I genomsnitt tog detta initieringsskede lika lång tid som den formella planeringsprocessen, dvs.  
 2–3 
  år. 
 Ytterligare en bild av verkligheten, sedd med exploatörernas ögon, förmedlas i publikationen Näringslivets administrativa kost- nader på bygg- och fastighetsområdet, NUTEK 2007:02. I publi- kationen anförs bl.a. följande: 
 För ett företags del börjar planprocessen med att företaget på olika sätt hittar mark där man vill bygga exempelvis bostäder. En del företag arbetar med att aktivt leta efter mark att bygga på och hittar marken man vill bebygga inom ramen för detta uppsökande arbete. På de större exploateringsföretagen är det högt uppsatta och välbetalda per- soner som arbetar heltid med uppsökande verksamhet och att utveckla idéer för nya projekt. I vissa fall anordnar kommuner tävlingar där olika företag får komma in med förslag på exploatering av marken och kommunen tilldelar marken till det företag som kommer med det bästa förslaget. Ibland handlar det om markägare som kontaktar byggföretag för att sälja sin mark. 
 När företaget har en idé som är mer eller mindre färdig presenterar de idén för den berörda kommunen. Den första kontakten med kom- munen ifråga kan ske på väldigt tidigt stadium, mer för att kontrollera om det överhuvudtaget finns en chans att få igång en planprocess innan alltför mycket arbete har lagts ned på vidareutveckling av idén. Enligt de intervjuer som har genomförts för den här studien kan denna första kontakt ibland ske genom ett brev till kommunen. Olika fakto- rer påverkar kommunernas inställning till nybyggnation. Det kan exempelvis handla om det politiska läget i kommunen som gör kom- munalpolitikerna mer eller mindre positivt inställda till nya bostäder. Det kan också handla om vilken typ av mark som företaget vill bebygga och var den marken är belägen i förhållande till infrastruktur eller kulturella värden i kommunen. Till viss del upplever företagen att här råder en hög grad av godtycklighet från kommunernas sida, då villkoren för att bebygga mark kan skilja sig väldigt åt från kommun till kommun. Det är svårt för företagen att skapa sig en överblick av vad som är tillåtet och vilka parametrar som gäller för att en detalj- planeprocess ska komma till stånd. 
 Företagen initierar en rad utredningar och undersökningar av mar- Stevens som ska bebyggas inför en detaljplaneprocess. Bland annat kon- trolleras att marken inte ligger inom område som är skyddat av andra planer, exempelvis för att bevara naturområden eller kulturella värden. Man genomför även undersökningar av marken för att se om den är lämplig att bebygga. 
 Från att idén presenteras till dess planarbetet påbörjas är det ofta en relativt lång process. Företagen arbetar under denna tid aktivt för att påverka kommunen att starta en detaljplanering genom att genomföra möten, ta fram olika utredningar och lobba för sin idé. Ibland presen- 
 126 
  
 SOU 2008:68 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning 
  
 teras en idé, men företagen upptäcker emellanåt att det politiska läget inte är optimalt för kommunens del att driva processen. Projektet kan då ligga vilande till dess företaget ser att läget är förändrat och de på nytt tar kontakt med kommunen. Detta kan i vissa fall dröja flera år. I andra fall är det högaktuellt att bygga nya bostäder i en kommun och kommunen är därför mer än villig att detaljplanera ett område.  
 --- 
  
 Planprocessen påbörjas genom att tjänstemän på stadsbyggnads- kontoret eller motsvarande hos kommunen formulerar en så kallad startpromemoria  
 (start-PM). 
  Den tas fram i samarbete med exploa- teringsföretagen för att beskriva syftet och de grundläggande förut- sättningarna för den föreslagna detaljplanen. Ett  
 start-PM 
  utgör det underlag som Kommunstyrelsen tar ställning till då beslut fattas om att påbörja planarbete. 
 Om man skall våga dra en försiktig slutsats av de nu berörda rap- porterna är det alltså att initieringsskedet för en normal detalj- plan torde kunna ligga någonstans mellan 1,5 och 3,5 år. Givetvis är det i rapporterna studerade underlaget alltför tunt för att slutsatsen ska kunna betraktas som säker och allmängiltig. Men för oss är ändå undersökningarnas resultat tillräckligt tydliga för att kunna tjäna som beslutsunderlag i utredningen. 
 Initieringsskedet utgör tydligen en tidsmässigt betydande del av den totala planeringsprocessen – kanske hälften. Detta första, vik- tiga och ofta långvariga skede är alltså helt oreglerat i PBL. Detta faktum bör stämma till eftertanke. Det synes vara uppenbart att mycket skulle vara vunnet om även initieringsskedet kunde fångas in bland förfarandereglerna, så att den för intressenterna önsk- värda förutsebarheten kunde uppnås. Starka skäl talar också för att kommunens handläggningstid i detta första skede borde kunna begränsas ganska kraftigt i förhållande till den verklighet som har kommit fram i de gjorda undersökningarna. Kostnadsbesparingar som inte är oväsentliga bör rimligen kunna uppnås på detta sätt. 
 En given utgångspunkt vid reformering av beslutsprocessen i PBL är de riktlinjer som kommit till uttryck i det s.k. tjänstedirek- tivet, d.v.s. Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG av den 12 december 2006 om tjänster på den inre marknaden. 
 I detta tjänstedirektiv anförs under punkt 43: 
 En av de grundläggande svårigheterna, som särskilt små och medel- stora företag stöter på då de vill få tillträde till och bedriva tjänsteverk- samhet, är de komplicerade och utdragna administrativa förfarandena och den rättsliga osäkerhet som är förbunden med dessa. Av detta skäl är det nödvändigt att med utgångspunkt i de initiativ för moderni- sering och god förvaltningssed som tagits på gemenskapsnivå och 
 127 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 nationell nivå, fastställa principer för administrativ förenkling, bl.a. genom att begränsa skyldigheten att begära förhandstillstånd till fall där detta är absolut nödvändigt och införa principer för tyst med- givande från de behöriga myndigheternas sida när en viss tid har för- flutit. Sådana moderniseringsåtgärder har – utan att påverka kraven på öppenhet och aktuell information om aktörerna – till syfte att undan- röja förseningar, kostnader och den avskräckande verkan som t.ex. uppstår på grund av onödiga, alltför komplicerade eller tungrodda förfaranden, dubbelarbete, onödiga byråkratiska förfaranden i sam- band med att dokument lämnas in, behöriga myndigheters godtyckliga bedömningar, oprecisa och orimligt långa tidsfrister för att erhålla svar, beviljade tillstånds begränsade giltighetstid eller orimliga avgifter och sanktioner. Sådana företeelser verkar särskilt avskräckande på tjänsteleverantörer som önskar utveckla sin verksamhet i andra med- lemsstater och nödvändiggör en samordnad modernisering inom en utvidgad inre marknad med 25 medlemsstater. 
 Tjänstedirektivets riktlinjer, som vi anser bör läggas till grund inte bara vid formalisering av ett intitialskede utan vid beslutspro- cessens modernisering över huvud taget, leder osökt över till inter- nationella jämförelser. I regeringens direktiv för denna utredning hänvisas till planlagstiftningarna i andra europeiska länder. Vi vill nu undersöka i vad mån en internationell utblick kan ge några im- pulser vid utformningen av ett svenskt system. 
 Först kan det konstateras att bestämmelser om längsta tidsfris- ter för handläggning av motsvarigheterna till detaljplaner och bygglov finns i flera europeiska länder. Tidsgränser kopplade till detaljplaner finns sålunda i Nederländerna, Norge och Storbritan- nien. När det gäller bygglovet finns tidsgränser i de nu nämnda länderna och även i Frankrike och Tyskland. Vi återkommer senare till dessa former av tidsfrister. Först vill vi uppehålla oss vid even- tuella frister som är knutna till en privat initiativrätt till planlägg- ning. 
  
 2.5.2 
  
 Det norska systemet 
  
 En legal initiativrätt till detaljplaner finns i den norska plan- och bygningsloven. För att rätt förstå innebörden av denna rätt måste man först få en bild av det norska plansystemet. Detta kan beskri- vas på följande sätt. På den kommunala nivån finns dels  
 kommu- neplanen  
 (ibland fördjupad i  
 kommunedelplan 
 ) och dels  
 regule- ringsplaner  
 och  
 bebyggelsesplaner.  
 På grundval av dessa planer med- delas ett slutligt byggtillstånd,  
 byggetillatelse. 
  
 128 
  
 SOU 2008:68 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning 
  
 Kommune- och kommunedeleplan motsvarar i grova drag de svenska översiktsplanerna resp. fördjupade översiktsplaner. Men det finns en viktig skillnad. Kommuneplanen är i några avseenden rättsligt bindande Åtgärder som kräver byggetillatelese får enligt  
 20–6 
  och 93 §§ plan- och bygningsloven inte strida mot planen. I vissa fall kan planen medföra inlösenrätt för fastighetsägare. Planen är dock inte bindande för efterföljande detaljplaneläggning. En reguleringsplan kan alltså upprättas i strid mot kommuneplanen enligt principen sist upprättad plan gäller. I kommuneplanen kan redovisas bl.a. områden för blivande bebyggelse. I så fall kan det i kommuneplanen föreskrivas, att en regulerings- eller bebyggelses- plan ska upprättas, innan bebyggelse får uppföras. Kommuneplanen kan också enligt  
 Brennan§ andra stycket punkt b och d i plan- och bygningsloven innehålla bestämmelser om bebyggelsens utform- ning och att det skall finnas en viss andel grönområden, lekplatser etc. i anslutning till bebyggelsen. 
 En reguleringsplan är en rättsligt bindande plan för ett avgränsat bebyggelseområde och den används som regel för ett större bygg- projekt. Planen ska enligt 23 § upprättas för områden som har spe- cificerats i kommuneplanen eller där det i övrigt behövs för att reglera större bygg- och anläggningsåtgärder. Bebyggelsesplanen ska enligt  
 28–2 
  § användas för att precisera markanvändningen i kommune- eller reguleringsplan, när det i en sådan plan har ställts krav på att en bebyggelseplan skall upprättas. I första hand ska en bebyggelsesplan avse mindre områden. Har  
 kommunestyret  
 genom kommuneplanen behandlat grundläggande frågor på ett tillräckligt sätt, är det möjligt att hoppa över reguleringsplanen och direkt gå på en bebyggelseplan. 
 Norge har alltså två typer av detaljplaner. Reguleringsplaner beslutas enligt  
 27–2 
  § av kommunestyret, medan bebyggelsesplaner enligt  
 28–2 
  § beslutas av kommunens s.k.  
 planutvalg,  
 som i princip motsvarar den svenska byggnadsnämnden. 
 Initiativet till ett byggprojekt kan tas av kommunen själv eller av en byggherre. Att initiativet kommer från privat håll är mycket vanligt – i de större städerna är det så i omkring 90 procent av ärendena. Byggherren har en lagreglerad rätt att lägga fram ett planförslag och få förslaget prövat av kommunen. Det gäller både regulerings- och bebyggelsesplaner, vilket framgår av 30 § resp. 28– 2 §. 
 Enligt 30 § första stycket bör fastighetsägare, rättighetshavare och andra intressenter som önskar att utarbeta en reguleringsplan 
 129 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 förelägga frågan inför  
 det faste utvalget for plansaker.  
 Detta utvalg kan enligt lagtexten ge råd om hur planen bör utarbetas och kan bistå i planarbetet. I detta tidiga skede brukar det ske en  
 forhånds- konferanse  
 eller ett  
 oppstartsmöte  
 mellan kommunen och bygg- Blackburn. Hur detta skall gå till är än så länge inte lagreglerat. Många kommuner tillämpar ändå formaliserade rutiner för dessa möten. Exempelvis skrivs det som regel protokoll för att dokumentera vad som förekommit vid mötet. Syfte med oppstartsmötet är att bygg- Blackburn ska presentera sina intentioner inom det blivande planområ- det och att kommunen ska klargöra förutsättningarna vad avser planförhållanden, infrastruktur, grönområden, s.k.  
 utbyggingsavtale  
 (närmast exploateringsavtal), m.m. Kommunen brukar också preci- sera vilka dokument som ska åtfölja planförslaget och vilka kvali- tetskrav som ställs på dokumenten. 
 När arbetet med en reguleringsplan påbörjas, ska det kungöras enligt  
 27–1 
  §, nr 1, andra stycket. Vid privat planläggning ligger enligt 30 § tredje stycket denna kungörelse- och underrättelse- skyldighet på byggherren, som alltså ska underrätta fastighetsägare m.fl. genom annons i tidningar och/eller genom brev. På grundval av synpunkterna från kommunen och från sakägarna upprättar där- efter byggherren ett färdigt planförslag som lämnas in till kommu- nen. Förslaget ska uppfylla de krav som enligt 22 § normalt ställs på en reguleringsplan, de riktlinjer för utformning av planer som Miljöverndepartementet har utarbetat och de speciella krav som kommunen har ställt på planförslagets innehåll och kvalitet. Det överlämnade förslaget får alltså inte vara en mer eller mindre detal- jerad skiss, utan det måste vara en komplett plan. Efter överläm- nandet övergår ansvaret för hanteringen från den enskilde till kommunen. 
 Den kommunala beslutsprocessen för privata förslag till regule- ringsplaner sker i tre steg:  
 førstegangsbehandling  
 och  
 andregangs- behandling  
 av planförslaget samt ett slutligt beslut att anta planen. 
 Enligt 30 § andra stycket ska planutvalget göra en førstegangs- behandling av ett privat reguleringsplanförslag snarast möjligt och inom 12 veckor efter det att ett sådant förslag har kommit. För- slagsställaren och kommunen kan dock avtala om en annan tids- frist. 
 Om planutvalget bedömer att det inte bör stödja planförslaget, faller det. Det finns ingen möjlighet för byggherren att överklaga kommunens beslut att inte vilja gå vidare med förslaget. Om pla- nutvalget däremot beslutar att planförslaget bör bli föremål för 
 130 
  
 SOU 2008:68 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning 
  
 fortsatt prövning, övergår den planhanteringen till  
 andregangs- behandling 
 . Här ska förslaget  
 legges ut till offentlig ettersyn 
 , när- mast motsvarande det svenska utställningsförfarandet, under minst 30 dagar. Efter utställningen ska planutvalget pröva planen med hänsyn till de synpunkter som har kommit in. Om detta inte har gjorts inom 24 veckor från beslutet att ställa ut planen, ska  
 kom- muneadministrationen  
 underrätta planutvalget om att denna tids- frist överskridits. Efter plautvalgets beslut om planförslaget, ska det slutbehandlas och antas av kommunestyret senast inom 12 veckor efter det att planförslaget var färdigbehandlat av planut- valget. 
 Upprättande av en bebyggelsesplan följer i stort sett samma regler som gäller för reguleringsplanen beträffande initiering och tidsgränser. Detta framgår av  
 28–2 
  §. Beslut om planen tas dock av planutvalget och inte av kommunestyret. Det finns ingen tidsfrist på 12 veckor för förstagångsbehandlingen av bebyggelsesplaner. 
 En lagproposition har lagts fram för stortinget med förslag till vissa ändringar i den nu beskrivna processen. De viktigaste änd- ringarna synes vara att bebyggelsesplanerna föreslås bli avskaffade och att oppstartsmötet för reguleringsplaner görs obligatoriskt genom lagreglering, dock alltjämt utan att några formella beslut fattas vid mötet. 
  
 2.5.3 
  
 Slutsatser 
  
 En kommentar till det norska systemet är att det bygger på förut- sättningen att kommuneplanen är betydligt mer genomarbetad, detaljerad och styrande än vår översiktsplan. De strategiska beslu- ten inom kommunen fattas i stor utsträckning genom kommunep- lanen, som därför tilldrar sig stort intresse vid revideringstillfällena. De enskilda projekten kan därmed tänkas vara bättre förankrade politiskt på ett tidigt stadium på ett helt annat sätt än vi är vana vid. En påtaglig skillnad mellan länderna är också att den svenska modellen är främmande för ett så stort inslag av myndighetsutöv- ning från enskilt håll som finns i det norska systemet. Vi kan sträcka oss så långt att vi uppdrar åt en enskild part att på konsult- basis göra en viss angiven del av planarbetet, men myndigheten förbehåller sig alltid själv uppgiften att sköta formalia, t.ex. kom- munikationen med sakägarna. 
 131 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 Med dessa utgångspunkter har man i Norge kunnat utforma ett system som går ut på att byggherren före sin formella ansökan om prövning går så långt att han – oftast med direkt stöd av kommu- neplanen – utarbetar ett detaljerat förslag till reguleringsplan, som är direkt färdigt för utställning utan ytterligare kompletteringar. Den naturliga invändningen mot detta är naturligtvis att syftet med en förhandsprövning i vårt land ännu bättre skulle uppnås, om byggherren kunde få sitt förslag prövat betydligt tidigare än så och således på grundval av ett mycket enklare underlag. Om bygg- Blackburn tvingas lägga ner lång tid på förberedelser inför den kommunala förprövningen i form av utredningar, samråd med sak- ägare mm., har man ju inte vunnit särskilt mycket i sammanlagd tidsåtgång. Visar det sig att det hela utmynnar i ett avslag från kommunen, är mycken möda redan förspilld i onödan. 
 Detta leder fram till tanken att ett svenskt motsvarande system borde kunna inriktas på en mycket tidig kommunal prövning, som i så fall skulle vara av mer principiell natur och därmed kunna grun- das på ett enklare beslutsunderlag än vad som krävs i Norge. En motsvarighet på plansidan till förhandsbeskedet borde vara något att sträva efter. 
 Enligt vår uppfattning räcker det med att sökanden på en enkel karta ritar in det aktuella planområdet och anger det huvudsakliga ändamålet med den blivande planen liksom den tänkta bebyggel- sens karaktär och ungefärliga omfattning. I författningskommen- taren till 5 kap.17 a § utvecklas detta något. 
 Under utredningens gång har frågan uppkommit, om det inte vore lämpligt att till en ansökan om planbesked ska fogas en beskrivning av planens viktigare miljökonsekvenser, inklusive eventuell inverkan på miljökvalitetsnormer och riksintressen enligt miljöbalken. Emellertid stämmer detta inte med våra tankar om att planbeskedet ska vara ett mycket tidigt principbesked, som enbart innebär att ett planarbete ska påbörjas. Miljöns utformning är inte alls genomtänkt och redovisad i detta skede, varför några miljö- konskevenser över huvud taget inte kan bedömas. Sedan planarbe- tet har satts igång, kan det när som helst avbrytas, om det t.ex. visar sig att miljökonsekvenserna blir oacceptabla eller att ett riksintresse skulle skadas. 
 I direktiven talas det bara om behovet av enskild initiativrätt till detaljplaneläggning. Vi har funnit att samma principer lämpligen bör gälla för upprättande, ändring och upphävande av områdes- bestämmelser. 
 132 
  
 SOU 2008:68 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning 
  
 Vi har noga tänkt igenom vem som lämpligen bör tillerkännas denna intiativrätt. En ursprunglig tanke var att anknyta rätten till initiativ till fastighetsägaren, men detta gav upphov till tveksam- heter i det – säkerligen vanliga – fall då det aktuella området inne- fattar flera fastigheter. Ska då en ägare kunna söka för allas räk- ning? Eller måste alla fastighetsägare ansluta sig till ansökningen? Kan man ansöka om planbesked även beträffande annans mark, t.ex. mark som kommunen äger? Hur blir det med rätten för t.ex. Vägverket och Banverket att ansöka om planbesked för sina anläggningar? Begreppet exploatör, som vi också har övervägt, är alltför oprecist för att användas i lagtext i syfte att ange en krets av behöriga sökande. Hur ska man se på en exploatör som ännu inte har förvärvat den aktuella marken? Vi har även varit inne på uttrycken den som avser att förändra markanvändningen och en blivande byggherre. 
 Slutligen har vi stannat för att lägga rätten att ansöka om plan- besked på den som berörs av en fråga. I detta vill vi inrymma en ganska vid grupp som inrymmer fastighetsägare, blivande exploa- törer, innehavare av särskilda rättigheter, myndigheter och orga- nisationer, t.ex. Svenska Naturskyddsföreningen. Lika litet som vid ansökan om bygglov bör byggnadsnämnden avkräva sökanden någon handling som styrker hans behörighet att ansöka. Det bör räcka med en uppgift i ansökningen om vilken roll som sökanden har i det tänkta projektet. Det bör inte möta något hinder att begära ett planbesked som berör kommunens mark. 
 Vad som är notabelt med det norska systemet är naturligtvis den påfallande korta tiden för planutvalgets förstagångsbehandling, endast 12 veckor. Denna korta tid gäller alltså, trots att det fram- lagda förslaget väl kan tänkas inrymma både principfrågor och enskildheter som är av kontroversiell natur eller åtminstone disku- tabla från såväl planpolitisk som planteknisk synpunkt. Om man i stället väljer en enklare modell, som vi har skisserat ovan, borde den kommunala handläggningstiden faktiskt kunna göras ännu kortare än vad den är i Norge. Å andra sidan måste beaktas, att byggnadsnämnderna på många håll inte sammanträder så ofta som en gång i månaden. 
 I en rapport, Plan- och bygglovsprocessen, privata planinitiativ och tidsfrister med underrubriken Kan det norska systemet över- föras till svensk lagstiftning, upprättad år 2008 av Norton och White, KTH anförs bl.a. följande (s.83): 
 133 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 Tidsfristens längd för det första skedet påverkas av komplexiteten i ärendet, förslagets överensstämmelse med översiktsplanen etc. Men samtidigt bör ju understrykas att det inte är fråga om att  
 lösa  
 eventu- ella planeringsproblem, utan att fatta beslut om planeringsarbete ska  
 påbörjas  
 eller inte. En tidsfrist i detta skede borde därför kunna vara relativt kort, och vi har föreslagit samma tidsfrist som finns för den s.k. førstegangsbehandlingen av ett planförslag i Norge, dvs. 12 veckor. Men i särskilt komplicerade fall bör det också, i likhet med Norge, finnas en möjlighet för kommunen och byggherren att avtala om en längre frist. 
 Med stöd av vad som anförs i rapporten har vi stannat för det för- slaget, att kommunen ska lämna ett planbesked inom tre månader från den dag då en fullständig ansökan kom in, men att kommunen och sökanden kan komma överens om en längre tid. Normaltiden är vald med tanke på att normala ärenden lätt kan inrymmas i den, medan undantagsregeln tar fasta på de mer komplicerade situ- ationerna, där planpolitiska överväganden, samråd med länsstyrel- sen eller liknande kräver längre tid. 
 Ansökan om planbesked bör göras hos byggnadsnämnden. Beslut om planbesked bör i princip fattas av kommunfullmäktige, som dock bör kunna delegera beslutanderätten till kommunstyrel- sen eller byggnadsnämnden precis på samma sätt som beträffande detaljplaner. 
 Om kommunen har gett ett planbesked, betyder detta att ett planarbete med en viss inriktning ska inledas. Kommunen kan när som helst ändra sig och avbryta planarbetet utan att det då upp- kommer någon rätt till överklagande eller något krav på ska- destånd. Ett planbesked är alltså ingen garanti för att en detaljplan slutligen kommer att antas av kommunen. På det sättet är ett plan- besked inte direkt jämförbart med ett förhandsbesked, eftersom ett sådant har rättsligt bindande verkan för fortsatt beslutsfattande. Däremot är funktionerna jämförbara i den meningen att sökanden i båda ärendetyperna kan beskriva sitt förslag endast till dess huvud- drag. 
 Vi har övervägt två särskilda frågor. Behöver en sålunda lag- reglerad tidsfrist göras sanktionerad? Bör det krävas i lagen att ett vägrat planbesked ska vara motiverat? 
 Vi anser inte att det är nödvändigt att – åtminstone direkt i början vid införandet av ett nytt system – tynga förfarandet med sanktioner, som kan tillgripas mot den kommun som eventuellt inte kan hålla sig inom den bestämda fristen. Det är ju faktiskt 
 134 
  
 SOU 2008:68 
  
 Privat initiativrätt till detaljplanläggning 
  
 enkelhet som eftersträvas i reformen. Utvecklingen i praktiken får sedermera visa, om det skulle bli påkallat att strama åt systemet genom att lagstiftaren inför sanktioner i detta avseende. 
 Vi anser inte heller, att det behöver införas någon sanktion för det teoretiskt tänkbara fallet, att ett planbesked av någon anledning inte skulle resultera i att ett planarbete i praktiken blev inlett. Här torde sökanden med framgång kunna verka mera formlöst för att driva igenom ett genomförande av vad kommunen har politiskt beslutat. 
 Ett vägrat planbesked bör naturligen inte kunna överklagas i sak av sökanden, lika litet som ett positivt planbesked bör kunna angri- pas av grannar och andra sakägare. Endast laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen bör vara möjlig i båda fallen. Mot den bak- grunden är det inte självklart, att lagstiftningen ska ställa krav på motivering av planbeskeden. För beslut som kan överklagas endast genom laglighetsprövning gäller enligt 31 § förvaltningslagen inte kravet på motivering i 20 § samma lag. Trots allt vill vi föreslå en motiveringsskyldighet för vägrade planbesked. Det kan nämligen många gånger tänkas vara värdefullt för sökanden att få reda på skälen till varför planläggning eller planändring inte kan komma till stånd enligt kommunens uppfattning. Om hindret ligger i en faktor som kan förändras genom sökandens egna insatser eller till följd av samhällets åtgärder eller på något annat sätt, kan ju ärendet aktuali- seras på nytt, sedan hindret blivit undanröjt. 
 Det behöver knappast sägas, men i tydlighetens intresse tar vi ändå upp det. Ett vägrat planbesked måste naturligtvis hämta sitt stöd endast i sådana aspekter som PBL behandlar. Det är därför inte ett sakligt hållbart skäl, att en kommun åberopar t.ex. resurs- brist för att avslå en ansökan om planbesked. 
 135 
  
 3 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 3.1 
  
 Gällande rätt 
  
 En detaljplan ska enligt 5 kap. 18 § första stycket grundas på ett program, som anger utgångspunkter och mål för planen, om det inte är onödigt. 
 När program utarbetas och när förslag till plan upprättas ska kommunen enligt 20 § samråda med bl.a. länsstyrelsen och andra berörda kommuner. Fastighetsägare och andra som berörs av pro- grammet och förslaget ska beredas tillfälle till samråd. I denna krets ingår bl.a. bostadsrättshavare, hyresgäster och boende. Syftet med samrådet är enligt 21 § att förbättra beslutsunderlaget och att ge möjlighet till insyn och påverkan. En miljökonsekvensbeskrivning ska enligt 18 § upprättas om genomförandet av planen kan antas medföra en betydande miljöpåverkan. Synpunkter som har fram- förts vid samrådet samt kommentarer och förslag med anledning av dessa ska redovisas i en samrådsredogörelse. 
 Detaljplanen består enligt 5 kap. 9 § av en plankarta och en sär- skild handling med bestämmelser. Till detaljplanen ska fogas en plan- beskrivning enligt 5 kap. 26 § och en sådan genomförandebeskrivning som anges i 6 kap. 1 §. 
 Innan en detaljplan antas ska den ställas ut för granskning under minst tre veckor. Den som vill lämna synpunkter på förslaget ska göra detta skriftligen under utställningstiden. 
 Ett enkelt planförfarande kan enligt 28 § tillämpas, om planen är av begränsad betydelse, saknar intresse för allmänheten och är för- enlig med översiktsplanen. Detta förfarande bygger i huvudsak på samråd och någon utställning sker inte. 
 Detaljplanen ska enligt 29 § antas av kommunfullmäktige, som dock får uppdra åt kommunstyrelsen eller byggnadsnämnden att 
 137 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 anta planer som inte är av principiell beskaffenhet eller i övrigt av större vikt. 
 I princip samma förfarande tillämpas vid ändring och upp- hävande av detaljplaner. 
  
 3.2 
  
 PBL-kommittén 
  
 Kommittén föreslog att programmets syfte att redovisa över- gripande mål och samband med omgivningen bör betonas, liksom att program kan undvaras om målen och sambanden framgår i en översiktsplan. Det bör under vissa förutsättningar ges möjligheter att hoppa över samrådet i de fall planförslaget överensstämmer med översiktsplanen. 
 Det bör inte i detalj regleras hur olika handlingar tekniskt skall utföras. Kraven på att detaljplanen ska redovisas i olika handlingar tas bort. Det bör ställas krav på att planbeskrivningen tydligt redo- visar de överväganden som har lagts till grund för planens utform- ning med hänsyn till motstående intressen och planens konsekvenser. 
  
 3.3 
  
 Remissinstanserna 
  
 Någon direkt kritik mot  
 PBL-kommitténs 
  förslag har inte kommit fram under remissbehandlingen. Att de formella kraven på upprätt- ande av olika handlingar tas bort har gillats av flera instanser, däribland Boverket. 
 Det finns rätt många remissinstanser som uttrycker sin besvik- else över att  
 PBL-kommittén 
  inte presenterade några mer långt- gående förslag om förfarandet vid detaljplanläggning. Göteborgs stad formulerar sig så här: 
 I betänkandet saknas dock genomgripande förslag till förändringar som på ett mer påtagligt sätt kan ge kommunerna verktyg för att till- godose kraven på en effektiv och snabb plan- och exploaterings- process. Göteborgs stad är därför tveksam till om kommitténs förslag sammantaget leder till en väsentligt snabbare process. 
 Storumans och Sorsele kommuner har liknande synpunkter: 
 En av de stora förväntningarna på kommitténs arbete var att man skulle föreslå betydande förenklingar i detaljplaneprocessen. Förslagen är dock inte så genomgripande som man kunde ha önskat. 
 138 
  
 SOU 2008:68 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 Luleå kommun anför: 
 Detaljplanehandläggningen och beslutsprocessen bör kunna förenklas ytterligare. Samråd om detaljplaneprogram, samråd om planförslag, utställning Många förstår inte varför handlingar skickas så många gånger. Utställning av planförslag och beslutsprocess tar ofta minst 4 månader, dvs längre tid än vad det ibland tar att upprätta planförslaget. Förfarandet bör kunna förenklas ytterligare utan att demokratin måste ge vika. 
 Landskrona kommun anser att samråds- och utställningsskedet bör slås samman under vissa förutsättningar och att programskedet ger bäst möjligheter att pröva alternativa lokaliseringar och utformningar innan förslaget konkretiseras. 
 Lantmäteriverket framhåller också att det hade ändå varit önsk- värt att något djärvare förändringar hade övervägts. 
  
 3.4 
  
 Direktiven 
  
 Regeringen gör bedömningen att förfarandet för upprättande av detaljplan kan förenklas och förtydligas. Det finns skäl att utreda om inte de nya bestämmelserna bör ha det enkla planförfarandet som utgångspunkt, alternativt utreda under vilka omständigheter och förhållanden som det enkla planförfarandet ska kunna till- ämpas, t.ex. när planförutsättningarna helt eller delvis klarlagts med stöd av annan lagstiftning. 
  
 3.5 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Sammanfattning 
  
 Kommunen ska alltid lämna ett planbesked, innan ett detalj- planearbete påbörjas. 
  
 I planbeskedet ska bestämmas en sista dag då planen kommer att antas eller ändras av kommunen. 
  
 När ett planprogram utarbetas, ska kommunen ha ett aktivt programsamråd med intressenterna och informera länsstyrelsen. 
  
 När ett program inte har utarbetats, ska kommunen upprätta ett planförslag och ha ett aktivt plansamråd med intressenterna och informera länsstyrelsen. 
  
 139 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 Planförslaget ska hållas tillgängligt på kommunens hemsida på Internet under en viss granskningstid. 
  
 Ett granskningsutlåtande ska hållas tillgängligt på kommunens webbplats. 
  
 Någon utställning ska inte ske. 
  
 Planen antas av kommunfullmäktige som kan delegera antag- andet till kommunstyrelsen eller byggnadsnämnden. 
  
 3.5.1 
  
 Bakgrund 
  
 Direktiven kan enligt vår mening inte gärna uppfattas på något annat sätt än att regeringen nu är beredd att ställa sig bakom inför- andet av nya förfaranderegler, som på ett betydligt mer markant sätt än  
 PBL-kommitténs 
  förslag har inslag av nytänkande och nyskapande. Anvisningen att de nya bestämmelserna bör ha det enkla förfarandet som utgångspunkt ger en klar inriktning åt det mer radikala hållet. I den citerade formuleringen ligger faktiskt en antydan om att det hävdvunna utställningsförfarandet kan tänkas ha tjänat ut även såvitt avser hanteringen av normala planärenden. 
 Vi vill ta fasta på detta när vi diskuterar hur ett delvis nytt system lämpligen kan utformas. En självklar utgångspunkt är att planprocessen ska syfta till att kommunen tar fram ett besluts- underlag genom sina egna insatser och i samverkan med sakägare och övriga berörda intressenter, så att slutprodukten – den färdiga planen – kommer att utgöra resultatet av den bästa tänkbara avväg- ningen mellan samhällets olika intressen och de enskilda intressena. En vägledande princip kan vara den som har kommit till uttryck i 7 § förvaltningslagen (1986:223), nämligen att varje ärende där någon enskild är part skall handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. 
 I viss motsättning till effektivitetskravet står önskemålet om medinflytande på beslutsprocessen för vidast möjliga krets av kom- munmedborgare. Ibland kallas detta önskemål något oegentligt för demokratiaspekten. Det är ju inte fråga om den representativa demo- kratin i ordets statsrättsliga bemärkelse. Låt oss därför i stället kalla det för medinflytande. Det ligger i sakens natur att höga krav på med- inflytande från så många som möjligt tenderar att råka i direkt kon- flikt med effektivitetskravet. Något tillspetsat uttryckt: medinflyt- ande kräver alltid en viss byråkrati. Ju större medinflytande desto mer ökad byråkrati. 
 140 
  
 SOU 2008:68 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 Ett moderniserat och framsynt beslutssystem bör vara inriktat på effektivitet och snabbhet. Men dessa aspekter får aldrig drivas så långt att det går ut över kvaliteten i beslutens innehåll. 
 Det gäller nu att hitta en punkt, där de två vägledande princip- erna – effektivitet och medinflytande – kan förenas. För att denna förening skall kunna ske på ett lyckat sätt måste man enligt vår mening analysera och precisera önskemålet om medinflytande. Dagens ordning innefattar garantier för ett i  
 formell mening full- ständigt  
 medinflytande. Vi tänker på systemet med utställning av ett färdigt förslag och de regler om kungörelse på anslagstavlan och i en ortstidning som är kopplade till utställningen. 
 Den ofrånkomliga frågan är nu om dessa tyngande formalia verkligen ger ett  
 reellt utfall 
 , som i så hög grad gagnar saken, att det är motiverat att upprätthålla dem i ett framtida system. Eller kan man slå fast att beslutsunderlaget kan bli lika fullödigt även om medin- flytandet blir begränsat till den krets av medborgare och andra som har ett verkligt intresse av frågan? Är det meningsfullt att hålla samråd två gånger kring i princip samma fråga – i både program- skedet och i samband med planförslagets redovisning? Och är det egentligen i slutskedet, när planen är i stort sett färdig, som det är mest värdefullt att bereda möjlighet till ett formellt sett vittgående medinflytande i form av en utställning som kräver tid och kost- nader? Är det inte i själva verket något av en fiktion att föreställa sig att  
 alla kommunmedborgare  
 har ett intresse av att bidra med syn- punkter i alla planärenden? Är det inte mer meningsfullt för kom- munen att inrikta sig på sådana som aktivt har anmält sitt intresse av att medverka? Och varför måste huvudregeln vara att kommunfull- mäktige och inte byggnadsnämnden skall anta planer? 
 Vi kommer att lämna våra svar på dessa frågor i den fortsatta framställningen nedan, där vi tänker redovisa vår inställning till de nuvarande momenten i planförfarandet – program med programsam- råd, planförslagets upprättande och planhandlingar, samråd om plan- förslag, utställning och antagande av planen. Vi kan förutskicka att vårt förslag innebär större eller mindre ändringar i alla dessa moment eller i vissa fall att momenten slopas. 
 Halmstads kommun, som föreslår att utställningsförfarandet slopas vid normalt planförfarande, sätter fingret på den springande punkten, när kommunen i sitt remissvar anför: 
 Att fråga om synpunkter i ett ärende tre gånger (program, samråd och utställning) känns ibland nästan pinsamt utdraget. 
 141 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 3.5.2 
  
 Planbesked 
  
 Vi har i avsnitt 2.5 lämnat förslag till enskild initiativrätt beträff- ande bl.a. detaljplaneläggning. En positiv behandling från kom- munens sida föreslås resultera i ett planbesked. 
 Oberoende av varifrån initiativet till planläggning har kommit – från kommunen själv eller utifrån – bör kommunen fatta ett formellt beslut om att planarbete ska inledas. Detta sker redan nu på sina håll, och det brukar anses värdefullt att påbörjandet av plan- arbetet på detta sätt ges till känna i form av ett särskilt beslut. 
 När initiativet kommer utifrån, kommer beslutet om påbörjande av planläggning att ligga i det planbesked som kommunen lämnar i de fall där inte ansökan avslås. I andra fall bör alltså kommunen meddela ett planbesked ex officio, dvs. utan framställning från någon utomstående intressent. Ett planbesked bör med hänsyn till det s.k. kommunala planmonopolet aldrig vara överklagbart annat än genom laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen (1991:900), och detsamma bör gälla ett beslut om avslag på en ansökan om planbe- sked. 
  
 3.5.3 
  
 Program 
  
 All erfarenhet visar, att de tidiga skedena i ett planärende är bäst lämpade för ett informationsutbyte mellan kommunen som beslutsfattare och de olika intressenterna. Blicken faller då i första hand på programskedet. Här bör möjligheterna till påverkan vara störst, eftersom några låsningar ännu inte har uppstått. Å andra sidan får det inte heller vara så att programmet är fullständigt inne- hållslöst när det gäller målen för den kommande planläggningen. Ett program där målen uttrycks enbart i generella ordalag har svårt att tilldra sig intresse ens från den verkligt intresserade personen. Den bästa programutformningen torde vara den där intressenterna kan bilda sig en – låt vara grov – uppfattning om den blivande bebyggelsemiljön eller vad det nu kan handla om. Det finns t.ex. många goda exempel på program, som presenterar flera, tämligen konkreta alternativ till lösningar. Programmet kan också användas som diskussionsunderlag inför en fortsatt planläggning, där det aktuella, större området senare kommer att delas upp i ett flertal mindre planområden. 
 142 
  
 SOU 2008:68 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 Som  
 PBL-kommittén 
  har framhållit (sid. 502) är det värdefullt om programmet kan sätta in planområdet i ett större sammanhang, t.ex. när det gäller trafikförsörjning, omgivande bebyggelses karak- tär och värden samt tillgången till grönområden. I de fall planlägg- ningen syftar till att förbereda en större exploatering av exempelvis nya bostäder eller en anläggning för detaljhandel är det angeläget att tidigt diskutera hur exploateringen förhåller sig till övriga delar av kommunen och i vissa fall även till områden utanför kommunen. 
 Kommunen bör engagera sig i ett aktivt programsamråd, som bör omfatta i huvudsak den krets av enskilda, som i dag inbegrips i programskedet. Den gruppen anges i 5 kap. 20 § och omfattar sak- ägare, de bostadsrättshavare, hyresgäster och boende som berörs samt de sammanslutningar och enskilda i övrigt som har ett väsent- ligt intresse av programmet. Något krav på kungörelse för att kom- munen ska kunna komma i kontakt med samtliga kommunmed- borgare finns inte i dag och bör inte heller införas. 
 Däremot anser vi att det skulle vara ägnat att skapa klarhet om vilka som ska kontaktas för samråd, om det infördes en formell möjlighet för företag, sammanslutningar och enskilda i övrigt att till kommunen anmäla sitt generella intresse att få ställning av sam- rådspartner i ärenden inom hela kommunen eller en viss angiven del av den. Den något svårtolkade distinktionen i 5 kap. 20 § mellan att samråda med vissa offentliga organ och att bereda tillfälle till samråd med andra intressenter bör därmed kunna utgå. 
 När det gäller kommunernas kontakter med länsstyrelsen, lant- mäterimyndigheten, övriga berörda kommuner och myndigheter finns det anledning att noga tänka igenom huruvida det obliga- toriska krav på samråd som gäller i dag till följd av 5 kap. 20 § verk- ligen är befogat i alla lägen. 
 Om planen berör en annan kommun eller en viss statlig myndig- het – bortsett tills vidare från länsstyrelsen – är det naturligtvis motiverat att just denna företrädare för allmänna intressen involv- eras i samrådskretsen. Däremot kan det hävdas, att länsstyrelsen och lantmäterimyndigheten inte lika självklart har anledning att engagera sig i alla planärenden av rutinkaraktär. 
 Till en början vill vi slå fast att vi inte föreslår någon ändring av bestämmelserna i 5 kap. 18 § om skyldighet för kommunen att upprätta en miljökonsekvensbeskrivning i de fall där genomförandet av detaljplanen enligt kommunens bedömning kan antas medföra en betydande miljöpåverkan. Utgångspunkten för vårt resonemang om länsstyrelsens roll i beslutsprocessen är alltså att gällande ordning inte 
 143 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 kommer att förändras när det gäller samspelet mellan kommunen och länsstyrelsen i sådana fall där det är aktuellt med en miljö- konsekvensbeskrivning. 
 I korthet går detta samspel till på följande sätt. Innan omfatt- ningen och detaljeringsgraden för en miljökonsekvensbeskrivning bestäms, ska kommunen samråda med berörda kommuner och läns- styrelser (6 kap. 13 § 2 st miljöbalken). En kommun som har upprättat en miljökonsekvensbeskrivning ska göra beskrivningen och planför- slaget tillgängliga för berörda kommuner och myndigheter samt allmänheten. Dessa ska ges skälig tid att yttra sig (6 kap. 14§ miljö- balken). Om ett förslag till plan kräver samråd enligt både 6 kap. 14 § miljöbalken och annan författning, t.ex. PBL, ska kommunen sträva efter att genomföra samråden i ett sammanhang (8 § 2 st för- ordningen om miljökonsekvensbeskrivningar). Det är naturligt att kommunen samordnar det samråd som krävs enligt miljölag- stiftningen med samrådet enligt PBL (prop. 2003/04:116 s. 48). 
 Vår fortsatta diskussion är alltså begränsad till program och planförslag som inte har någon betydande miljöpåverkan. 
 Frågan om hur man i framtiden bör bestämma länsstyrelsens uppgifter i detaljplaneprocessen bör naturligen studeras i belysning av vad Boverket framfört i rapporten Tydligare statligt ansvar i plan och bygglagen, avlämnad den 28 juni 2007. Rapporten har remissbe- handlats och den bereds f.n. inom regeringskansliet. Rapporten inne- bär i korthet följande. 
 Under samrådet ska länsstyrelsen särskilt ta tillvara och sam- ordna statens intressen och därvid 
  
 1. 
  
 ge råd om tillämpningen av 2 och 3 kap., 
  
 2. 
  
 verka för att riksintressen enligt 3 och 4 kap. miljöbalken till- godoses och miljökvalitetsnormer enligt 5 kap. miljöbalken iakt- tas, 
  
 3. 
  
 verka för att sådana frågor om användningen av mark- och vattenområden som angår två eller flera kommuner samordnas på ett lämpligt sätt, och 
  
 4. 
  
 verka för att den formella hanteringen sker i laga ordning. 
  
 Under utställningstiden ska länsstyrelsen lämna ett utställnings- yttrande beträffande sådana intressen som kan leda till ingripande i efterhand enligt 12 kap. En ny grund för ingripande i efterhand läggs in i 12 kap. 1 §, nämligen om det kan befaras att den formella hanteringen väsentligt avviker från de krav som anges i lag. 
 144 
  
 SOU 2008:68 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 Vi har inte funnit anledning att ta ställning till innehållet i Boverkets rapport såvitt avser de aspekter som länsstyrelsen bör grunda sina synpunkter på. Frågan om det även i fortsättningen bör vara en uppgift för länsstyrelsen att ge råd om 2 och 3 kap. liksom frågan om det är befogat att lägga till en ny grund – den formella hanteringens laglighet – går vi därför inte närmare in på. Vi anser att dessa frågor lämpligen bör beredas inom regeringskansliet isär- skild ordning för att slutligen kunna sammanföras med våra förslag när det gäller själva processen. Emellertid vill vi ge uttryck för en principiell uppfattning, nämligen att man bör sträva efter att få en bättre överensstämmelse mellan vad länsstyrelsen ska verka för under planarbetet och de grunder som senare kan föranleda ett ingripande från länsstyrelsens sida mot den färdiga planen. 
 Om vi återgår till programskedet i de fall där kommen bedömer att ett genomförande av planen inte kommer att medföra en betyd- ande miljöpåverkan, har vi funnit att det inte längre bör föreskrivas någon obligatorisk skyldighet för kommunen att alltid söka samråd med länsstyrelsen. Det kan i ett större perspektiv vara bättre hus- hållning med kompetens och tillgängliga resurser, om länsstyrels- erna och lantmäterimyndigheterna själva fick bestämma vilka ärenden de vill koncentrera sina insatser på. Det viktiga är då att kommunerna informerar dessa statliga organ om vilka planärenden som är aktuella och i stora drag vad ärendena går ut på. Med andra ord bör det obligatoriska samrådet med dessa organ förändras till sin karaktär. En skyldighet för kommunen att informera bör införas i lag- texten. Därefter får det från fall till fall visa sig hur ingående som sam- rådet verkligen behöver bli. Länsstyrelsen och lantmäterimyndig- heten bör komma överens med kommunen huruvida och i vilken form som dessa organ ska medverka i planärendets fortsatta hand- läggning. 
 Kommunen bör i övrigt ha frihet att själv bestämma formerna för programsamrådet. I lagen bör det däremot föreskrivas ett krav på dokumentation av samrådet. 
 I vilka fall bör program upprättas? Enligt nuvarande bestäm- melser (5 kap. 18 §) behöver program inte upprättas, om det är onödigt. Enligt vad regeringen anfört i förarbetena (prop. 1994/95:230 s. 74 och 117) bör program som huvudregel kunna undvaras i de fall detaljplanen är sådan att den kan behandlas enligt reglerna om enkelt planförfarande, dvs. är av begränsad betydelse, saknar in- tresse för allmänheten samt är förenlig med översiktsplanen (5 kap. 28 §). Även för detaljplaner som kräver ett ordinärt förfarande bör 
 145 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 det vara möjligt att i vissa fall undvara program. Det kan enligt regeringen bli aktuellt, om översiktsplanen innehåller sådana rikt- linjer för detaljplanearbetet att innebörd och konsekvenser kan utläsas tillräckligt tydligt. I dessa fall krävs det dessutom att över- siktsplanen är aktuell och att detaljplanen har stöd i översikts- planen och är förenlig med länsstyrelsens granskningsyttrande över denna. 
  
 PBL-kommittén 
  föreslog ett tillägg i 5 kap. 18 § med innebörd att program kan undvaras om planens mål och dess samband med omgivningen framgår av översiktsplanen. Det förefaller något tvek- samt om denna formulering verkligen innebär någon ändring av gällande rätt med hänsyn till regeringens tidigare uttalanden i frågan om översiktsplanens inverkan. 
 Som kommer att framgå nedan kommer vi att föreslå att begreppet enkelt planförfarande utgår ur lagen. Vår mening är att de situationer där program skall upprättas bör motsvara vad som gäller i dag. Vi föreslår därför att dagens lydelse av 5 kap. 18 § behålls oförändrad. Detta kommer att innebära att upprättande av program blir huvud- regeln och att undantaget om det inte är onödigt innefattar situa- tioner där planen är av begränsad betydelse  
 eller  
 saknar intresse för allmänheten  
 eller  
 där planens innebörd och konsekvenser framgår av översiktsplanen. 
 Enligt vår uppfattning bör ett program normalt kunna undvaras i de fall där kommunen har upprättat en fördjupad översiktsplan eller ett s.k. tematiskt tillägg till översiktsplanen. 
  
 3.5.4 
  
 Plansamråd och granskningstid 
  
 När ett planförslag har upprättats är det naturligtvis av största vikt att kommunen på något sätt tar kontakt med sakägarna och andra intressenter för att ge dem tillfälle att komma in med synpunkter. Här har vi emellertid nått en punkt där det är påkallat med ett nyanserat synsätt. 
 I många fall har ju ett programskede gått före planförslagets upprättande, och ett aktivt, uppsökande samråd från kommunens sida har då redan ägt rum. Det finns ingen anledning att upprepa detta förfarande ungefär likadant. Det måste anses helt tillräckligt med hänsyn till kravet på medinflytande att de som är berörda får till- fälle att yttra sig över planförslaget utan att något möte eller lik- nande anordnas av kommunen. På lämpligt sätt skall den berörda 
 146 
  
 SOU 2008:68 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 kretsen underrättas om att ett planförslag finns tillgängligt hos kommunen och att den som vill kan yttra sig till kommunen senast en viss angiven dag. 
 Vårt förslag är alltså att när ett programsamråd har ägt rum, ska något plansamråd inte behöva ske. 
 Annorlunda förhåller det sig givetvis när något bakomliggande program inte finns. Då är det viktigt att kommunen kallar till ett samrådsmöte där företrädare för kommunen – eller kanske ibland exploatören – förklarar intentionerna med planen och får svara på frågor samt ta emot spontana synpunkter från de närvarande. Detta skede bör benämnas plansamråd. Även i detta fall bör en sista dag sättas ut för eventuella skriftliga synpunkter. 
 Naturligtvis är vi fullt medvetna om att programsamrådet och plansamrådet uppvisar skillnader på olika sätt. Det handlar ju om två olika skeden, och detaljeringsgraden blir en annan, när man har hunnit fram till planskedet. Miljöutformningen har blivit mer kon- kret, och berörda intressenter kan nu se sina frågor i ett klarare ljus än vad de kunde på programstadiet. Även vissa andra skillnader skulle man kunna peka på. 
 Mot den bakgrunden är det inte utan en viss tvekan som vi för fram vår tanke, att programsamrådet och plansamrådet trots allt bör kunna betraktas som utbytbara moment i förfarandet. Det går inte att komma ifrån att många intressenter och även många kom- muner snarare betraktar de nuvarande dubbla samråden som ett onödigt och tidskrävande hinder än som en oumbärlig rättssäker- hetsgaranti. 
 Vi föreslår en möjlighet för kommunen att, om det anses lämp- ligt, ha ett plansamråd även i ärenden där det har hållits ett program- samråd. Dessutom måste man ha i minnet, att lagen innehåller vissa minimiregler för förfarandet, och att alltså ingenting hindrar att kommunen tillämpar ett mer utvecklar förfarande, om ärendets natur kräver det. 
 Det kan förtjäna att omnämnas, att regeringen i prop. 1994/95:230 gjorde vissa uttalanden om samspelet mellan samrådet i programskedet och när detaljplan upprättas. Dessa samråd bör enligt regeringen (sid. 75) ses som en sammanhållen process under vilken samråden ändrar karaktär från ett samråd om ett princip- förslag till ett samråd om den närmare utformningen av planför- slaget. Vi tar detta uttalande som ett stöd för vår tanke att det är onödigt att spilla tid på att upprepa likartade argument. Tryggheten för sakägarna kommer att ligga i den efterföljande möjligheten till 
 147 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 granskning av ett upprättat förslag, som vi återkommer till nedan. På den här punkten har vi alltså sett en möjlighet att i direktivens anda lägga in en reform som syftar till effektivitet och som inte går ut över kravet på ett tillbörligt medinflytande från sakägare och andra intressenter. 
 Granskningstidens längd bör kunna bestämmas från fall till fall av kommunen. Med hänsyn till rättssäkerheten anser vi dock att en minsta tid bör föreskrivas i lagen. Tiden bör lämpligen vara den- samma som nu gäller för utställning, dvs. minst tre veckor. 
 Endast den som under granskningstiden har lämnat in sina skrift- liga synpunkter har rätt att senare överklaga kommunens beslut om antagande av planen. 
 Under loppet av granskningstiden bör också den interna remiss- omgången bland kommunens egna förvaltningar äga rum i den mån inte tillräckligt samråd har skett redan tidigare. Det finns mycket som tyder på att det ibland går åt onödigt lång tid till att hantera ärendet internt inom kommunen. På vissa håll sker remiss rutin- mässigt efter en bestämd förteckning, vilket innebär att förfarandet kanske belastas med begäran om yttrande från förvaltningar som inte alls är berörda av det speciella ärendet. Det kan också ifråga- sättas om alla ärenden är av den beskaffenheten att det är befogat att respektive nämnd avger yttrande. I de flesta fall torde det räcka med att yttrandet lämnas på tjänstemannaplanet, vilket innebär en viss tidsbesparing. Lagen kan inte i detalj reglera detta förfarande, men ett sätt att komma till rätta med tidsproblemet är att gransk- ningstidens utgång ska utgöra en sluttid även för remissorganen inom kommunen. Likaså bör yttranden från länsstyrelsen och från rättighetshavare, t.ex. ledningsägare m.fl.lämnas in före denna bestämda sluttid. 
 Om länsstyrelsen väljer att lämna ett yttrande över planför- slaget, bör detta kunna grundas endast på sådana aspekter, som senare kan föranleda ett ingripande enligt 12 kap. 1 §. Denna tanke om att det bör finnas en parallellitet mellan granskningsyttrandets innehåll och de möjliga överprövningsgrunderna är inte ny, utan den återfinns även i Boverkets Rapport Tydligare statligt ansvar i plan- och bygglagen, låt vara att yttrandet enligt rapporten lämnas under utställningstiden. Överfört till vårt förslag innebär det att länsstyrelsen ska yttra sig under granskningstiden enligt en av oss föreslagen ny paragraf i 5 kap. Vårt förslag till utformning av den paragrafen bygger på de nuvarande prövningsgrunderna 12 kap. 1 §. Beroende på vad som slutligen sker med Boverkets rapport Tyd- 
 148 
  
 SOU 2008:68 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 ligare statligt ansvar i plan- och bygglagen kan paragrafens utform- ning behöva jämkas senare under lagstiftningsarbetet. 
 Här vill vi ta upp en särskild fråga, som har väckts genom en motion (mot. 2006/07:C8) i anslutning till riksdagens behandling av prop. 2006/07:122 Ett första steg för en enklare plan- och bygg- lag (2007/08 CU3). Enligt 13 kap. 5 § får endast den överklaga, som senast under utställningstiden skriftligen har framfört syn- punkter som inte blivit tillgodosedda. Enligt motionen bör i motiv- text klargöras att med senast under utställningstiden avses yttranden som kommit in under det egentliga planarbetet men inte under programarbetet. Enligt motionären diskuteras ofta under program- skedet olika alternativa lokaliseringar och det är inte rimligt att t.ex. ett förord i detta skede för en viss lokalisering långt senare skall ge rätt till överklagande då en detaljplan för ett av de andra alterna- tiven antagits. 
 Rationella skäl talar enligt vår mening för att motionsförslaget bör genomföras i form av en viss skärpning av lagtexten. I det här föreslagna systemet synes det vara lämpligt att i 13 kap. 5 § före- skriva att överklagande får göras endast av den som under gransk- ningstiden har framfört synpunkter som inte har blivit tillgodo- sedda. 
 I samma motion förs fram en annan synpunkt av formell natur som också delas av några remissinstanser, bl.a. Falu och Gullspångs kommuner. Denna synpunkt går ut på att det bör ställas krav på att den som har lämnat synpunkter i ett planärende ska lämna sådana uppgifter om sig själv att det framgår vem han eller hon är. En brist i detta avseende ska undanta kommunen från skyldighet att lämna underrättelse om sitt utlåtande över framförda synpunkter på plan- förslaget och att lämna anvisningar för överklagande. Det ska vid en sådan brist inte heller föreligga någon rätt att överklaga. 
 Vi ansluter oss till dessa praktiska synpunkter, något som inne- bär att vissa ändringar bör göras i 5 kap. 27 och 30 §§ samt i 13 kap. 5 §. 
 Sedan granskningstiden har gått ut bör kommunen upprätta en granskningsredogörelse, som motsvarar dagens samrådsredogörelse. I redogörelsen ska antecknas de inkomna synpunkterna – både interna och externa – och vad som enligt kommunens mening bör göras med anledning av dessa. Ibland föranleder kanske synpunkterna en justering av planförslaget och i andra fall vill kommunen vidhålla planförslaget i oförändrat skick. Skälen för denna ståndpunkt bör därvid anges. De externa intressenter som inte har fått sina syn- 
 149 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 punkter tillgodosedda bör få del av granskningsredogörelsen, som då kan utgöra ett underlag för ett senare överklagande av antagande- beslutet. 
  
 3.5.5 
  
 Planförslag på kommunens webbplats 
  
 Vi har ovan föreslagit att planförslaget under granskningstiden bör hållas tillgängligt hos kommunen. Det sätt som PBL i dag före- skriver när kommunen skall hålla ett planförslag tillgängligt är kun- görelse på kommunens anslagstavla och i ortstidning. Enligt 5 kap. 24 § gäller detta för kungörelse om utställning av ett planförslag. Enligt 5 kap. 30 § ska beslut om antagande av detaljplan anslås på kommunens anslagstavla. 
 Bland remissinstanserna finns det många – däribland Boverket – som efterlyser ett mer tidsenligt förfarande för kommunens kon- takter med intressenterna. I stället för kungörelse på anslagstavlan och i ortstidningen bör man enligt dessa instanser använda sig av digital teknik och kommunicera via kommunens webbplats. Metoden anges vara billigare och dessutom betydligt mer effektiv, om man verk- ligen vill nå ut med ett budskap. I direktiven till denna utredning nämns denna fråga inte särskilt. 
 Inom det område som omfattas av PBL:s regelsystem pågår numera ett antal utvecklings- eller förvaltningsprojekt på central nivå som på olika sätt syftar till att stödja och stimulera ökad användning av digital informationsteknik och planeringsmetodik. 
 Här kan främst nämnas ett uppdrag som regeringen i reglerings- brevet för år 2006 lämnade till Boverket att i samverkan med Chapman mäteriverket och Sveriges Kommuner och Landsting samt med stöd av bl.a. ett urval länsstyrelser och kommuner utveckla de idéer som redovisas i rapporten Hur informationen i detaljplanepro- cessen kan bli bättre och effektivare – förstudierapport över ett regeringsuppdrag. Boverket lämnade en delrapport  
 2007-06-29. 
  Regeringen beslöt  
 2007-10-04 
  att förlänga Boverkets uppdrag att redovisas senast  
 2008-03-31. 
  
 Av den nämnda delrapporten framgår bl.a. följande. Ett stort antal kommuner använder sig av digital teknik främst vad gäller fram- ställning av plankartor. Också för presentation av färdiga planer, över- siktsplaner och detaljplaner används  
 IT-teknik 
  i stor omfattning. Av en undersökning som Boverket utförde år 2005 framgår att mer- parten av kommunerna publicerar detalj- och översiktsplaner på 
 150 
  
 SOU 2008:68 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 Internet. Också pågående planarbete redovisas i stor utsträckning där. Utvecklingen har dock kommit olika långt i kommunerna. Vissa kommuner, framförallt storstadskommuner, har utvecklat mycket sofistikerade digitala lösningar både för plankartframställ- ning och för hantering av processer, dokumentation och arkivering, medan andra främst använder digitala hjälpmedel för ren detalj- planeproduktion. Det förekommer emellertid olika tekniker inom området, varför den tekniska utvecklingen behöver samordnas för att det ska bli möjligt att åstadkomma en effektiv planprocess med hög tillgänglighet till information både om pågående planering, rättsverkande planer och annan planeringsinformation. Det är denna standardisering som Boverkets uppdrag främst syftar till. 
 Förutom det nu berörda uppdraget till Boverket kan i samman- hanget nämnas Bygga Sanchez, PilotGIS, Planeringsportalen samt en nationell geoportal som ingår i den geodatastrategi som Lantmäteri- verket utarbetat tillsammans med Geodatarådet och som kan ses som ett led i Sveriges implementering av  
 EG-direktivet 
  Inspire. 
 Det finns alltså mycket som talar för att tiden nu måste anses vara mogen för att ersätta det hittills gällande förfarandet med kun- görelse på anslagstavla och i ortstidning med ett betydligt mera tidsenligt  
 IT-baserat 
  kommunikationssystem. Enligt vad som har framkommit under utredningen kan Boverkets uppdrag att finna en standardiseringsmodell för  
 IT-teknik 
  inom planeringsområdet inte betraktas som något hinder mot att nu i PBL införa nya bestäm- melser om detta. 
 Det har alltsedan slutet av  
 1990-talet 
  varit ett prioriterat område för regeringen att utnyttja informationsteknikens möjligheter att skapa en väl utvecklad  
 e-förvaltning. 
  För att underlätta  
 e-förvalt- 
  ningens utveckling har det tillkommit lagändringar och specialreg- leringar som möjliggör dels en automatiserad hantering av person- uppgifter och dels ett ökat informationsutbyte inom och mellan myndigheter. Det finns t.ex. särskild registerlagstiftning för de flesta av de stora statliga myndigheterna. Kommunernas utveckling mot  
 e-förvaltning 
  och alltmer  
 IT-baserade 
  verksamhetssystem har dock företrädesvis fått ske enbart med stöd av personuppgiftslagen (1998:204) (PUL). 
 Det har under utredningens gång kommit fram att det är mycket vanligt att landets kommuner vid sidan av det lagreglerade systemet för kommunikation med sakägare, myndigheter och all- mänhet använder sig av publicering av planförslag i olika skeden på kommunens webbplats. Det förtjänar att framhållas, att datain- 
 151 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 spektionen har gett ut publikationen Vägledning för kommuner: Personuppgifter och  
 e-förvaltning. 
  I denna publikation anförs bl.a. (sid. 9): 
 I många kommuner införs dokument- och ärendehanteringssystem som ett medel för att möta de växande kraven på effektivitet och organisationsförändringar. Systemen medför en omfattande automati- serad behandling av personuppgifter, eftersom de ofta kombinerar bl.a. diarium, ärende- och dokumenthantering, gruppstöd och projektstöd och i förlängningen kopplas ihop med gränssnitt gentemot med- borgarna. 
 Integritetsapekterna blir fler och fler i takt med att volymen per- sonlig information som är teoretiskt tillgänglig för många ökar. En stor organisation medför en omfattande ärendehantering som berör många människor. För att de nya  
 IT-verktygen 
  inte ska hamna i kon- flikt med personuppgiftslagen, måste det finnas tillräckliga garantier för att obehöriga inte får tillgång till sekretesskyddad information eller integritetskänsliga uppgifter. När nya lösningar utformas, måste man därför särskilt ta hänsyn till frågorna om att upprätthålla integritets- skydd och säkerhet. 
 Vi har inom utredningen inte gjort någon statistisk undersökning av hur många kommuner som ännu inte har upprättat en egen webbplats. Sannolikt rör det sig om endast ett fåtal i landet. Vi är emellertid övertygad om att, om det i lagen föreskrivs att planför- slag ska hållas tillgängliga på kommunens webbplats, effekten blir att dessa enstaka kommuner snabbt kommer att upprätta en egen webbplats. 
 En viktig fråga i sammanhanget är att undersöka i vad mån personuppgiftslagen (1998:204), PUL, kan medföra något hinder eller någon begränsning av möjligheterna att i PBL föreskriva sen skyldighet för kommunerna att i plan- och lovärenden använda sig av sin webbsida på Internet för att tillkännage innehållet i ansök- ningar om lov, planförslag och i slutliga beslut. I denna fråga har vi samrått med företrädare för Datainspektionen, som är tillsynsmyn- dighet enligt personuppgiftslagen. 
 PUL syftar till skydda människor mot att deras personliga integritet kränks genom automatiserad behandling av personupp- gifter. Med begreppet personuppgift avses enligt legaldefini- tionen i PUL all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. En av de viktigaste bestämmelserna i fråga om behandling av personuppgifter finns i 9 § PUL och avser vilka grundläggande krav som ställs på den som behandlar personuppgifter. Behandlingen måste göras för berät- 
 152 
  
 SOU 2008:68 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 tigade ändamål. De personuppgifter som behandlas måste dess- utom vara adekvata och relevanta i förhållande till ändamålen med behandlingen. Fler personuppgifter får inte behandlas än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen. 
 Enligt 10 § PUL får personuppgifter behandlas, om den regist- rerade har lämnat sitt samtycke till behandlingen. Det är enligt 13 § PUL förbjudet att behandla s.k. känsliga personuppgifter, och behandling av personnummer är enligt 22 § PUL belagt med vissa restriktioner. 
 I  
 23–26 
  §§ PUL finns bestämmelser som ålägger den person- uppgiftsansvarige ett långtgående ansvar att informera de regist- rerade om behandlingen av personuppgifter. 
 Med stöd av 2 § PUL är det möjligt att i en specialförfattning föra in bestämmelser som avviker från PUL, vilket får till rättslig effekt att de avvikande bestämmelserna i specialförfattningen gäller före PUL. Även om en sådan särreglering är möjlig i en specialför- fattning, måste regleringen vara förenlig med dataskyddsdirektivets (95/46/EG) bestämmelser. En behandling av personuppgifter måste t.ex. uppfylla de grundläggande kraven i artikel 6 i direktivet (jämför 9 § PUL). 
 För att publicering på Internet skall bli ett fullgott alternativ till kungörelse på anslagstavla och i ortstidning måste i princip samt- liga planhandlingar kunna få publiceras på det nya sättet, dvs. även planhandlingar där kopplingen mellan en viss registerfastighet och dess ägare framgår. Vidare kan man inte gärna ur planhandlingarna utmönstra kommunens granskningsyttrande, när man tillhanda- håller alla andra handlingar på Internet, trots att granskningsytt- randet är av den karaktären att det ibland kan tänkas innehålla en och annan uppgift om personliga förhållanden som inte är helt nödvändig för bedömningen av ett planförslag. 
 Vår analys har gett vid handen att publicering på Internet av planförslag med därtill hörande handlingar normalt sett uppfyller alla de ovan angivna kraven i 9 § PUL. Vid vårt samråd med Data- inspektionen har emellertid dess företrädare ifrågasatt, om det uti- från ändamålen med Internetpubliceringarna är motiverat att auto- matiskt behandla  
 direkta  
 personuppgifter, som exempelvis namn på fysiska personer. 
 Här bör nämnas, att Sveriges Kommuner och Landsting har utarbetat en blankett för ansökningar om lov, som innehåller en för- tryckt text med sökandens medgivande till publicering av hans namn på Internet. Därigenom skulle en del av problemet vara löst – men 
 153 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 långt ifrån hela. Fortfarande återstår problem med de ansökningar om lov, där denna blankett inte används och dessutom med alla handlingar i planärenden. 
 Hela frågan har därför övervägts noga, vilket har lett oss fram till den slutsatsen att det inte kan anses oundgängligen nödvändigt att publicera namn på fysiska personer. Däremot kommer man inte ifrån att  
 indirekta  
 personuppgifter måste få behandlas automatiskt, dvs. uppgifter om fastighetsbeteckningar, från vilka man kan här- leda fastighetsägarens namn. Rent praktiskt är det trots allt genom- förbart att kommunerna före den automatiska behandlingen stryker namnen på personer i de handlingar där namn förekommer utan att vederbörande har medgett publiceringen. Fastighetsför- teckningar behöver över huvud taget inte publiceras. 
 Vårt förslag blir därför att i PBL bör föras in en skyldighet för kommunen att under granskningstiden hålla planförslaget tillgäng- ligt på kommunens webbplats.Vi återkommer nedan med förslag om publicering på liknande sätt av kommunens antagandebeslut. 
 I 1 kap. PBL bör därvid särskilt föreskrivas, att det inte före- ligger något hinder mot publicering av personuppgifter i dessa sam- manhang, men att man därvid inte får publicera namn eller person- nummer på fysiska personer utan att dessa har medgett det. För att man inte ska löpa minsta risk att känsliga uppgifter sprids på detta sätt bör också föreskrivas ett förbud mot att publicera sådana känsliga personuppgifter som avses i 13 § PUL. I PBL bör föras in ett undantag från den personuppgiftsansvariges informationsskyl- digheter enligt  
 23–26 
  §§ PUL. 
 Någon särskild övergångstid för införandet av detta nya system torde inte behövas. 
 Enligt post- och telestyrelsens statistik har numera c:a hälften av alla hushåll en fast uppkoppling till Internet med en kapacitet, som är tillräcklig i detta sammanhang. Detta gör det naturligtvis helt nödvändigt att i lagen föreskriva att planmaterialet ska finnas hos kommunen även i pappersform. Materialet kan hållas tillgängligt t.ex. i receptionen, i besökscentrum, på ett utpekat kontor eller på biblioteket. Det bör också i kommunens lokaler finnas en dator som vid behov kan bemannas till hjälp för de besökande som före- drar information i den elektroniska formen utan att själva ha till- gång till utrustningen. Vi anser det inte nödvändigt att föra in denna sistnämnda skyldighet i lagen. Byggnadsnämndernas all- männa serviceplikt innefattar naturligen en sådan service åt allmän- heten. 
 154 
  
 SOU 2008:68 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 De intressenter som berörs ska underrättas om granskningstidens början och slut. Underrättelse bör kunna ske genom vanligt brev eller genom  
 e-post, 
  där det är lämpligt. Den enskilde kan visa intresse av en sådan form för underrättelse t.ex. genom att själv amvända sig av  
 e-post 
  eller ange en  
 e-postadress. 
  
 Vi vill gärna lägga till att en nog så viktig konsekvens för fram- tiden av att övergå från kommunens anslagstavla och ortstidningen till Internet vid förmedling av kommunens information om pågå- ende planer om markanvändningen är att det öppnar en ny möj- lighet för internationella intressenter att följa utvecklingen i vårt land. Detta måste anses ligga väl i linje med tjänstedirektivet (Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG av den 12 december 2006 om tjänster på den inre marknaden). 
  
 3.5.6 
  
 Utställning? 
  
 Den avvägning som man ställs inför här är om utställningsskedet, som tar tid och kostar pengar, verkligen ger sådana vinster i form av ökat medinflytande att utställningen måste behållas som ett moment i den normala planprocessen. I det enkla planförfarandet är ju utställningen slopad redan i gällande rätt. 
 Vi erinrar återigen om remissvaret från Halmstads kommun, där man klart uttrycker hur liten betydelse i praktiken som utställnings- förfarandet har för planens slutliga utformning. Vi vill påstå att det erfarenhetsmässigt är ytterst sällan som ett planärende tillförs en  
 ny och tungt vägande  
 synpunkt först i samband med utställningen. 
 Sakägarna och andra direkt berörda intressenter har enligt vår mening fullgoda möjligheter att i samband med programsamråd eller plansamråd och under den bestämda granskningstiden lägga fram sina synpunkter på planens utformning. Vid utställningen är allting i praktiken bestämt och hela proceduren med utställning tenderar att få en i hög grad rent formell prägel. Beträffande kom- munens medborgare och organisationer i övrigt (dvs. de som inte hänförs till sakägarkretsen) hänvisar vi till den ovan föreslagna möjligheten att anmäla sig som remissinstans för planärenden inom hela kommunen eller delar av den. I så fall blir de inbjudna till pro- gramsamråd eller plansamråd och de får yttra sig under gransk- ningstiden. 
 Detta måste rimligen vara tillräckligt för att kraven på medin- flytande i planprocessen ska anses uppfyllda. Helt klart är å andra 
 155 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 sidan att kommunerna vinner mycket tid och sparar in på kost- nader, om utställningen slopas även i normala planärenden. Detta är således vårt förslag. Här borde stora effektivitetsvinster kunna hämtas in. 
 En annan kostnadsbesparande reform vill vi också gärna se genomförd. I flera paragrafer i 5 kap. regleras förfarandet, när ett stort antal personer skall underrättas. Det kan gälla både sakägare, bostads- rättshavare och boende. Genomgående har då lagstiftaren valt det för- farandet, om det skulle innebära större kostnad och besvär att sända underrättelsen till var en av personerna än som är försvarligt med hänsyn till ändamålet med underrättelsen, att underrättelsen i stället får ske genom kungörande i en ortstidning eller på kom- munens anslagstavla eller också genom informationsblad som sprids till dem som berörs. Kungörelse i ortstidning är en omvittnat kostsam åtgärd. Kungörande på anslagstavlan är långt ifrån effektivt. 
 Genom att sprida ett kortfattat informationsblad i de aktuella fastigheterna når man säkert de flesta intressenterna utan att kost- naden behöver bli särskilt hög. Vi förordar därför denna sist- nämnda metod som det enda sättet för underrättelse, när det är många personer som ska underrättas. Metoden kommer till använd- ning vid underrättelse om att följande handlingar hålls tillgängliga på kommunens webbplats, nämligen planförslaget under gransknings- tiden, granskningsutlåtandet och beslutet om antagande av planen. 
 Vad som har sagts nu innebär att det inte längre ska göras någon skillnad mellan enkelt planförfarande och normalt sådant. För- farandereglerna är alltid i grunden desamma. Skillnaderna ligger snarare i frågorna om det behövs program eller inte, och om det därmed behövs ett programsamråd eller ett plansamråd. 
  
 3.5.7 
  
 Antagande 
  
 PBL-kommittén 
  berörde inte frågan om vilken instans inom kom- munen som bör besluta om antagande av planer. Åtminstone ett remissvar, Lantmäteriverkets, tar ändå upp frågan och pekar på det önskvärda i en ökad delegering av beslutanderätten inom kom- munen. 
 Även på andra sätt har det under utredningstiden kommit att framstå som en möjlighet att förkorta handläggningstiderna, om man kunde åstadkomma en annan ordning än dagens. Möjligheten till delegering från fullmäktige synes på många håll – kanhända av 
 156 
  
 SOU 2008:68 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 slentrian – inte utnyttjas i den utsträckning som medges i nuvar- ande 5 kap. 29 §. Å andra sidan har det också märkts en viss ökning av antalet planer som antas av byggnadsnämnder och stadsbygg- nadsnämnder, särskilt i våra större kommuner där behovet av ny bostadsbebyggelse är stort samtidigt som ett ärendes formella gång fram till antagande tar speciellt lång tid. Detta gäller inte bara mindre planer utan också sådana där t.ex. större park- eller grönområden tas i anspråk eller där trafikföringen ändras på ett sätt som berör allmän- heten. I vissa fall har s.k.  
 A-tomter, 
  fornminnesområden och t.o.m. områden som pekats ut som riksintresse för bevarandeändamål lagts ut för enskilt bebyggande i nya detaljplaner, som antagits av byggnads- eller stadsbyggnadsnämnder. I de fall där man synes ha gått för långt i delegation kan inget ingripande ske av länsstyrelsen eller regeringen, om inte någon enskild sakägare i ett överklagande fäster särskild uppmärksamhet vid att det finns brister i ärendets formella handläggning. 
 Det är naturligtvis inget önskvärt tillstånd att praxis utvecklats åt ett håll som lagstiftaren inte har avsett. När den pågående instansord- ningsreformen är genomförd och en domstol ska pröva överklagan- den i detaljplaneärenden är det särskilt angeläget att det har skapats harmoni mellan lagstiftningen och vad som i praktisk tillämpning anses vara den bästa lösningen. Redan detta är ett skäl att reformera systemet för antagandebesluten. Härtill kommer ytterligare över- väganden. 
 Att fullmäktige som huvudregel ska fatta beslut om detaljplaner förefaller inte längre självklart. Man kan bara erinra om att det numera inte anses nödvändigt att i planärenden låta regeringen utgöra slutinstans efter överklagande. Det politiska inslaget i pröv- ningen av detaljplaner är i själva verket inte så framträdande som man har föreställt sig tidigare. I viss analogi med det synsättet kan det vara naturligt att i stället i princip lägga besluten på byggnads- nämnden. Det handlar ju faktiskt om sådana intresseavvägningar och om myndighetsutövning gentemot enskilda som lämpar sig väl för en specialreglerad nämnd. 
 Det förtjänar att påpekas, att hithörande frågor togs upp av Plan- och byggutredningen i betänkandet Miljö och fysisk plan- ering (SOU 1994:36, sid. 288), där utredningen bl.a. anförde: 
 Av den tidigare redogörelsen framgår att den dåvarande departe- mentschefen ansåg att utrymmet för kommunfullmäktige att till en nämnd delegera rätten att anta detaljplaner borde vara begränsat, i synnerhet innan det fanns någon översiktsplan. I dag har alla kom- 
 157 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 muner, med något undantag, antagit översiktsplaner. Vidare har PBL- systemet tillämpats under ett antal år. Jag anser därför att det inte längre finns anledning att ha en fullt så restriktiv syn på delegations- möjligheterna. I detta sammanhang måste man också betänka att den genomförandeinriktade synen på detaljplanerna som präglar PBL har fått ett i det närmaste fullständigt genomslag. Dagens detaljplaner är bygglovslika i jämförelse med de stads- och byggnadsplaner som upp- rättades enligt den äldre byggnadslagstiftningen. Sammantaget anser jag att detta utgör tillräckliga skäl att låta den syn som präglar den nya kommunallagen få fullt genomslag också i PBL. Jag föreslår därför att 5 kap. 29 §, som innehåller bestämmelser om delegation av detaljplane- beslut, upphävs. Detta torde innebära att det stora flertalet beslut avseende detaljplaner och områdesbestämmelser blir möjliga att dele- gera till en nämnd. Jag anser dock – i likhet med vad som uttalas i  
 PBL-propositionen 
  – att det är självklart att fullmäktige skall besluta i sådana ärenden där det är känt att det finns motsatta uppfattningar mellan staten och kommunerna om hur de allmänna intressena skall beaktas och i sådana ärenden där länsstyrelsen framfört sådana invänd- ningar att ett ingripande enligt 12 kap. 1 § kan bli aktuellt. 
 Utredningens förslag, som inte då ledde till någon lagändring, gick alltså ut på att man borde låta delegationsreglerna i kommunallagen gälla utan någon specialreglering i PBL. För vår del vill vi pröva, om det nu går att komma ett steg längre på samma väg genom att i PBL införa en ordning, där antagandebesluten i första hand ligger på bygg- nadsnämnden. 
 Först bör det då undersökas om kommunallagen (1991:900) eventuellt lägger hinder för en sådan ny ordning. 
 Enligt 3 kap. 9 § första stycket kommunallagen beslutar full- mäktige i ärenden av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt för kommunen. Härefter räknas det i åtta punkter upp frågor, som främst bör ligga inom fullmäktiges beslutskompetens. Ingen av dessa punkter rör beslut enligt PBL. Paragrafens andra stycke säger att fullmäktige beslutar också i andra frågor som anges i denna lag eller i andra författningar. Enligt 3 kap. 10 § första stycket kommunallagen får fullmäktige uppdra åt en nämnd att i fullmäktiges ställe besluta i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden. Ärenden som anges i 9 § första stycket eller som enligt lag eller annan författning skall avgöras av fullmäktige får dock inte delegeras till nämnderna. 
 Kommunallagen hindrar alltså inte att någon speciallag, t.ex. PBL, lägger beslutsfattandet i en viss ärendetyp på någon av nämnd- erna. Formellt sett behöver det i så fall inte ens göras något undantag för ärenden som är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt. PBL skulle alltså i och för sig kunna utformas så att bygg- 
 158 
  
 SOU 2008:68 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 nadsnämnden fick den totala beslutskompetensen i ärenden om detaljplan. 
 Mot bakgrund av vad vi nu har anfört har vi i ett tidigt skede under utredningen varit inne på tanken, att som huvudregel skulle gälla, att det är byggnadsnämnden som beslutar om antagande av detaljplaner med möjlighet för nämnden att lyfta upp avgörandet till kommunfullmäktige eller kommunstyrelsen, om nämnden anser det lämpligt. 
 Emellertid finns det tunga invändningar mot ett sådant system. Det finns en hel del planärenden som medför större ekonomiska eller andra åtaganden av kommunen eller som är av kontroversiell eller principiell natur och som därför är bäst lämpade för avgörande av kommunfullmäktige eller kommunstyrelsen. Det förekommer ju också planer där kommunens intresse står emot ett riksintresse eller något annat statligt intresse eller mot en annan kommuns intresse. 
 En speciell situation uppstår när ett exploateringsavtal ska fast- ställas samtidigt som planen antas. Om kommunen inte har organi- serat sin verksamhet så att byggnadsnämnden har befogenhet att fatta beslut om avtal med ekonomiska verkningar, kan detta med- föra att även planbeslutet måste lyftas till en annan nivå inom kom- munen. 
 Invändningar av mer principiell, kommunalrättslig karaktär har också framställts mot vår ursprungliga tanke. Det finns inte något rättsområde som uppvisar motsvarande typ av reglering av besluts- fattandet inom en kommun, framhålls det. Delegering från full- mäktige och neråt är det enda gångbara alternativet. 
 Vi har därför insett, att den första tanken som vi byggde vårt resonemang kring har sina klara brister, varför vi slutligen har släppt den. Därför har vi stannat för att vi inte ska rubba den nuvarande ordningen när det gäller kommunens antagandebeslut. 
 Därmed kan fullmäktige anta planer, som inte följer översikts- planen, som berör ett riksintresse eller en mellankommunal fråga, som medför ekonomiska åtaganden i form av följdinvesteringar, ökad kommunal service eller tecknande av exploateringsavtal lik- som planer där det finns risk för att enskilda framställer yrkanden om ersättning för planskada. 
 För att undvika onödiga tidsförluster bör emellertid kom- munerna i väsentligt högre grad än i dag utnyttja möjligheten att delegera beslut från fullmäktige till byggnadsnämnden. Detta kan bli ett aktivt kommunalt initiativ i de gemensamma strävandena att effektivisera förfarandet och att förkorta handläggningstiderna i 
 159 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 planärenden. En delegering kan i många fall komma att innebära en möjlig tidsvinst på upp till flera månader. 
 I 6 kap.  
 33–38 
  §§ kommunallagen finns det bestämmelser om delegering av ärenden inom en nämnd. Dessa bestämmelser inne- fattar bl.a. möjligheten för en nämnd att till en anställd tjänsteman delegera beslutsbefogenheter inom vissa i lagtexten angivna ramar. Sådan delegering är enligt 6 kap. 34 § punkt 3 inte lagligen möjlig i ärenden som rör myndighetsutövning mot enskilda, om de är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt. Genom att till- ämpa nu nämnda regelkomplexplex kan byggnadsnämnden uppdra åt en tjänsteman att anta detaljplaner, där det inte har framförts någon enda invändning. 
 När planen har antagits bör detta meddelas genom att beslutet hålls tillgängligt hos kommunen på kommunens webbplats. Över- klagandetiden börjar räknas från sådan publicering. Samma dag bör en underrättelse skickas med vanligt brev eller  
 e-post 
  till sakägare och andra intressenter som under granskningstiden har lämnat syn- punkter som inte har blivit tillgodosedda. 
 Vårt förslag i denna del har visat sig inte vara helt okontro- versiellt. Det har hävdats, att kungörelse på kommunens anslags- tavla är det kommunalrättsligt allmänt vedertagna sättet att lämna information till allmänheten. Att nu införa en särreglering för en sektor inom den kommunala förvaltningen skulle leda till oönskad, splittrad bild av kommunalt beslutsfattande. Denna principiella stånd- punkt har onekligen visst fog för sig. Å andra sidan är detta ett utmärkt tillfälle att inom byggsektorn bryta med ett tidigare mönster. Inställningen att man måste hålla kvar vid det gamla ger inte många reformer i samhällslivet. 
 Detaljplaner liksom beslut om lov riktar sig till en väl avgränsad sakägarkrets i motsats till många andra kommunala beslut av mer generell räckvidd. Vi får inte heller glömma bort, att det är fram- tidens PBL som vi ska forma nu. Den bör enligt våra bestämda mening bygga på framtidens teknik för kommunikation. 
  
 3.5.8 
  
 Tidsbegränsning av handläggningstiden 
  
 Vi har ovan redogjort för några reformförslag som vart och ett och sammantagna är ägnade att leda till en kortare och effektivare beslutsprocess. Det återstår därmed att behandla frågan, huruvida det därutöver kan vara lämpligt, att i lagen föreskriva en längsta 
 160 
  
 SOU 2008:68 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 tillåten handläggningstid, räknat från planarbetets början till kom- munens beslut om antagande. 
 Det kan vara på sin plats att först göra en internationell utblick. De länder i Europa som har en tidsbegränsning av handläggningen av projektinriktade planer, motsvarande våra detaljplaner, är Nederländ- erna, Norge och Storbritannien. 
 I Nederländerna fanns tidigare vid upprättande av  
 bestemmings- plan  
 olika tidsfrister för skilda faser i planprocessen. Dessa tids- frister innebar att den sammanlagda tidsåtgången från det att kom- munen presenterar ett planförslag var minst 39 veckor och högst 58 veckor (när det finns invändningar mot planen). Enligt en lag- ändring, som trädde i kraft den 1 januari 2008 behöver inte längre en bestemmingsplan upprättas. Den lagreglerade tidsfrist, som styr detta moment tas därmed bort. 
 I Norge finns tidsfrister knutna till den privata initiativrätten till upprättande av  
 regulerings- och bebyggelsesplaner 
 . Om beslutet med anledning av en framställning från en enskild blir positivt för denne, vidtar en planprocess som drivs av kommunen. Efter utställ- ning av ett planförslag skall först det s.k.  
 planutvalget  
 fatta beslut inom 24 veckor. För reguleringsplaner ska  
 kommunestyret  
 därut- över fatta ett slutligt beslut inom 12 veckor. Det finns en eko- nomisk sanktion (avdrag med minst 10 procent på planavgiften för varje påbörjad vecka), om kommunen överskrider den lagreglerade  
 12-veckorsgränsen 
  för ställningstagande till ansökan om upprät- tande av regulerings- och bebyggelsesplaner. Däremot finns inga sanktioner för överskridande av tidsgränser för själva planhandlägg- ningen. 
 I Storbritannien kan ett projekt initieras på endera av två sätt. Man kan antingen direkt ansöka om  
 full planning permission 
 , då alla frågor behandlas i ett sammanhang, eller också först ansöka om  
 ou- tline planning permission 
 , ett slags principtillstånd till byggande, som måste följas av att återstående frågor behandlas i ett slutligt tillstånd, full planning permission. Planeringsmyndigheten har åtta veckor på sig att fatta beslut om både planning permission och full planning permission. Vid en tvåstegsprövning är alltså den sam- manlagda tiden för prövningsmyndigheten sexton veckor. Härtill kommer den tid som går mellan de två prövningsstegen. Om tiderna inte hålls, anses tillståndet vara vägrat, och byggherren har rätt att överklaga  
 icke-beslutet 
  till  
 the Secretary of State. 
  
 161 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 En tidsmässig reglering som är försedd med sanktioner av vad vi kan kalla för själva detaljplaneförfarandet finns alltså egentligen bara i Storbritannien. 
 Som har framgått ovan (avsnitt 2.5.3) föreslår vi att det i lagen införs en längsta tid för kommunens beslut om planbesked med anledning av en framställning från någon enskild. Detta är möjligt på grund av att beslutsunderlaget i intitialskedet förutsätts vara enkelt, begränsat till sin omfattning och att det inte innehåller några detaljfrågor som kräver ingående behandling. Den därefter följande planprocessen däremot är i det närmaste omöjlig att tids- begränsa på samma generella sätt i lagen. Många skiftande ärende- typer förekommer ju, och ärendena skiljer sig avsevärt från varandra i omfattning och därmed tidsåtgång. Hur man än utformar för- farandereglerna och även om man gör radikala förenklingar, ligger det i sakens natur, att lagen inte kan en gång för alla bestämma hur lång tid ett ärende maximalt får ta i anspråk. 
 I rapporten Plan- och bygglovsprocessen, privata planinitiativ och tidsfrister med underrubriken Kan det norska systemet över- föras till svensk lagstiftning, upprättad år 2008 av Norton och White, KTH, förs ett liknade resonemang. I rapporten anförs bl.a. (s.83): 
 När det däremot gäller arbetet med att upprätta själva planförslaget finns det faktorer som ligger utanför kommunens kontroll, och det är svårt att hitta en generell tidsgräns som är giltig för alla typer av bygg- projekt, med tanke på de komplikationer som kan inträffa under resans gång. Ett bättre alternativ är kanske att kommunen och bygg- Blackburn fastställer en realistisk  
 tidplan,  
 anpassad till det specifika pro- jektet, i samband med att kommunen beslutar om att planarbete ska påbörjas. 
 Vi vill ta fasta på den tankegång som ligger bakom uttalandena i denna rapport. Vi tror att det går att åstadkomma en lösning utan lagreglerad tidsfrist, som ändå leder till en effektiv handläggning och skapar bättre förutsebarhet och trygghet för intressenterna. Denna lösning innebär att kommunen själv från fall till fall bestäm- mer hur lång tid planarbetet – inbegripet ett eventuellt program- skede – ska ta i anspråk. 
 I planbeskedet bör kommunen därför fastställa den tid inom vilken planförslaget ska vara antaget av kommunen. Här måste man naturligtvis bortse från eventuella överklaganden. Det får förut- sättas att tiden kommer att bestämmas på grundval av kommunens tidigare erfarenheter och i medvetande om ärendets svårhetsgrad 
 162 
  
 SOU 2008:68 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 och dess förutsebara konflikter. Vi anser inte, att det finns skäl att ifrågasätta kommunernas förmåga att därvid bestämma tidsfrister som är realistiska utifrån då kända förhållanden. Redan på detta tidiga stadium aktualiseras naturligen också frågan, om planärendet kräver ett programskede eller inte, eftersom detta moment spelar en stor roll vid tidsbestämningen. Det bör givetvis finnas möjlighet att förlänga sluttiden, om det under handläggningstiden upp- kommer nya, oförutsedda omständigheter av betydelse. 
 Ett av  
 PBL-kommittén 
  (sid. 822) framfört argument mot tanken på tidsreglering ställer vi oss inte bakom. Kommittén ansåg, att det finns en risk att den handläggande instansen ser tidsfristen som en tillåten förlängning av handläggningstiden, dvs. en risk för att handläggningstiderna kan förlängas i alltför många fall. Med tanke på byggnadsnämndernas grundläggande serviceskyldighet ser vi inte den risken som särskilt framträdande. 
 Ett system med individuella, kommunala beslut om en längsta handläggningstid för detaljplaneärenden bör alltså införas. 
 Den naturliga frågan härefter blir hur man ska utforma even- tuella sanktioner för de fall den bestämda tidsfristen inte kan hållas.  
 PBL-kommittén 
  har övervägt denna fråga och bl.a. diskuterat och avfärdat alternativen med att en försummad tidsfrist kan leda till att beslutet ska anses ha fått ett visst innehåll respektive att enskilda ska ha rätt till ersättning. 
 Vi är benägna att hålla med  
 PBL-kommittén 
  i dessa resonemang. Ett planärende är normalt av alltför komplex natur för att man ska kunna använda sanktionen att beslutet ska anses ha fått ett visst innehåll, om fristen försummas. Inte heller alternativet med eko- nomiska sanktioner förefaller särskilt lämpligt. Ett sådant system kommer att inbjuda till gränsdragningsproblem kring frågan om vilka som egentligen ska kompenseras ekonomiskt. Hur ska ett eventuellt avdrag på planavgiften beräknas? Hur gör man lämpligen i alla de fall där planavgiften är ett inslag i ett exploateringsavtal eller en liknande civilrättslig överenskommelse? Hur ska man hantera situa- tionen där det inte är kommunen som har vållat dröjsmål i behand- lingen? I Norge har man ett förfarande där man i sådana lägen stoppar klockan. Det är lätt att föreställa sig att en sådan modell kan bädda för tvister. En ordning som bygger på reducerade plan- avgifter skulle med största sannolikhet komma att bli förenad med en byråkrati som blir oförsvarligt stor i förhållande till de för- modade effektivitetsvinsterna. 
 163 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 SOU 2008:68 
  
 Vår slutsats blir därmed, att tillräckligt mycket skulle vara vunnet redan genom införandet av individuellt bestämda tidsfrister i varje planärende, utan att fristernas överskridande för den skull behöver sanktioneras. Det föreslagna systemet skulle helt enkelt kunna liknas vid en form av tidsplanering. Man får ett instrument som i ett tidigt skede ger förutsättningar att bedöma behovet av resursin- satser. Tidsplaneringen kan också skapa förståelse för olika hand- läggningsmoment och vara ett sätt att tidigt och fortlöpande identi- fiera faktorer som kan påverka handläggningstiden. Den ovan berörda revideringen av tidsplanen, när det inträffar nya omständ- ligheter av betydelse, är från denna synpunkt ett positivt inslag i bilden. Man får en naturlig och löpande uppföljning av tidsplanen. 
 Vi menar att den nu föreslagna modellen kan bli ett värdefullt bidrag till att öka graden av medvetande om sluttidens betydelse vid myndighetsutövning gentemot enskilda. 
  
 3.5.9 
  
 Ändring och upphävande av detaljplaner 
  
 Enligt gällande rätt tillämpas samma förfaranderegler både vid ny planläggning och vid ändring och upphävande av planer. Om en viss ändrad markanvändning är tänkt att etableras genom ny eller ändrad plan beror uteslutande på vilket planläge som råder före den aktualiserade markanvändningen. Därför finns det ingen anledning att göra någon skillnad i förfarandereglerna för ny och ändrad plan i fortsättningen heller. 
 Att en plan upphävs bör däremot inte lika naturligt kräva samma förfarande som vid nya eller ändrade planer. Upphävande av en plan syftar ju inte till att någon ny markanvändning ska släppas fram. Enklare former bör därför eftersträvas vid upphävande av planer. Emellertid finns det här en viktig sak att beakta, nämligen genomförandetidens inverkan på den enskildes rättigheter. Enligt 11 § får en detaljplan före genomförandetidens utgång inte upp- hävas mot berörda fastighetsägares bestridande, annat än om det är nödvändigt på grund av nya förhållanden av stor allmän vikt, vilka inte kunnat förutses vid planläggningen. Efter genomförandetidens utgång får däremot en detaljplan upphävas utan att rättigheter som uppkommit genom planen beaktas. 
 Denna betydande skillnad i fråga om rättsverkningar motiverar enligt vår mening att en skillnad upprätthålls även beträffande för- farandereglerna. Vid upphävande av en detaljplan under dess genom- 
 164 
  
 SOU 2008:68 
  
 Förfarandet vid detaljplanläggning 
  
 förandetid bör således förfarandet följa samtliga de ovan föreslagna förfarandereglerna för ny och ändrad plan. 
 Vid upphävande av en detaljplan efter genomförandetidens utgång finns det däremot ingen anledning att kräva program- eller plansamråd. Här är det fullt tillräckligt, om ett planförslag med upphävandet finns tillgängligt för granskning hos kommunen och på kommunens webbplats samt att sakägare och övriga berörda intressenter får en underrättelse om detta genom vanligt brev eller  
 e-post. 
  Efter granskningstidens utgång fattar kommunen beslut om upphävande av planen enligt samma regler som gäller för antagande av en plan. 
 165 
  
 4 
  
 Förfarandet vid upprättande av områdesbestämmelser 
  
 4.1 
  
 Gällande rätt 
  
 Enligt 5 kap. 33 § ska bestämmelserna i 19 § om fastighetsför- teckning och bestämmelserna i 20 
  
 31 §§ om samråd kring ett plan- förslag, utställning och antagande tillämpas även när områdesbe- stämmelser antas, ändras eller upphävs. Det finns alltså inget krav på program eller på en miljökonsekvensbeskrivning när det gäller områdesbestämmelser. 
  
 4.2 
  
 Direktiven 
  
 I direktiven framhålls, att de förslag som lämnas även bör omfatta förfarandet för utarbetande av områdesbestämmelser. 
  
 4.3 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Sammanfattning 
 Förfarandet vid upprättande, ändring och upphävande av om- rådesbestämmelser är i princip lika förfarandet för detaljplan, utom att det inte behövs något plansamråd vid upphävande av områdes- bestämmelser. 
  
 4.3.1 
  
 Slutsatser 
  
 Vi anser det vara naturligt att förfarandet när det gäller områdesbe- stämmelser på motsvarande sätt som i dag ansluter till förfarandet för detaljplaner. Antagande och ändring av områdesbestämmelser 
 167 
  
 Förfarandet vid upprättande av områdesbestämmelser 
  
 SOU 2008:68 
  
 bör därför följa reglerna om fastighetsförteckning i 19 § samt bestämmelserna om plansamråd, granskningstid och antagande i 20 
  
 31 a §§. Vid upphävande av områdesbestämmelser behöver inte något plansamråd ske. 
 168 
  
 5 
  
 Förfarandet vid upprättande av fastighetsplan 
  
 5.1 
  
 Gällande rätt 
  
 Enligt 6 kap. 12 § ska bestämmelserna om förfarandet vid detalj- planläggning i 5 kap. 18 
  
 28 och 30 §§ tillämpas när fastighetsplanen upprättas. Om fastighetsplanen inte upprättas gemensamt med detaljplanen behöver dock samråd inte ske med länsstyrelsen och kommuner som berörs av förslaget. Inte heller behöver planför- slaget sändas till dem. Fastighetsplanen antas enligt 6 kap. 13 § av byggnadsnämnden eller, om planen upprättats gemensamt med detalj- planen och denna inte ska antas av nämnden, av den som antar planen. 
 Vid ändring och upphävande av fastighetsplan ska samma bestämmelser tillämpas. Detta framgår av 6 kap. 14 §. 
  
 5.2 
  
 Direktiven 
  
 I direktiven framhålls, att de förslag som lämnas även bör omfatta förfarandet för utarbetande av fastighetsplaner. 
  
 5.2.1 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Sammanfattning 
 Förfarandet vid upprättande, ändring och upphävande av fastig- hetsplan är i princip lika som vid detaljplan, utom att miljökonse- kvensbeskrivning inte behövs. 
 169 
  
 Förfarandet vid upprättande av fastighetsplan 
  
 SOU 2008:68 
  
 5.2.2 
  
 Slutsatser 
  
 Vi anser det vara naturligt att förfarandet när det gäller fastighets- planer på samma sätt som i dag ansluter till förfarandet för detalj- planer. Det saknas dock anledning att i fortsättningen beträffande fastighetsplanen hänvisa till 5 kap. 18 §, eftersom den paragrafen innehåller bestämmelser om program och miljökonsekvensbeskriv- ning, några inslag som inte behövs vid fastighetsplan. Antagande och ändring av fastighetsplaner bör därför följa reglerna om fastig- hetsförteckning i 19 § samt bestämmelserna om plansamråd, gransk- ningstid och meddelande av antagandebeslut i 20 
  
 27 §§ samt 30 §. Om fastighetsplanen upprättas skild från detaljplanen bör gälla mot- svarande undantag som hittills gällt för samråd med länsstyrelse och kommuner och för skyldighet att sända beslutet till länsstyrel- sen. Den nuvarande specialregeln i 6 kap. 13 § om vilket organ som antar fastighetsplanen bör behållas. Vid upphävande av fastighets- planer bör inte något plansamråd föreskrivas. 
 170 
 6 Avvikelse från detaljplan 
  
 6.1 
  
 Gällande rätt 
  
 Enligt 8 kap. 11 § första stycket ska ansökningar om bygglov för åtgärder inom områden med detaljplan bifallas, om åtgärden inte strider mot detaljplanen eller eventuellt gällande fastighetsplan och åtgärden uppfyller kraven i 3 kap, 1, 2 och  
 10–18 
  §§. Även en del specialregler finns. Enligt 8 kap. 11 § sjätte stycket får bygglov lämnas till åtgärder som innebär mindre avvikelser från detalj- planen, om avvikelserna är förenliga med syftet med planen. Mot- svarande möjlighet till avvikelse från områdesbestämmelser finns i 8 kap. 12 § sista stycket. 
 Kravet på planenlighet med vissa möjligheter till undantag mot- svarades i äldre lagstiftning i huvudsak av 34 § och 110 § första stycket byggnadslagen. Där fanns bestämmelser om dispens från kravet på överensstämmelse med stadsplan och byggnadsplan, om särskilda skäl förelåg och en ändamålsenlig användning av marken inte försvårades. 
 Bakom reformen i PBL låg strävandena att tillståndsbeslut, som inte ligger i linje med den markanvändning som tidigare är beslutad, efter samråd och med möjlighet till inflytande från breda grupper, inte bör meddelas förrän den nya markanvändningen har disku- terats och beslutats på samma sätt. Detta föranledde att hinder infördes mot tillståndsbeslut som inte är förenliga med syftet med planen. Detsamma gäller alla avsteg som inte är att anse som mindre. 
 Syfte med bestämmelsen var alltså att begränsa möjligheterna till avsteg från planer i förhållande till den praxis som efter hand utbil- dat sig i dispensfrågor, medan den tidigare lagstiftningen gällde. 
 171 
  
 Avvikelse från detaljplan 
  
 SOU 2008:68 
  
 6.2 
  
 PBL-kommittén 
  
 PBL-kommitténs 
  förslag (sid. 615 ff) går ut på att mindre avvikel- ser från detaljplan får medges enbart om de är motiverade av de tekniska egenskapskraven eller av andra särskida skäl. Bakgrunden till denna begränsning angavs vara att erfarenheter från praktiken visade på tydliga tendenser till allt större avvikelser i strid mot plan- bestämmelser. Samtidigt noterade kommittén att de lagliga möj- ligheterna att göra undantag från planer uppfattades som alltför begränsande vid bygglovsprövningen, eftersom systemet onödigt- vis ställde krav på resurskrävande planändringar för lämpliga åtgärder. 
  
 6.3 
  
 Remissinstanserna 
  
 Remissutfallet är långtifrån entydigt. Det finns vissa instanser som ställer sig bakom  
 PBL-kommitténs 
  förslag och det finns andra – t.ex. Peters, Bräcke, Åre och Enköpings kommuner – som önskar att det införs ett vidgat utrymme för planavvikelser. Även den åsikten finns företrädd att ingen ändring bör göras i nuvarande bestämmelser. 
 Yttrandet från Enköpings kommun är värt att här återge: 
 Vi tolkar detta  
 (PBL-kommitténs 
  förslag) så att utrymmet för mindre avvikelser inskränks. Utredarna utgår ifrån att kommunen skall hålla detaljplanerna aktuella, vilket är helt orealistiskt. I kommunen gäller ett mycket stort antal detaljplaner som tillkommit under mycket lång tid med vitt skilda egenskaper och reglerande bestämmelser. Resurs- erna för planläggning är mycket små och inriktas oftast endast på att förbereda aktuella exploateringsprojekt. Det innebär att majoriteten av alla lovansökningar inom detaljplan måste prövas mot inaktuella pla- ner. De lättnader i förfarandereglerna för detaljplanering som föreslås är helt otillräckliga för att planändring ska bli ett alternativ i pressade situationer. PBL bör i stället ge möjligheter även till något större avvikelser än i dag och precisera förutsättningarna för detta, t.ex. att förslaget blir föremål för samråd eller utställning eller att åtgärden har tydligt stöd i en aktuell översiktsplan. 
 172 
  
 SOU 2008:68 
  
 Avvikelse från detaljplan 
  
 6.4 
  
 Direktiven 
  
 I direktiven nämns inte uttryckligen att utredningen ska behandla frågan om tillämpningen av begreppet mindre avvikelse från detalj- plan. 
  
 6.5 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Sammanfattning 
  
 Bygglov kan lämnas till åtgärder som strider mot en detaljplan, om åtgärden är godtagbar med hänsyn till dess omfattning och planens eller områdesbestämmelsernas syfte, och om åtgärdens tillkomst kan prövas utan föregående planändring på grund av att den får betydande inverkan på omgivningen (godtagbar avvikelse). 
  
 6.5.1 
  
 Bakgrund 
  
 I samband med en reform av förfarandereglerna beträffande detalj- planer är det svårt att komma förbi frågan om detaljplanernas bind- ande verkan för fortsatta beslut om lov. Om man vill diskutera alla låsningar som den nuvarande planprocessen anses föra med sig, är det ofrånkomligt att också ta upp de problem som påstås vara för- knippade med de snäva möjligheterna att vid bygglovsprövning göra avsteg från dessa planer. Det strikta kravet på planenlighet hämmar en önskad utveckling, eftersom kravet gäller även planer – äldre eller nyare – som kanske numera har blivit otidsenliga till sitt innehåll. 
 Det är allmänt känt och omvittnat av många remissinstanser att det landet runt finns flera tusentals detaljplaner som inte har revi- derats i takt med samhällsbyggandet och som därför blivit för- åldrade. En del stadskärnor regleras av mer än 100 år gamla planer. Det förekommer ofta att byggnader ligger placerade i strid mot gällande plan, något som i sig utgör ett hinder mot även naturliga och önskvärda rationaliseringar i byggnadens användning genom bygglov. 
 Nuvarande strikta koppling till underliggande planer i 8 kap. 11 § skapar stora praktiska och moraliska problem i de flesta kom- muner. När ett behov av förnyelse eller förändring uppstår på en enstaka fastighet är frestelsen stor för kommunen att trots allt medge 
 173 
  
 Avvikelse från detaljplan 
  
 SOU 2008:68 
  
 avsteg från planen på det enklaste och billigaste sättet. I stället för att göra den planändring som lagen kräver beslutar därför kommunen om bygglov för den sökta åtgärden, fastän avvikelsen i själva verket inte kan hänföras till mindre och i vissa fall även om den skulle strida mot planens syfte i den begränsade delen. Alternativet är att den sökta åtgärden måste avslås, eftersom den enligt lagen nöd- vändiga planändringen aldrig kommer till stånd av resurs- eller kostnadsskäl. Detta betyder att även sådana förnyelseåtgärder som med ett nutida synsätt uppfattas som helt godtagbara av både kom- munen och alla berörda intressenter vållar problem i den kom- munala hanteringen. 
 Här finns uppenbart – oavsett de förenklingar för framtida plan- ändringar som kan bli resultatet av denna utredning – ett behov av vissa lättnader i förfarandet såvitt avser prövning av bygglov till sådana åtgärder som i något avseende strider mot en befintlig plan. Smidigare regler bör införas, som medger avsteg från planen i en något större utsträckning än vad som för närvarande är lagligen möjligt. Saken kan också något tillspetsat uttryckas så att lag- stiftaren kanske bör inrätta sig efter den praxis som har utbildats på många håll. 
  
 6.5.2 
  
 Bara gamla planer eller även nya planer? 
  
 Vad som först bör slås fast är om en reform av detta slag bör ta sikte även på planer som upprättas och antas enligt de nya för- faranderegler som föreslås i detta betänkande. Eller bör lättnaderna avse endast avsteg från planer som tidigare har antagits? I så fall måste man avgöra om en vidare möjlighet till avsteg bör träffa alla tidigare beslutade planer eller enbart vara inriktad på planer, beslut- ade före ikraftträdandet av PBL den 1 juli 1987. 
 Det kan förutsättas att problemen i praktiken är störst med de äldre planerna, som en gång har skapats med hänsyn till de prin- ciper för mer vittgående dispenser som rådde före tillkomsten av PBL. Däremot kan  
 PBL-planer 
  förutsättas ofta vara utformade på ett mer flexibelt sätt med tanke på de i PBL införda, mer strikta möj- ligheterna att medge enbart mindre avvikelser. Detta skulle tala för att reformbehovet är koncentrerat till de planer som beslutats före PBL:s ikraftträdande. En tanke kunde då vara att i nuvarande skede bestämma att lättnaderna ska gälla enbart för dessa planer och att låta rättsutvecklingen visa på ett eventuellt behov av att efter en 
 174 
  
 SOU 2008:68 
  
 Avvikelse från detaljplan 
  
 prövotid vidga tillämpningsområdet för nya regler. Vi har emellertid stannat för att inbegripa samtliga nu befintliga planer i det förslag till reglering som vi nu vill presentera. Det främsta skälet till detta är att det inte har kommit fram några bestämda uppgifter om att det verkligen finns någon klar skiljelinje mellan planer beslutade före resp. efter PBL:s ikraftträdande när det gäller problemen hur man ska hantera avvikelser. 
 En stor del av dagens detaljplaner växer fram i samförstånd med byggherrar och exploatörer. Planerna utformas så att de blir skräd- darsydda för ett bestämt projekt. Ofta ändras detta projekt under projekteringen så att det inte längre stämmer överens med den antagna planen. Kravet på bundenhet till planen kan knappast anses vara motiverat när förändringarna är av den arten att grannar, med- borgare och länsstyrelsen m.fl. inte rimligen kan ha några invänd- ningar mot förändringarna. Även den enkla planändringsprocess som vi har föreslagit ovan (avsnitt 3.5) blir i detta läge onödigt för- dröjande och fördyrande. Den nu beskrivna, projektinriktade plan- processen kan antas komma att bli rådande även i framtiden, varför ändringsbehov kan tänkas uppkomma ganska snabbt efter planens tillkomst. 
 Detta resonemang leder till slutsatsen att en reform av reglerna om avvikelse från plan bör ha generell giltighet och alltså omfatta både befintliga och kommande planer. En fördel med detta är natur- ligtvis att man då inte får ett invecklat system med olika regler för avvikelser beroende på planens ålder. Att reglerna är enhetliga kan anses ha ett värde i sig. 
  
 6.5.3 
  
 Begreppet godtagbar avvikelse 
  
 Vi har funnit att ett användbart begrepp i en ny specialregel för avsteg från detaljplaner kan vara godtagbar avvikelse från planen. Vad som ska anses vara godtagbart bör bedömas med beaktande av både avvikelsens omfattning och åtgärdens syfte. Skillnaden gente- mot gällande rätt ligger därmed både i avvikelsens tillåtna storlek – avvikelsen behöver enligt förslaget inte vara mindre – och i åtgär- dens syfte i förhållande till planens syfte. Det blir ingen absolut bundenhet till planens syfte, utan man bör rentav ibland kunna medge åtgärder som faktiskt strider mot detta. 
 Vad som bör vara avgörande är om man vid en samlad avvägning mellan å ena sidan den sökta åtgärdens vikt och å andra sidan 
 175 
  
 Avvikelse från detaljplan 
  
 SOU 2008:68 
  
 graden av aktualitet i planens syfte kan finna åtgärden vara godtag- bar i belysning av en lämplig stadsbyggnad eller en allmänt önsk- värd bebyggelseutveckling. Med andra ord – prövningen bör göras snarare utifrån ett nutida synsätt och inte strikt efter planför- fattarens intentioner i förfluten tid. Just i detta ligger det nya syn- sättet. 
 Som exempel på vad som bör kunna tillåtas genom bygglov kan nämnas att etablera en liten butik i ett bostadsområde eller en cykelverkstad inom ett område, avsatt för handelsändamål. Stock- holms stad har i sitt remissvar som exempel fört fram sophus, tvättstugor, cykelförråd och andra anläggningar på punktprickad mark. Bullerreducerande plank i strid mot plan har nämnts av Läns- styrelsen i Stockholms län. Åre kommun har pekat på viss ändrad användning, dvs. när omgivningen inte påverkas genom ökad stör- ning och det handlar om närliggande verksamheter som kontor – handel – hantverk – ej störande småindustri eller boende – fritids- boende – stugby – litet hotell, dvs. där förändringen endast har marginell betydelse för omgivningen. 
 Vi vill här stryka under, att det inte ligger i våra intentioner att på något sätt understödja den hittillsvarande tendensen att miss- bruka möjligheterna till avvikelse från planbestämmelserna. Den ordning som vi föreslår ska alltså inte uppfattas så, att den inbjuder till ännu större friheter gentemot den i föreskrivna former fram- tagna detaljplanen. Det måste finnas ett tak, som sätter stopp för missbruk av bestämmelsen och som gör att kommunerna inte tappar motivationen för att ändra detaljplaner, där så behövs. 
 Det är således nödvändigt att sätta upp en spärr mot att åtgärder som sträcker sina verkningar utöver den aktuella fastighetens gränser beviljas med stöd av en bestämmelse om godtagbar avvik- else. Om det är så att åtgärden påverkar markanvändningen på någon fastighet i omgivningen, är den lämpligaste formen för tillåt- lighetsprövning inte bygglov utan planändring. Detsamma bör gälla, om en åtgärd kan tänkas medföra en betydande miljöpåverkan. 
 Sambandet med förhållandena i omgivningen kan också uttryckas så här. Kommunen måste ta ställning till om en allsidig prövning av den sökta åtgärden skulle främjas genom en förnyad planprocess i berörd del och i vilken utsträckning som avvägningen mellan all- männa och enskilda intressen skulle bli bättre genom en plan- process. Om kommunen därvid kommer fram till att åtgärden måste belysas utifrån ett vidare perspektiv än vad som är möjligt i 
 176 
  
 SOU 2008:68 
  
 Avvikelse från detaljplan 
  
 det enskilda bygglovsärendet, kan bygglov inte ges innan planen har ändrats. 
 Lagtekniskt uttrycks detta bäst genom en hänvisning till detalj- planekravet i 5 kap. 1 §. Den nuvarande lydelsen av den paragrafen är dock inte fullt tillräcklig för att kunna tjäna som en spärr mot alltför vittgående åtgärder som ska ske på en enda byggnad. Bestämmelsen syns vara tillkommen med tanke på dels nybyggnad och dels önskade förändringar inom ett bebyggelseområde. Vi före- slår därför ett tillägg till paragrafen, som går ut på att tillbyggnad eller ändring av en byggnad som får betydande inverkan på omgiv- ningen kräver ändring av detaljplanen. 
 Lagtexten bör således utformas så att den medger att byggnads- nämnden kan lämna bygglov till åtgärder som strider mot en detalj- plan eller områdesbestämmelser, om åtgärden är godtagbar med hänsyn till dess omfattning och planens syfte. En förutsättning bör dock vara att åtgärdens tillkomst kan prövas utan föregående plan- ändring enligt detaljplanekravet i 5 kap. 1§. 
 Däremot bör en prövning i ett bygglovsärende – liksom hittills – vara möjlig i de fall där den sökta åtgärden kan tänkas inverka på omgivande fastigheters förhållanden i form av försämrad utsikt, ökat buller, sämre ljusförhållanden o.dyl. Det är med andra ord fråga om tillämpning av bestämmelserna i 3 kap. 2 §. På vanligt sätt blir grannarna sakägare och får tillfälle att yttra sig i bygglovs- ärendet. De har också rätt att överklaga ett bifall till ansökan. 
 En synpunkt som vi har mött under utredningstiden är, att det inte skulle vara lämpligt att införa en möjlighet att ge lov för god- tagbara avvikelser under planens genomförandetid. Skälet för denna begränsning har angetts vara, att planen inte får ändras under genom- förandetiden och att det därför borde gälla ett oeftergivligt krav på efterlevnad av planen under denna tid. Emellertid finns det enligt 5 kap. 11 § inga hinder att på begäran av en fastighetsägare under genomförandetiden göra en planändring, som medges av andra berörda fastighetsägare. Därför är parallellen inte hållbar, och det saknas anledning att på den anförda grunden begränsa möjligheten till godtagbar avvikelse. I begreppet godtagbar vill vi då lägga in att avvikelsen inte påverkar den rätt som planen ger att bebygga grannfastigheterna. 
 I sammanhanget bör också uppmärksammas, att frågan om att något vidga möjligheterna till avvikelser från detaljplan har varit aktuell i reformarbetet redan tidigare, utan att det har lett till lag- ändring. Plan- och bygglagutredningen tog nämligen upp saken i 
 177 
  
 Avvikelse från detaljplan 
  
 SOU 2008:68 
  
 sitt betänkande Miljö- och fysisk planering (SOU 1994:36), varvid utredningen anförde bl.a. följande (s. 267). 
 Som jag nyss framhöll torde många ensidigt utformade planbestäm- melser ha tillkommit av slentrian. Om frågan hade övervägts nog- grannnare vid antagandet av planen, kan det antas att många planer skulle ha lämnat utrymme för åtminstone en viss begränsad funktions- blandning. Det kan därför inte alltid förutsättas att det skulle strida mot planens syfte att t.ex. en mindre servicebutik, en handelslokal eller ett kontor inreds i ett bostadsområde. 
 Utredningens förslag var att den aktuella bestämmelsen skulle för- ses med ett tillägg med innebörden att mindre avvikelser skulle vara tillåtliga, om avvikelserna med hänsyn till åtgärdens påverkan på om- givningen är förenliga med syftet med planen. 
 Enligt vår mening är de fall som utredningen anförde år 1994 goda exempel på vad som borde kunna tillåtas inom ramen för ett bostads- ändamål, trots att de nämnda funktionerna normalt inte betraktas som bostadskomplement i strikt bemärkelse. 
 I linje med  
 PBL-kommitténs 
  tankegångar år 2005 anser vi att grunder för en godtagbar avvikelse också kan vara att åtgärden skapar bättre förutsättningar för tillskapande av god tillgänglighet, bättre lämplighet för byggnadens pågående användningssätt eller för ett genomförande av de tekniska egenskapskraven. 
 När det gäller avsteg från områdesbestämmelser föreslår vi att motsvarande möjligheter ska finnas som vid avsteg från detaljplan. Någon spärr i form av en hänvisning till regler som för vissa situa- tioner kräver att en områdesbestämmelserna ändras, innan åtgärden kan tillåtas, kan emellertid inte läggas in i lagtexten. Det saknas en naturlig hållpunkt i  
 PBL-systemet 
  för en sådan spärr. 
 178 
 7 Tidsfrister i lovärenden 
  
 7.1 
  
 Gällande rätt 
  
 I 8 kap. 23 § finns en bestämmelse om att byggnadsnämnden under vissa förutsättningar får besluta om anstånd med avgörandet av ett ärende om lov i högst två år från det att ansökningen kom in bygg- nadsnämnden. Någon annan bestämmelse som tvingar byggnads- nämnden att fatta beslut inom en viss i lagen angiven tid finns inte i 8 kap. 
  
 7.2 
  
 PBL-kommittén 
  
 PBL-kommittén 
  förde ett allmänt hållet resonemang kring frågan om tidsbegränsning av handläggningstider (sid. 821 ff) men stan- nade för att inte lämna något lagförslag i den delen. 
  
 7.3 
  
 Remissinstanserna 
  
 Några av remissinstanserna har varit inne på frågan om tidsbe- gränsade handläggningstider i lovärenden. 
  
 7.4 
  
 Direktiven 
  
 I direktiven framhålls det att utredningen bör behandla frågan om tidsbegränsning av handläggningstiden för detaljplaner. Motsva- rande tidsbegränsning i lovärenden berörs däremot inte uttryck- ligen i direktiven. 
 179 
  
 Tidsfrister i lovärenden 
  
 SOU 2008:68 
  
 7.5 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Sammanfattning 
  
 Beslut i lovärenden ska, om inte särskilda skäl talar emot det, meddelas senast inom tio veckor, räknat från den dag då en full- ständig ansökan kom in till nämnden. 
  
 Överskridande av tidsfristen ska inte leda till någon sanktion mot nämnden. 
  
 7.5.1 
  
 Bakgrund 
  
 Vi har gjort den bedömningen att den generella tanke om effektivi- sering av hela beslutsprocessen som sätter sin prägel på direktiven naturligen leder in på frågan om en tidsbegränsad handläggning även av lovärenden. Dessutom är det så att flera av de andra länder som vi har studerat på direkt anmodan i direktiven visar exempel på tidsbegränsade handläggningstider inte bara i detaljplaneärenden utan även när det gäller enskilda ärenden om lov. 
 Mot den bakgrunden tar vi upp den frågan här. 
 Inledningsvis kan det konstateras, att det finns exempel på kom- muner som internt har infört tidsgränser för byggnadsnämndens handläggning av bygglovsärenden. I t.ex. Vårgårda kommun har man en form av tjänstegaranti, som innebär att den som sänder in en komplett bygglovsansökan ska få ett beslut inom 15 arbetsdagar. Tanken är att beslutet fattas av en tjänsteman på delegation. Sökan- den ska inom 10 arbetsdagar få besked om handlingen behöver kompletteras. Någon sanktion slår inte till vid försenade beslut. Detta och andra liknande exempel visar, att det faktiskt inte är främ- mande för byggnadsnämnder att arbeta under en – låt vara själv- påtagen – tidspress. 
 Trots detta finns det talrika exempel på att byggnadsnämnderna har dragit ut på tiden oacceptabelt länge med avgöranden i ärenden om bygglov och förhandsbesked. JO har under årens lopp haft anled- ning att rikta kritik mot flera byggnadsnämnder på denna punkt (några exempel på detta, se Didón m.fl. Kommentar till PBL, sid. 8:114 f). 
 Den grundläggande principen i 7 § förvaltningslagen (1986:223) att varje ärende där någon enskild är part skall handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten efter- sätts har med andra ord inte fått fullt genomslag – i vart fall inte 
 180 
  
 SOU 2008: 
  
 Tidsfrister i lovärenden 
  
 när det gäller kravet på snabbhet i processen. Det tycks alltså finnas goda skäl att nu skärpa lagstiftningen i detta avseende. 
  
 7.5.2 
  
 Internationella förhållanden 
  
 Har vi då någon förebild att hämta i övriga europeiska länder? Det visar sig att flera länder i Europa har lagligen bestämda och även sanktionerade tidsfrister för kommunernas avgöranden av lovärenden. I korthet kan följande redogörelse lämnas om dessa fristers utform- ning. 
 I Frankrike benämns bygglovet för  
 permis de construire 
 , och huvudregeln är att kommunen har två månader på sig att fatta beslut. Tiden kan utsträckas vid större byggprojekt. Sammanlagt kan tiden uppgå till högst sex månader för projekt som stämmer överens med detaljplanen. Tillståndet anses vara beviljat, om fristen inte hålls. 
 I Nederländerna får beslut om bygglov,  
 bauwvergunning 
 , ta högst sex veckor i enklare ärenden och högst tolv veckor i mer komplicerade ärenden. Denna tid kan förlängas med ytterligare sex veckor, d.v.s. totalt kan den bli högst 18 veckor. Tillståndet anses vara beviljat, om fristen inte hålls. 
 I Norge är tiden för behandling av bygglov,  
 rammetillatelse 
 , när det gäller mindre byggåtgärder tre veckor och för övriga ärenden är tiden tolv veckor. För mindre byggåtgärder anses tillståndet vara beviljat, om fristen inte hålls. I övriga ärenden sker en ekonomisk kompensation, om fristen inte hålls. Byggherren får tillgodogöra sig ett avdrag på bygglovsavgiften med 25 procent för varje påbörjad förseningsvecka. Sedan sökanden har fått rammetillatelse ansöker han om  
 igangsettingstillatelse  
 (motsvarande vår hittillsvarande byggan- mälan), och för prövning av den frågan är tiden satt till 3 veckor. 
 Vid utvärdering av det nuvarande norska systemet har det kon- staterats, att efter införandet av tidsfrister har handläggningstiderna gått ned i ett stort antal kommuner (Mer effektiv bygningslov- givning II, Norges offentlige utredninger 2005:12, s. 49). I utred- ningen föreslås att nuvarande frister för kommunernas behandling av byggtillstånd behålls och att det införs en tidsfrist – 16 veckor – även för planstridiga åtgärder. 
 I Storbritannien är tiden för behandling av  
 planning permission  
 åtta veckor. I vissa fall sker lovprövningen i två steg med en  
 outline planning permission  
 som första steg. Då blir den sammanlagda 
 181 
  
 Tidsfrister i lovärenden 
  
 SOU 2008:68 
  
 effektiva tiden för lovprövningen 16 veckor. Tillståndet anses vara vägrat, om fristen inte hålls. Byggherren har då rätt att få saken prövad av  
 the Secretary of State. 
  
 I Tyskland finns det i vissa delstater tidsfrister på  
 2–3 
  månader för bygglov,  
 Baugenehmigung 
 . Byggherren har rätt att få saken prövad av förvaltningsdomstol, Verwaltungsgericht, om fristen inte hålls. 
  
 7.5.3 
  
 Slutsatser 
  
 I rapporten Detaljplaneprocessen, privata planinitiativ och tids- frister med underrubriken Kan det norska systemet överföras till svensk lagstiftning?, utgiven år 2008 av Norton och White, KTH, anförs bl.a. följande (s.84): 
 Ett rimligt antagande är, att även i Sverige skulle tidsfrister bidra till kortare handläggningstider och ökad förutsägbarhet om tidsåtgång. Det är också svårt att hitta några speciella omständigheter kring pröv- ning av byggtillstånd i Sverige som skulle göra tidsfrister mindre lämpade här än i andra länder. 
 Mot detta uttalande kan det naturligtvis inte resas några principiella invändningar. Vi anser därför, att det i lagstiftningen bör införas tids- gränser för byggnadsnämndernas prövning av ärenden om bygglov, rivningslov, marklov och förhandsbesked. 
 När det gäller fristens längd är det lämpligt att också hämta viss ledning från vad som har kommit fram vid vår enkät bland landets byggnadsinspektörer (bilaga 1). En av våra frågor löd: Kan du göra en uppskattning av hur lång handläggningstiden är i ett  
 normalt  
 bygglovsärende, dvs. tiden från det ansökan kom in till dess beslut om bygglov har fattats av nämnden? Det har visat sig att 86,5 pro- cent av de kommuner som har svarat på enkäten har fattat beslut inom c:a två månader. Av svaren framgår inte klart på vilket sätt som tiden skiljer sig åt i fall där hela nämnden fattar beslutet jäm- fört med de fall där beslutet fattas av en tjänsteman efter dele- gation. Naturligen tar besluten längre tid i de förstnämnda fallen. Nämnderna brukar sammanträda med  
 4–6 
  veckors intervall. Vi återkommer nedan med vårt konkreta förslag beträffande tids- frister. 
 Om vi tänker oss att i det svenska systemet föra in sanktioner som rättsligt garanterar vissa legala tidsfrister, torde genast de eng- 
 182 
  
 SOU 2008: 
  
 Tidsfrister i lovärenden 
  
 elska och tyska alternativen falla. De bygger på en rättstradition med judiciell överprövning av uteblivna beslut som är främmande för vårt land. Kvar står då alternativen att man antingen anser ärendet vara avgjort på ett visst sätt, om inte fristerna hålls, eller att kommunen kompenserar byggherren ekonomiskt i form av avdrag på bygglovsavgiften. 
 Systemet att en ansökan ska anses vara beviljad eller nekad med rätt till överklagande finns alltså i andra länder, men det skulle krävas mycket eftertanke innan något sådant införs i Sverige, som saken så träffande uttrycks i den ovan nämnda  
 KTH-rapporten. 
  Modellen att ansökningen skulle anses vara avslagen vid över- skridande av en tidsfrist förefaller att vara helt verkningslös för det eftersträvade syftet. Den formen av sanktion framstår därför som helt utesluten. Det motsatta synsättet – att betrakta ett tidsöver- skridande som ett  
 bifall  
 till den sökta åtgärden – synes vara en nyskapelse som i och för sig är lättare att förstå men som det ändå skulle bli vanskligt att på ett smidigt sätt placera in i den svenska förvaltningsrätten. Flera följdfrågor skulle söka sitt svar. Det är oklart vad lovet skulle omfatta, vilka villkor som gäller, hur över- klagandetiden beräknas osv. 
 Däremot anser vi det vara fullt genomförbart både rättspolitiskt och rent lagtekniskt att introducera ett system med reducerade avgifter för sökanden, om byggnadsnämnden överskrider de före- skrivna tiderna. En avhållande faktor är i så fall det övergripande kravet på enkelhet i beslutssystemens uppbyggnad. Byråkratin skulle med säkerhet öka utan att det för den skull är säkert, att pressen på beslutsfattarna skulle bli kraftigare. Om byråkratin kan följande sägas. 
 Antingen kan man göra på det sättet, att man inför ett stramt system med så snäva frister att de tunga ärendena är predestinerade att leda till sanktioner. Detta måste anses principiellt förkastligt. Eller också får man från början lämna så stort svängrum, att även de svåra sakerna kommer att rymmas inom den utmätta tiden, något som i stället leder till onödigt långa frister för de flesta fallen. En tredje variant kan vara att man förser normaltiden med så pass frikostiga undantag, att de mer tidskrävande ärendena kan undgå sanktioner, om de hanteras på ett klanderfritt sätt. Den sistnämnda modellen skulle emellertid medföra, att påtryckningsmedlet – redu- cerade avgifter – blev alltför urvattnat. Dessutom är det alltid så att bestämmelser som har en huvudregel och en undantagsregel är krångliga att tillämpa i praktiken. 
 183 
  
 Tidsfrister i lovärenden 
  
 SOU 2008:68 
  
 Vårt förslag innebär – som har framgått ovan – att det är lämpligt och möjligt att införa legala tidsfrister för byggnadsnämndens avgör- anden av lovärenden. Vi har diskuterat om det finns då skäl att göra skillnad på de ärenden där nämnden i sin helhet fattar beslut och de ärenden där beslutet fattas av en tjänsteman efter delegation. Vår främsta ledstjärna – att vi strävar efter så enkla beslutssystem som möjligt – har lett oss fram till slutsatsen att en enhetlig tidsberäkning är att föredra. Våra överväganden om fristens längd har utgått från den internationella jämförelsen, och därutöver har vi beaktat utfallet av vår egen enkät. 
 Vi anser att det generellt bör föreskrivas en tid av tio veckor. Lagtexten bör utformas som ett krav på att ärendena ska vara avgjorda inom den tiden, om inte särskilda skäl talar mot detta. Med den lagstiftningstekniken får man en klar huvudregel, försedd med ett undantag som byggnadsnämnden kan använda sig av i de speciella fall där utredningen har tagit ovanligt lång tid eller där det har inträffat något oförutsett under handläggningen. 
 När det härefter gäller sanktionsfrågan har vi funnit, att det inte är nödvändigt att koppla några sanktioner till denna tidsfrist, som alltså bör alltså införas i lagen i form av en vägledande riktlinje. Vår övertygelse är att målet – en ökad effektivitet i beslutsprocessen – ändå kommer att kunna uppnås redan genom en sådan något mer flexibelt utformad, lagreglerad tidsfrist. En utvärdering av effekt- erna kan mycket väl göras, när det nya systemet har fått en viss prövotid i tillämpningen. 
 184 
 8 Bygglovens laga kraft 
  
 8.1 
  
 Gällande rätt 
  
 Kommunernas beslut om å ena sidan detaljplaner och områdes- bestämmelser och å andra sidan bygglov, rivningslov och marklov kan överklagas efter skilda principer och besluten vinner därmed laga kraft på olika sätt. 
  
 När det gäller  
 detaljplan och områdesbestämmelser  
 ska – något förenklat uttryckt – senast dagen efter det att justeringen av proto- kollet med beslutet har tillkännagetts på kommunens anslagstavla ett meddelande om tillkännagivandet, protokollsutdrag med beslutet samt uppgift om vad den som vill överklaga beslutet har att iaktta sändas i brev till bl.a. länsstyrelsen och till de sakägare, bostadsrättshavare, hyresgäster och boende som senast under utställningstiden har lämnat synpunkter som inte har blivit tillgo- dosedda. Under vissa förutsättningar får underrättelse i stället ske genom kungörande på kommunens anslagstavla och i ortstidning. Detta framgår av 5 kap. 30 och 33 §§ PBL. 
  
 Enligt 13 kap. 3 § PBL ska besluten överklagas inom tre veckor från den dag då justeringen av protokollet med beslutet har till- kännagetts på kommunens anslagstavla. Beslutet gäller enligt 5 kap. 34 § PBL först sedan det vunnit laga kraft eller får genomföras efter förordnande enligt 13 kap. 8 § andra stycket. 
 Beslut varigenom ett ärende om  
 lov  
 har avgjorts skall enligt 13 kap. 27 § PBL hanteras på ett annat sätt. Sökanden ska av bygg- nadsnämnden omedelbart underrättas om innehållet i ett sådant beslut. Underrättelse ska också sändas till sådan i 22 § första stycket omnämnd person, organisation eller förening som har ytt- rat sig i ärendet, om det inte är uppenbart obehövligt. Under- rättelse får ske genom delgivning. Hänvisningen till 22 § avser den skyldighet för nämnden som föreligger att i vissa fall genom under- rättelse bereda bl.a. kända sakägare och de kända bostadsrätts- 
 185 
  
 Bygglovens laga kraft 
  
 SOU 2008:68 
  
 havare, hyresgäster och boende som berörs tillfälle att yttra sig över en ansökan om lov. Sådan underrättelseplikt föreligger om åtgärden innebär en avvikelse från detaljplan eller områdesbestämmelser eller om den ska utföras inom ett område som inte omfattas av detalj- plan och åtgärden inte är en kompletteringsåtgärd och inte heller är reglerad i områdesbestämmelser. I vissa angivna fall får under- rättelse ske genom kungörande på kommunens anslagstavla och i ortstidning. 
 Ärenden om lov får inte avgöras utan att sökanden har fått till- fälle att yttra sig över det som har tillförts ärendet av någon annan än honom själv. 
 Bestämmelserna om byggnadsnämndens underrättelseskyldighet när det gäller ansökningar om lov innefattar alltså inte sökta åtgär- der som stämmer överens med detaljplan eller områdesbestämmel- ser. Regleringen utgör på det sättet en begränsning av vad som normalt gäller för kommunikation enligt förvaltningslagen. Lag- stiftarens syfte med inskränkningen var att förfarandet inte skall vara alltför tungrott och resurskrävande. En tanke var vidare att när det gäller åtgärder som stämmer överens med detaljplan eller områ- desbestämmelser sakägarna redan har haft tillfälle att föra fram sina synpunkter, nämligen vid tillkomsten av planen eller områdes- bestämmelserna. 
 I 13 kap. 3 § första stycket PBL hänvisas till bestämmelserna i  
 23–25 
  §§ förvaltningslagen när det gäller rätten att överklaga beslut om lov. Detta innebär bl.a. att överklagandetiden räknas från den dag då klaganden fick del av beslutet. Det finns alltså inte – som vid planbeslut – en bestämd dag, när lovbeslutet vinner laga kraft, utan det råder i praktiken en stor osäkerhet i det avseendet. 
 Beslut om lov kan dock genomföras omedelbart, dvs. utan hin- der av att de inte har vunnit laga kraft. Man brukar säga, att bygg- Blackburn bygger på egen risk, eftersom ett överklagande kan ske efter det att bygget har påbörjats. Någon sakägare som inte har delgetts beslutet kan överklaga. Överinstanserna kan på begäran av klaganden besluta om s.k. inhibition av det överklagade beslutet, något som innebär att fortsatta åtgärder för verkställighet av beslutet inte får ske i avvaktan på att ärendet har prövats i sak. Beslut i inhibitionsfrågan kan överklagas särskilt i förvaltnings- domstolarna. 
 186 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bygglovens laga kraft 
  
 8.2 
  
 PBL-kommittén 
  
 PBL-kommittén 
  behandlade problemet med den osäkerhet som råder kring lovbeslutens verkställighet och fann att det inte finns skäl att behålla den i PBL rådande särregleringen i förhållande till förvaltningslagen. Lagstiftarens syfte att göra handläggningen mindre tungrodd motverkas enligt kommittén uppenbart genom den rättsosäkerhet som blivit följden. Kommittén ville därför införa huvudprinciperna i förvaltningslagen också i lovärenden enligt PBL. 
 Därför föreslog kommittén att 8 kap. 22 § ändras på sådant sätt att paragrafen kommer att stämma överens med förvaltningslagens regler när det gäller ett generellt hörande av sakägare i alla situa- tioner, och att alla parter och inte bara sökanden ska få del av det som tillförs ärendet och möjlighet att yttra sig över det. Detta för- anledde även en motsvarande utvidgning av skyldigheten enligt 8 kap. 27 § att underrätta andra parter om lovbeslutet. 
  
 8.3 
  
 Remissinstanserna 
  
 Knappast något annat förslag av  
 PBL-kommittén 
  har kommit att bli så kritiserat som just denna utökning av byggnadsnämndens kommunikations- och underrättelseplikt. Framför allt från kom- munalt håll har det med kraft framhållits hur orimligt stora krav på resurser och tidsåtgång som förslaget ställer. Det påpekas sam- tidigt, att det problem som skulle lösas alltjämt kommer att kvar- stå, eftersom kretsen av klagoberättigade sakägare är tämligen obe- stämd. Man riskerar även med  
 PBL-kommitténs 
  förslag att lov- beslut börjar verkställas och att det senare kommer in överklagan- den från ännu icke delgivna sakägare. 
  
 8.4 
  
 Direktiven 
  
 Regeringen delar  
 PBL-kommitténs 
  bedömning, att det är olämpligt att beslut om bygglov inte alltid vinner laga kraft men menar att kommitténs förslag skulle medföra ett omfattande merarbete och stora kostnader för kommunerna utan att någon fullständig lösning på problemet uppnås. Även fortsättningsvis kommer det att vara svårt att utreda vilka som är berörda av ett visst beslut. I stället bör 
 187 
  
 Bygglovens laga kraft 
  
 SOU 2008:68 
  
 utredaren analysera om det finns andra möjligheter att beslut om bygglov vinner laga kraft, exempelvis genom ett kungörelseför- farande. 
  
 8.5 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Sammanfattning 
  
 Beslut om lov ska tillkännages på kommunens webbplats, och överklagandetiden, tre veckor, börjar löpa den dag då beslutet tillkännages. 
  
 8.5.1 
  
 Slutsatser 
  
 Uppenbarligen finns det ett betydande problem i rättstillämp- ningen när det gäller hur besluten om lov ska hanteras. Gällande ordning där sökanden inte behöver invänta laga kraft för att börja bygga och där oväntade överklaganden kan komma efter lång tid är otillfredsställande för både sökanden och klagoberättigade sak- ägare. I det värsta fallet kan sökanden riskera kapitalförstöring, om ett lov upphävs efter överklagande först när hela eller en del av byggnaden redan är uppförd, och sökanden föreläggs att ta bort det uppförda. 
  
 PBL-kommitténs 
  förslag i denna del är med hänsyn till det entydiga remissutfallet inte ägnat att bygga vidare på. Den linjen har vi alltså inte fullföljt. Utgångspunkten är därmed att byggnads- nämndens underrättelseskyldighet ska vara begränsad till de situa- tioner som anges i 8 kap. 22 §, och att alltså ingen utvidgning bör ske av denna skyldighet. Lösningen av det påtalade problemet lig- ger i stället i att finna en bestämd dag då lovbesluten – precis som planbesluten – vinner laga kraft. 
 Det system som gäller för planbesluten har  
 PBL-kommittén 
  inte funnit anledning att reformera. Inte heller har regeringen i direktiven eller någon remissinstans pekat på något speciellt pro- blem med det systemet, även om många remissinstanser framhållit att det numera finns mer tidsenliga sätt för kommunikation än genom anslag på en tavla. Det är den aspekten 
 som vi har tagit fasta på när det gäller förslag om en ny form för tillkännagivande av planbeslut (avsnitt 3.5.5). Förslaget går ut på att kommunens beslut om antagande av detaljplaner ska meddelas 
 188 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bygglovens laga kraft 
  
 dels genom underrättelser till sakägare som inte har fått sina syn- punkter tillgodosedda och dels genom att hållas tillgängligt hos kommunen och på kommunens webbplats. Överklagandetiden börjar löpa vid det sist nämnda tillkännagivandet. 
 Ett uttalat syfte med uppdraget är ju att skapa enkla regler, och det ligger väl i linje med detta att koncentrera förfarandet till ett enda enhetligt system att gälla för både plan- och lovbeslut. 
 Vår slutsats blir därmed att justeringen av protokoll med beslut om lov ska tillkännages på kommunens webbplats, och att senast dagen efter detta ett meddelande om tillkännagivandet, protokolls- utdrag med beslutet och en överklagandeanvisning ska skickas till sökanden, sakägare, bostadsrättshavare och boende samt hyres- gästorganisation, om dessa har lämnat synpunkter i ärendet som inte blivit tillgodosedda. Underrättelsen kan skickas med vanlig post eller  
 e-post. 
  
 I konsekvens med detta ska överklagandetiden för lovbeslut bestämmas till tre veckor från den dag då justeringen av protokollet med beslutet har tillkännagetts på kommunens webbplats. Detta bör gälla även för beslut som har fattats efter delegering, eftersom sådana beslut enligt  
 33–38 
  §§ kommunallagen ska anmälas till nämnden för att därefter tas in i nämndens protokoll, som tillkän- nages på webbplatsen. 
 Det bör fortfarande vara möjligt att ta i anspråk ett beslut om lov innan det har vunnit laga kraft. Överinstanserna bör kunna meddela beslut om inhibition av verkställigheten av bygglovbeslu- tet efter överklagande av t.ex. någon granne. 
 Parallellen med hanteringen av planbeslut blir därmed full- ständig och vi får ett enhetligt system. Den administrativa belast- ningen för byggnadsnämnderna kommer inte att öka utan snarare tvärtom. Det kan visserligen invändas, att rättsläget kommer att bli försämrat för sådana sakägare som inte har blivit hörda i ärendet och därmed inte har fått någon underrättelse om beslutet. Här finns det i princip två olika grupper, nämligen dels de som vid en avvikelse från detaljplan rätteligen borde ha hörts i ärendet men där detta har försummats, och dels de sakägare som nämnden inte är skyldig att höra, eftersom den sökta åtgärden är planenlig. Frågan är om dessa grupper av sakägare bör bli avskurna från möjligheten att överklaga sedan tre veckor har gått från tillkännagivandet på webbplatsen. 
 För närvarande gäller vid planbeslut en klar regeringspraxis som går ut på att det vid överklaganden från andra än sådana som har 
 189 
  
 Bygglovens laga kraft 
  
 SOU 2008:68 
  
 fått en underrättelse enligt 5 kap. 30 § görs en bedömning av om klaganden är berörd av beslutet på sådant sätt att han eller hon har rätt att överklaga. Däremot får överklagandefristen om tre veckor inte överskridas. Vi anser att detsamma bör gälla enligt det nu före- slagna systemet vid överklagande av lovbeslut. Den enda tänkbara lösningen, om man vill råda bot på de nuvarande problemen, är att sätta en undantagslös gräns vid tre veckor från tillkännagivandet på webbplatsen. Alternativet att utöka nämndens underrättelseplikt enligt  
 PBL-kommitténs 
  modell har ju redan förkastats av en kraftig remissopinion. 
 I sak handlar dessa frågor nästan alltid om tillämpningen inom detaljplan av bestämmelserna i 3 kap. 1 och 2 §§ om byggnaders utformning och placering på tomten med hänsyn till deras omgiv- ningspåverkan. I det nu uppkomna läget – där de kringboende inte behöver involveras i ärendet – blir det ytterst viktigt, att byggnads- nämnderna verkligen tar på sig sin myndighetsroll och gör en nog- grann och objektiv bedömning i dessa grannelagsrättsligt betonade frågor, trots att grannarnas yttranden alltså inte har inhämtats. 
 Vi har funnit anledning att i detta sammanhang tas upp en sär- skild fråga, som har skapat många problem i rättslivet under årens lopp. Det handlar om vem som ska svara för att sakägarna blir underrättade om ansökningar om lov enligt 8 kap. 22 § och vem som ska svara för att sakägare underrättas om beslut om lov enligt 8 kap. 27 §. I båda de nämnda paragraferna anges, att det är bygg- nadsnämnden som ska göra underrättelserna, men i verkligheten läggs det ofta på sökandena att ombesörja detta. 
 Att byggnadsnämnden låter sökanden inhämta yttranden från grannar och andra berörda personer eller godtar yttranden som sökanden självmant har inhämtat i förväg kan leda till besvärande konsekvenser. Det är en svår uppgift för sökanden att själv avgränsa den krets som ska underrättas. Ofta sker därför misstag i detta hänseende och kretsen blir alltför snävt avgränsad. Ibland visar det sig att sökanden har företett och fått godkänt vissa rit- ningar som sedan har ersatts av andra ritningar, vilka i stället har kommit att ligga till grund för bygglovsbeslutet. Sökanden har inte alltid nämnt för de berörda personerna att den sökta åtgärden över huvud taget innefattat en planavvikelse. Ibland har det visserligen framgått att det finns en planavvikelse, men det har inte närmare beskrivits för sakägarna vari avvikelsen består. Vid samäganderätt till en berörd fastighet har godkännande inhämtats från bara en av delägarna. Det förekommer också att nämnden låter sökanden tro, 
 190 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bygglovens laga kraft 
  
 att han måste få ett godkännande från grannarna, trots att det i själva verket endast krävs att grannarna har fått tillfälle att yttra sig. I samband med att grannarna skriftligen lämnar sitt – i och för sig alltså icke nödvändiga – godkännande har det, enligt vad vi har er- farit, ibland gått så långt som till penningtransaktioner mellan par- terna. 
 Det har framhållits bl.a. av JO (JO 1989/90:1 s. 338), att det all- tid är byggnadsnämnden som har det yttersta ansvaret för att kommunikationsskyldigheten blir riktigt fullgjord. Av detta följer, att det utgör ett formellt fel i handläggningen, om det uppträder brister i något av de ovan nämnda avseendena. Det finns alltså starka skäl att nu skärpa lagstiftningen, så att det inte längre blir möjligt att sökanden själv åtar sig att ombesörja underrättelser om ansökningar och om beslut. Lämpligen bör detta ske genom tillägg i 8 kap. 22 och 27 §§ med den innebörden att byggnadsnämnden inte får låta sökanden sköta underrättelserna. I 22 § bör det dess- utom läggas till att nämnden inte får förlita sig på yttranden som sökanden självmant har inhämtat. 
 Det eventuella merarbete som denna skärpning kan innebära för nämnden måste anses mer än väl uppvägas av de fördelar som ligger i att förfarandet stramas upp på ett sådant sätt, att risken för fel- aktigheter i handläggningen starkt minskas. De ärenden som efter överklagande kommer att återförvisas till nämnden för ny prövning blir därmed färre. Vi föreslår också i rättssäkerhetens intresse en lagändring med innebörden att byggnadsnämnderna måste bli mer tydliga än för närvarande i sina beskrivningar av förekommande planavvikelser. 
 191 
  
 9 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 9.1 
  
 Gällande rätt 
  
 När PBL infördes år 1987 samlades kraven på bygglovsplikt i 8 kap. och kraven på byggnader i 3 kap. Kraven på byggnadsarbeten, till- syn och besiktning fördes in i 9 kap. PBL. 
 Vid reformeringen av PBL år 1995 ändrades PBL:s bygg- anknutna regler radikalt. De tekniska egenskapskraven på byggna- der fördes över från 3 kap. PBL till den nya lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m., BVL. 
 Lagen om byggprodukter (1992:1535), som tidigare implemen- terat EU:s byggproduktdirektiv i svensk lagstiftning, upphörde och inlemmades i BVL. Plan- och byggförordningen delades på de båda lagarna och reviderades. 
 Delningen innebar att 3 kap.  
 4–9 
  §§ PBL fördes över till BVL. Kvar i PBL blev kraven i 3 kap.  
 1–2, 
 10–18 
  §§. Att dessa krav upp- fylls skulle även i fortsättningen prövas vid en bygglovprövning, medan de till BVL överförda kraven skulle hanteras i ett skede som inleddes med en bygganmälan. I 3 kap. 3 § PBL kopplades lagarna samman genom en föreskrift om att byggnader och anläggningar ska uppfylla de tekniska egenskapskrav enligt BVL, som följer av Boverkets föreskrifter, BBR och BKR. 
 Från att ha varit en relativt sammanhållen process delades alltså prövningen av byggandet upp i två separata förfaranden, dels ett bygglovsförfarande och dels ett förfarande som inleddes med en bygganmälan. Bygglovsprövningen begränsades till att avse endast lokaliseringen samt den närmare placeringen och utformningen av byggnader m.m. I 9 kap. genomfördes stora förändringar i kontroll- och tillsynsmomenten. 
 Oberoende av föregående lovprövning ska nu ett antal upp- räknade åtgärder inledas med en bygganmälan (2 §). Normalt följs 
 193 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 denna av ett byggsamråd (7 §) och ett beslut om en kontrollplan (9 §). Den tidigare funktionen ansvarig arbetsledare togs bort och i stället infördes den nya funktionen kvalitetsansvarig (13 §), vilken förväntades ha en närmare relation till byggherren. I lagen betonades byggherrens totala ansvar (1 §) för efterlevnaden av berörda krav. Den kvalitetsansvarige ansågs i propositionen vara en garanti för att byggherren skulle kunna ta detta ansvar. När kontrollplanen har förverkligats och byggnadsnämnden inte ser någon anledning att ingripa, ska ett slutbevis (10 §) utfärdas. Sanktionsreglerna lämnades år 1995 i stort oförändrade. 
 Bygglovsplikten för inre ändringar överfördes från 1959 års byggnadsstadga till PBL med endast små skillnader. En av skillna- derna bestod i att ändringar av eldstäder, rök- eller ventilations- kanaler blev bygglovspliktiga endast om ändringarna var väsentliga. Enligt byggnadsstadgan räckte det med att ändringarna berörde dessa funktioner. Dessutom infördes bygglovsplikt för att installera eller väsentligt ändra hissar, eftersom ett tidigare krav på medgivande från tillsynsmyndigheten för hissar togs bort när hiss- kungörelsen från 1938 var på väg att upphöra. 
 Vid revideringen av PBL genom prop. 1993/94:178 blev de bygglovspliktiga inre ändringarna i stället bygganmälningspliktiga. Överföringen till anmälningsplikt innebar dock endast små förändringar i sak av vilka åtgärder som skulle underkastas bygg- nadsnämndens bedömning. Den enda förändringen som gjordes var att det blev bygganmälningspliktigt att ändra  
 VA-installationer 
  utanför byggnaden men inom tomten. Denna ändring infördes okommenterad av regeringen. 
  
 9.2 
  
 PBL-kommittén 
  
 PBL-kommittén 
  konstaterade att reformen år 1995 inte nådde förväntat syfte, en högre kvalitet i byggandet. I stället har kritiken efterhand blivit allt tydligare. Enligt  
 PBL-kommittén 
  har systemet kritiserats för att vara svårbegripligt, byråkratiskt, tungrott, upp- splittrat, tidskrävande och inte minst ineffektivt. Kommittén föreslog därför flera långtgående förändringar. Bl.a. föreslogs att 
  
 - 
  
 bygganmälan avskaffas, 
  
 - 
  
 den tekniska bedömningen görs i samband med bygglovs- prövningen, 
  
 194 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 - 
  
 den kvalitetsansvarige ges utökade uppgifter och ska normalt vara certifierad, 
  
 - 
  
 kontrollplanen preciseras, 
  
 - 
  
 ett slutsamråd införs och 
  
 - 
  
 slutbeskedet ska kunna ges med villkor och vara en förutsätt- ning för att få ta byggnaden i bruk. 
  
 9.3 
  
 Remissinstanserna 
  
 Remissinstanserna delar kommitténs bedömning av nuvarande regler. I huvudsak är också remissvaren positiva till de strukturella förändringar som  
 PBL-kommittén 
  föreslagit, även om många, framförallt mindre kommuner, är oroliga för att en effektivare prövnings- och kontrollprocess skulle kräva mer resurser. 
  
 9.4 
  
 Direktiven 
  
 Flera punkter i direktiven berör nuvarande anmälningsplikt för ändringsåtgärder. Generellt anser regeringen att processen för kommunernas prövning av bygglov samt bygganmälan behöver utredas och att det därvid gäller att hitta former som säkerställer kommunernas möjlighet att på ett tidigt stadium ingripa mot byggprojekt som inte bedöms uppfylla kraven. Vilka ändrings- åtgärder som ska bli föremål för byggnadsnämndens bedömning är naturligtvis därvid av yttersta vikt. 
  
 PBL-kommitténs 
  förslag kräver enligt regeringen en ytterligare genomlysning. Det gäller bl.a. 
  
 - 
  
 processen för kommunernas prövning av bygglov och förfaran- det vid bygganmälan, 
  
 - 
  
 instrumenten för kommunernas tillsyn, dvs. byggsamrådet, utseende av kvalitetsansvarig, beslut om kontrollplan och kon- trollform, beslut om krav på sakkunnigbevis samt beslut om slutbevis, och 
  
 - 
  
 kontrollen av byggnadsarbeten. 
  
 195 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 De frågorna behöver, enligt regeringen, analyseras med avseende på om de olika momenten har avsedd verkan och på ett effektivt sätt bidrar till att föreskrivna krav uppnås. 
 Utredaren ska vidare undersöka möjligheten att på ett tidigt stadium ingripa mot byggprojekt som inte bedöms uppfylla kraven, utan att ansvarsfördelningen för kontrollen av projektet mellan byggherren och kommunen påverkas 
 9.5 Överväganden och förslag Sammanfattning 
 De krav som samhället ställer på byggnadsverk och byggda miljöer ska också samhället försäkra sig om att de blir förverkligade. Vi har i utredningen konstaterat att  
 PBL-kommitténs 
  bedömning, att nuvarande ordning inte leder till en effektiv prövnings- och kontrollprocess, är helt korrekt. Det är i många fall så illa att tillsyns- och kontrollreglerna förefaller vara helt verkningslösa vid den nuvarande tillämpningen. Därför föreslår vi sammanfattnings- vis att följande ändringar införs: 
  
 Bygganmälan avskaffas till förmån för en utvidgad bygglov- process. 
  
 Byggherrens ansvar för att reglerna följs överförs i vissa delar till andra parter när det gäller småhus och bostadsrättsföreningar. 
  
 BVL:s krav på ändamålsenlighet och tillgänglighet förs över till PBL. 
  
 Tidigare anmälningspliktiga inre ändringar blir bygglovspliktiga. 
  
 Ett byggprojekt prövas i flera steg – bygglovsprövning och teknisk bedömning. 
  
 Vid lämpligt tillfälle genomförs ett tekniskt samråd i stort sett som tidigare. Detta kan föregås av ett församråd i bygglovs- prövningen. 
  
 Bygget kan sätta igång efter att byggnadsnämnden har utfärdat ett byggstartbesked, om utförandet kan bedömas komma att uppfylla de tekniska kraven m.m. 
  
 196 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 Den nya funktionen arbetsansvarig, AA, införs för att säkerställa att en viss lägsta kompetensnivå finns på byggarbets- platsen. 
  
 Den kvalitetsansvarige kallas i fortsättningen för kontroll- ansvarig, KA. 
  
 KA ska vara fristående från utförandet, och KA:s uppgifter utvidgas. 
  
 Kontrollen bygger fortfarande i huvudsak på byggherrens egenkontroll, som kan kompletteras med kontroll av KA, eller av särskilt sakkunnig. Kontrollen ska dock vara tydligt defini- erad. 
  
 Byggnadsnämndens tillsyn ska bl.a. normalt omfatta minst ett tillsynsbesök på byggarbetsplatsen. 
  
 Inför slutbeskedet ska byggnadsnämnden genomföra ett slut- samråd. 
  
 Ett provisoriskt slutbesked kan utfärdas med villkor och upp- lysningar. 
  
 9.5.1 
  
 Byggherreansvar 
  
 Vid uppförande av en- och tvåbostadshus och vid byggande av flerbostadshus för en bostadsrättsförening läggs ansvaret för att de tekniska kraven uppfylls på dem som utför åtgär- derna. 
  
 Den som har levererat en husbyggsats till en- och tvåbostads- hus ansvarar också för att de som leverantören eller bygg- Blackburn har anlitat för att uppföra huset gör det enligt de tekniska föreskrifterna. 
  
 Byggherren har enligt 9 kap. 1 § det kategoriska ansvaret både för att de tekniska egenskapskraven följs och för kontrollen. Enligt regeringens direktiv blir byggherreansvaret dock oklart, när byggherren direkt efter färdigställandet överlåter fastigheten till en annan part, ofta en egnahemsägare eller en bostadsrättsförening. Då detta blir allt vanligare behöver frågan belysas närmare. Det 
 197 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 odelade byggherreansvaret har även ifrågasatts av flera remissvar på  
 PBL-kommitténs 
  förslag. 
 Byggherren är enligt 9 kap. 1 § den som för egen räkning utför eller låter utföra  
 byggnads-, 
  rivnings- eller markarbeten. När nuvarande formulering infördes i PBL uttrycktes ingen tveksamhet över vem denne person eller part är. Nuvarande och tidigare lagstiftning utgår från den byggprocess som tidigare var den helt dominerande med en beställare, dennes projektörer och upp- handlade entreprenörer. Det var enkelt och tydligt att lägga hela ansvaret för att samhällskraven följs på beställaren, byggherren. I dag är situationen en annan. Varianterna och formerna för exploa- tering, spekulation, byggande är så många och skiftande, att den fråga man måste ställa sig är: vilken part är det som rimligen ska ta ansvar för att samhällets krav uppfylls i samband med byggande? 
 Det är t.ex. i dag vanligt att en exploatör uppför ett småhus som överlåts på en småhusägare t.o.m. innan huset är färdigbyggt eller ens påbörjat. Exploatören kan då anses vara byggherre genom sin tidiga kontakt med byggnadsnämnden, och småhusägaren betraktas som köpare i jordabalkens mening. Men den blivande småhus- ägaren kan också i egenskap av byggherre köpa ett småhus av en tillverkare, som utan småhusägarens insyn levererar ett nyckel- färdigt hus. Köparen kan också köpa förtillverkade byggelement av en husleverantör. Därefter anlitar köparen ett antal entreprenörer för uppförandet. Ofta blir det då fråga om en starkt delad entreprenad. 
 Ett behov av konsumentskydd uppstår även när en bostadsrätts- förening i egenskap av byggherre uppdrar åt en stor entreprenör, som i det inledandet skedet dominerar styrelsen i föreningen, att uppföra ett flerbostadshus. Sedan bebyggelsen färdigställts ombildas styrelsen, så att den kommer att bestå enbart av bostads- rättshavare. Denna nya styrelse kan betraktas som en samling konsumenter. Om flerbostadshuset efter inflyttning uppvisar grava felaktigheter, måste byggnadsnämnden enligt nuvarande regler rikta sanktioner mot föreningen, som företräds av den nya lek- mannastyrelsen. Den stora entreprenör som åstadkom felet påverkas inte. Möjligheterna för den nya styrelsen att kräva att den ursprungliga entreprenören avhjälper felen är också i viss mån begränsade. Detta kan heller inte vara förenligt med lagstiftarens ursprungliga syfte. 
 I detta fall föreslår vi att PBL utformas så, att ansvaret ligger kvar hos det företag som faktiskt har uppfört byggnaden, dvs. 
 198 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 entreprenören, även om denne inte längre ingår i byggherrerollen. Byggherren är alltjämt bostadsrättföreningen, även när styrelsen i ett senare skede ombildas till en ren lekmannastyrelse. Vid inträff- ade fel i förhållande till exempelvis Boverkets föreskrifter kan byggnadsnämnden med denna lösning rikta sanktioner enligt 10 kap. mot det företag som i praktiken uppfört byggnaden. Däremot ser vi det som rimligt att bostadsrättsföreningen återtar det fulla byggherreansvaret för åtgärder som utförs på husen efter att slutbeskedet har meddelats. I det skedet har föreningen möjligheter och resurser att anlita sakkunniga rådgivare vid upp- handling av arbetena. Att ansvaret läggs på entreprenören gäller således endast vid nybyggnad. 
 Vid s.k. delade entreprenader, när flera sidoentreprenörer är inblandade, kan det ibland vid större projekt vara svårt att bedöma vilken part som ansvarat för eventuella felaktigheter. Med vårt förslag till utvecklade kontrollplaner kommer dock arbetsplatsens organisation och gränserna mellan inblandade underentreprenörer att framstå tydligt. Även den föreslagna nya funktionen arbets- ansvarige och den utökade rollen som kontrollansvarig bör kunna underlätta för byggnadsnämnden att rikta en sanktion mot rätt part i utförandeorganisationen. Sanktionerna riktas undantagslöst mot företag. 
 Vid byggande av småhus är det ovanligt att småhusägarna har några som helst kunskaper om vare sig bygglagstiftningen eller de tekniska kraven. Oftast är de övertygade om, att anlitade projek- törer och entreprenörer har fullt ansvar för vad de åstadkommer. Detta har lett till att vanliga familjer har drabbats av allvarliga fel på husen de köpt och till sist insett, att det faktiskt är deras eget ansvar att dessa fel har begåtts. Att samhället också utkräver ansvaret av dessa, som saknar insikter i byggprocessen, gör inte det hela lättare. Stora exploatörer och förvaltare är däremot medvetna om sin roll och kan genom de entreprenadjuridiska reglerna återförsäkra sig om att den som åstadkommer felen också får rätta till dem. Småhusbyggare är dock sällan medvetna om dessa möjligheter, utan har oftast ganska bristfälliga avtal med sina entreprenörer. I samband med husköp från småhustillverkare är de inte ens alltid medvetna om att de tecknat avtal med vissa aktörer. Möjligheten att få rätt via en tvist i en allmän domstol är osäker, och en process är alltid förenad med stora ekonomiska risker. 
 När det gäller byggande av småhus är PBL dåligt samordnad med konsumenttjänstlagen (1985:716) i dess lydelse från år 2005. 
 199 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 Konsumenttjänstlagen ställer krav på att näringsidkarna, dvs. entreprenörerna, i egenskap av att det är de som besitter sakkun- skap, har det civilrättsliga ansvaret för begångna fel, medan PBL lägger det offentligrättsliga ansvaret för felen på småhuskonsu- menten i egenskap av byggherre. Att två tunga lagar ser helt olika på samma situation är inte lämpligt. Rättsläget skulle bli betydligt mer entydigt, om byggnadsnämnderna med stöd av PBL kunde förelägga den som gjort felet att också rätta till det felaktiga utförandet. Entreprenören är också den part som har resurser att åtgärda begångna felaktigheter. Det har framförts betänkligheten att det måste vara svårt att rikta ett föreläggande mot rätt part, när det finns flera entreprenörer på samma byggprojekt. Eftersom detta inte förefaller att ha varit något större problem vid tillämp- ningen av konsumenttjänstlagen, bör det rimligen inte vara det enligt PBL heller. Det offentligrättsliga ansvaret för avhjälpande framgår av de föreslagna ändringarna i 10 kap. 
 För en- och tvåbostadshus är det alltså rimligt, att PBL:s regler om byggherreansvar till viss del likriktas med konsumenttjäns- tlagens felregler. Den som utför en  
 nybyggnad, tillbyggnad, ändring eller ombyggnad av ett en- och tvåbostadshus  
 får på detta sätt auto- matiskt ansvaret för att uppfylla föreskrifter och beslut meddelade med stöd av PBL, och riskerar att i efterhand föreläggas att vidta åtgärder, om kraven inte har uppfyllts. Detta gäller främst för den som enligt konsumenttjänstlagen kallas näringsidkaren. Om små- husägaren själv utför åtgärden, är det naturligtvis han eller hon som ansvarar för eventuella fel. 
 Konsekvensen av detta blir att byggnadsnämnden i småhusfallet direkt kan rikta ett föreläggande mot den som har utfört den faktiska åtgärden. Om en byggentreprenör har utfört åtgärden, kan alltså byggnadsnämnden mot detta företag rikta en sanktion, t.ex. ett föreläggande, i stället för att som nu rikta det mot småhus- ägaren, vilken i sin tur måste föra anspråket vidare på entrepre- nören enligt konsumenttjänstlagen. Vi ser det som värdefullt att lagarna på detta sätt utgår från samma synsätt. Detta innebär också att regelverken inte framstår som förvirrade och ologiska för små- husägaren. 
 Om byggherren försöker förmå den som utför åtgärden att bryta mot bestämmelser eller beslut enligt PBL, är det ändå den som utför åtgärden som sanktionerna kan riktas mot. I egenskap av sakkunnig är det dennes ansvar att se till att inte olagligheter 
 200 
 SOU 2008:68 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
 förverkligas. Detta är huvudregeln i konsumenttjänstlagen och rättspraxis även i andra, liknande sammanhang. 
 Ansvaret för utföraren bör gälla vid uppförande av och arbeten på eller i ett en- och tvåbostadshus och vid nybyggnad för en bostadsrättsförening. Vi har valt att formulera ansvarsbestämm- elserna i 10 kap. så att byggnadsnämnden kan även i småhusfallet och bostadsrättsfallet rikta sanktioner mot byggherren. När en byggherre har låtit utföra åtgärder olovligt, vore det inte rimligt att kräva att entreprenören skulle föreläggas att riva det olovligt uppförda, medan byggherren går fri. Därför föreslår vi att 10 kap. utformas så, att vid olovligt utförda åtgärder ansvaret alltid ska utkrävas av byggherren. 
 Om det felaktiga utförandet beror på ett misstag i projekte- ringen, borde rimligen även projektören kunna föreläggas att åtgärda felet. Eftersom ett projekterande företag inte har möjlighet att själv åtgärda felet, har vi emellertid måst avstå från att införa en möjlighet att rikta ett föreläggande mot projektören. Här får alltså byggherren förlita sig till de civilrättsliga reglerna om konsult- ansvar. 
 Under det samråd som vi har haft med sakkunniga instanser har det väckts en särskild fråga som vi bedömer vara av största vikt för det framtida småhusbyggandet. Vi har tagit fasta på de tankar som har framförts till oss, och våra överläggningar har resulterat i att vi föreslår en radikal nyhet i skadeståndsrätten. 
 En stor del av byggandet av en- och tvåbostadshus utgörs av förtillverkade delar som en husleverantör svarar för. Byggherren som beställer ett förtillverkat hus borde, enligt vår uppfattning, kunna räkna med att han också får ett hus som uppfyller Boverkets föreskrifter. Ofta innebär köpet dock att husleverantören endast tar ansvar för de levererade delarna och inte för huset i färdigt skick. Vi anser dock att det är rimligt att ansvaret ska vila på husleverantören för att huset blir uppfört i färdigt skick i enlighet med alla föreskrifter. 
 Som en bakgrund till vårt resonemang kan följande sägas om den nuvarande marknaden för prefabricerade småhus och i vilka olika former som uppförandet brukar gå till. 
 Enligt vad vi har inhämtat byggdes det under år 2007 c:a 13 200 nya småhus i vårt land, varav omkring hälften var mer eller mindre prefabricerade. Marknaden för monteringsfärdiga småhus är just nu under stark tillväxt. Vi har försökt att, så långt det går, klarlägga vilka olika former som brukar användas för att 
 201 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 genomföra byggen av de monteringsfärdiga husen. Man kan säga att uppförande av hus med s.k. lösvirke i princip kan delas in i motsvarande kategorier, men vår studie utgår alltså ifrån de monteringsfärdiga husen. 
 Konsumenten kan välja vilket mått av egen arbetsinsats han vill prestera i bygget och därmed hur stort ansvar han själv är beredd att ta. 
 Den renodlade självbyggaren 
 En ytterlighet är att köparen träffar avtal med en trähusleverantör om en ren leverans av en fullständig husbyggsats, varefter köparen själv står för  
 allt arbete  
 i egen regi – kanske med anlitande av släktingar och vänner som gör en insats utan betalning. Vi har här att göra med den renodlade självbyggaren. 
 Delad entreprenad med inslag av självbyggeri 
 Konsumenten kan alternativt köpa leverans av en byggsats, mer eller mindre komplett, varefter han anlitar flera entreprenörer för uppförandet. Det förekommer att leverantören anvisar en huvud- entreprenör, som är kunnig på just leverantörens hustyp. Det är emellertid konsumenten som träffar avtal med denna huvud- entreprenör och dessutom med andra entreprenörer som utför sina respektive delar av bygget, t.ex. grund, markarbeten och installa- tioner. Detta utgör en  
 delad entreprenad 
 , vilken kännetecknas av att byggherren/konsumenten har avtal med flera sidoentreprenörer. Ibland men inte alltid åtar sig en av dessa ett samordningsansvar dels mellan konsumenten och husleverantören och dels mellan de olika sidoentreprenörerna inbördes. Det finns ibland ett moment av självbyggeri i denna variant – byggherren/konsumenten kanske själv praktiskt behärskar ett eller flera fackområden och vill dra nytta av detta i projektet genom att själv göra arbetet. 
 Nyckelfärdigt hus 
 Ett tredje huvudalternativ är att husleverantören uppträder som totalentreprenör på byggherrens uppdrag. Vi har fått den uppgiften att omkring hälften av alla trähusproducenter arbetar efter den 
 202 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 modellen, vilken innebär att konsumenten har endast en avtalspart. Det kan vara ett husföretag som svarar för husproduktionen i sin fabrik och därefter träffar avtal med en entreprenör för hela projektet eller också med flera entreprenörer för olika bygg- moment. Dessa entreprenörer, som alltså inte är anlitade av byggherren/konsumenten, monterar ihop huset på plats. Trähus- tillverkaren sköter alla myndighetskontakter och tecknar byggfels- försäkring för konsumentens räkning. Resultatet blir ett inflytt- ningsfärdigt hus – vad man ibland kallar  
 nyckelfärdigt 
 . Konsumen- tens enda risk är att hans motpart, trähusfabrikanten går i konkurs. Detta alternativ faller givetvis helt utom ramen för begreppet självbyggeri. 
 Reformbehovet ligger på den form som vi har betecknat Delad entreprenad med inslag av självbyggeri. Konsumentens intresse står här i förgrunden, och dennes starka intresse är att den profes- sionelle husleverantören inte lämnar konsumenten i sticket när det gäller uppförandeskedet. Konsumenten behöver en professio- nell part med fullt samhällsansvar i detta skede, och han är bäst betjänt av att då ha en enda motpart och inte, som nu, en samling entreprenörer som arbetar utan inbördes samordning. 
 En naturligt utgångspunkt skulle kunna vara den formulering som är etablerad i 20 a § konsumentköplagen, men att vi har funnit en ännu mer träffande formulering, nämligen. leverans av förtillverkade byggelement som är avsedda att utgöra en huvud- saklig del av ett en- eller tvåbostadshus. Med detta avses köp av s.k. husbyggsatser. Vi menar att leverantören av husbyggsatser ska åläggas ett offentligrättsligt ansvar genom en ny bestämmelse i 10 kap., som ger byggnadsnämnden möjlighet att rikta förelägg- anden direkt mot leverantören att inom viss tid göra rättelse, när någon av entreprenörerna har åsidosatt en teknisk föreskrift. För att denna nya bestämmelse ska få full effekt bör husleverantörens ansvar gälla, oavsett om utföraren har anlitats av husleverantören eller av byggherren. 
 Efter ett sådant föreläggande kan husleverantören i sin tur överföra ansvaret på de entreprenörer som har uppfört huset efter avtal med husleverantören. De entreprenörer som byggherren har anlitat kan husleverantören givetvis inte föra någon civilrättslig talan mot. Byggherren ska dock inte behöva räkna med mer än en motpart. 
 Detta förslag får självfallet påtagliga konsekvenser för de husföretag som i dag överlåter ansvaret på okunniga byggherrar 
 203 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 eller som inte biträder byggherren alls med att skaffa fram några entreprenörer. Men eftersom flera husleverantörer redan i dag agerar som totalentreprenörer, innebär förslaget inte någon omöjlig lösning. I stället leder det en bättre konkurrens. 
 Vår föreslagna reform är principiellt en nyhet, eftersom den kan betraktas som en utvidgning av det s.k. principalansvaret i svensk rätt. Här åläggs en part ett ansvar för brister i en annan parts åtagande, trots att den senare parten har arbetat helt fristående från den förstnämnde parten på mer rättvisa grunder. 
 Orsaken till att vi ändå för fram reformförslaget ligger i att vi är övertygade om att dessa nyanserade ansvarsregler kommer att få en utomordentligt gynnsam effekt på kvaliteten på småhusbyggandet. I förlängningen blir den förmodade konsekvensen på marknaden att husleverantörerna kommer att utöka sitt engagemang och gå in även i utförandeskedet med egna resurser eller i vart fall intressera sig mera för vilka aktörer som medverkar i utförandet. Vår förhoppning är kort sagt, att tendensen ska gå i riktning mot ett betydligt större inslag av vad vi ovan har kallat för nyckelfärdiga hus. Det är onekligen lättare att ta ansvar för något som man är delaktig i än att ha strikt ansvar för någon annan, fristående parts felaktigheter. 
 Om byggherren väljer att själv helt eller delvis stå för montaget, ska naturligtvis ansvaret för utförandet i dessa delar stanna på byggherren. Detsamma bör gälla för det fall att byggherren uttryckligen i det tekniska samrådet förklarar att han föredrar, att en av honom anlitad entreprenör ska stå för utförandet eller för en viss del av detta. Vid tillämpningen av ansvarsreglerna bör detta rimligen likställas med att byggherren själv har gjort utförandet i den aktuella delen. Husleverantören är således utan ansvar i sådana situationer. 
 Vid det tekniska samrådet föreslår vi att byggnadsnämnden före byggstartbeskedet informerar småhusägare och representanter för bostadsrättsföreningar om dessa ansvarsregler. I samband med slut- samrådet bör byggnadsnämnden ännu en gång informera om ansvarsreglerna för byggherren och de som utfört åtgärderna. 
  
 9.5.2 
  
 Prövning av ett projekt i flera steg 
  
 Enligt direktiven ska utredningen bl.a. hitta anmälnings- och tillståndsfrågor som säkerställer kommunernas möjlighet att på ett 
 204 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 tidigt stadium ingripa mot byggprojekt som inte bedöms uppfylla kraven, utan att ansvarsfördelningen för kontrollen av projektet mellan byggherren och kommunen påverkas. 
  
 PBL-kommitténs 
  förslag att utmönstra bygganmälan ur PBL har mötts mycket positivt av remissinstanserna. Det finns flera skäl att nu ta bort bygganmälan ur lagstiftningen. Det övervägande skälet är, att erfarenheterna av den år 1995 införda principen med en från lovet separerad bygganmälan inte är goda. Systemet har, framför allt av engångsbyggherrar, bedömts som förvirrande och obegrip- ligt 
 Att man två gånger måste ansöka/anmäla till kommunen för att få bygga, har av engångsbyggherrar och andra upplevts som märkligt. Statistiken vittnar också om att åtskilliga ärenden som borde ha prövats via en bygganmälan aldrig har nått byggnads- nämnden. Ett byggprojekt kan behöva bedömas ur flera olikartade aspekter, såsom planenlighet, estetik, utformning, funktionalitet samt inte minst tekniska egenskaper. Den tidigare förändringen av PBL år 1995 syftade till att renodla olika moment i förfarandet, för att man på det sättet skulle få en bättre och effektivare prövning, som i slutänden skulle leda till en bättre kvalitet. Tanken var god, men av olika skäl ledde förändringen inte till avsett resultat. 
 Det förhållandet att ett antal viktiga frågor i dag separeras från bygglovsprövningen, har inneburit att vissa frågor hamnar mellan stolarna. Detta gäller framför allt kraven på tillgänglighet, utform- ning och varsamhet. 
 Att slå ihop prövningarna till en gemensam bygglovsprövning, som  
 PBL-kommittén 
  föreslog, var dock Boverket skeptiskt till, bl.a. eftersom nuvarande bygganmälan markerar att de tekniska egenskapskraven hanteras på ett särskilt sätt. Boverket befarade vidare, att om kommunen i bygglovet tar aktiv ställning till tekniska frågor riskerar man också att få ta ansvar för dessa frågor. 
 Utgångspunkten för vårt förslag är, att om samhället å ena sidan ställer egenskapskrav på byggnadsverk, är det självklart att sam- hället å andra sidan ska ha både kompetens och mod att våga hävda dessa. Vi tolkar direktiven som att detta även är regeringens uppfattning. Vårt förslag bygger därför vidare på  
 PBL-kommitténs 
  förslag, men med en del justeringar, som tar fasta på de praktiska förutsättningarna till en effektiv prövning. 
 Genom prop. 1993/94:178 infördes principen med en uppdelad prövning av ett byggprojekt. Planöverensstämmelse och några lämplighetskriterier prövas efter en bygglovsansökan, medan de 
 205 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 tekniska frågorna behandlas separat i ett byggsamråd efter en bygganmälan. Begränsningen av de frågor som ska prövas i bygglovet har skapat oklarhet bland byggherrar och frustration bland de handläggare som prövar bygglovsansökningar. Fördel- ningen av de frågor som ska prövas i bygglovet och de som ska tas upp i byggsamrådet har inte varit logisk. Förutom en planprövning har bygglovsprövningen omfattat 3 kap.  
 1–2,15–18 
  §§, dvs. este- tiska frågor, omgivningspåverkan och utformningen av tomten. Vid ändringsåtgärder har bygglovsprövningen omfattat kraven på var- samhet och förbudet mot förvanskning i 3 kap. 1013 §§. 
 Däremot har bygglovsprövningen inte omfattat kraven på ändamålsenlighet och tillgänglighet. Detta har inneburit att bygg- lov ibland har fått ges till åtgärder, som sedan inte får förverkligas enligt kraven i lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m., BVL. Som tillspetsade exempel kan nämnas, att byggnadsnämnden måste ge bygglov till ett  
 10-våningshus 
  utan hiss eller till ett bostadshus där bostäderna saknar kök och badrum. Särskilt engångsbyggherrar har haft svårt att förstå varför man två gånger måste ansöka hos samma byggnadsnämnd om att få lov till att bygga. 
 Vårt förslag innebär att byggherrar bara gör en ansökan och att prövningen delas upp i en lämplighetsprövning respektive en teknisk bedömning. Hur de olika bedömningarna organiseras och hanteras är en fråga enbart för byggnadsnämnden. Bedömningen av projektets lämplighet, d.v.s. planenlighet, estetik, omgivnings- påverkan, ändamålsenlighet och tillgänglighet kan göras i ett tidigt skede. Den tekniska bedömningen behöver för större projekt normalt göras i ett senare skede, när projekteringen har kommit längre och när entreprenörer är utsedda. Som vi senare kommer att redovisa har vi valt att föreslå, att lämplighetsprövningen ska resul- tera i ett bygglov, medan den tekniska bedömningen resulterar i ett byggstartbesked. 
 Enligt vårt förslag ska en prövning av om ett byggprojekt kan accepteras av samhället enligt PBL, inledas med en bygglovs- ansökan (bortsett från ett eventuellt förhandsbesked). Den nuvarande bygganmälan utmönstras. Prövningen av ansökan görs framförallt utifrån två aspekter, nämligen byggåtgärdens lämplighet och den tekniska utformningen. Dessa två prövningsgrunder behöver normalt hanteras av två skilda typer av kompetenser, både i byggherreledet och vid byggnadsnämndens handläggning. Lite förenklat kan det beskrivas som att projekten behöver behandlas av 
 206 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 arkitektkompetens respektive ingenjörskompetens. I små projekt och i små kommuner hanteras dock båda frågorna av samma personer. De två prövningsgrunderna blir aktuella att hantera vid olika tillfällen, dels i ett tidigt skede när projektet tar form, dels i ett senare skede när byggnaden ska uppföras, eller åtgärden utföras. 
 Det är därför naturligt att dessa två prövningar kommer att behöva hanteras på olika sätt och i olika skeden: 
  
 1. 
  
 Lämpligheten i form av planenlighet, gestaltning, omgivnings- påverkan, tillgänglighet och funktion kan prövas, när bygg- Blackburn är klar över vilken byggnad han önskar uppföra. Det vill säga i ett mycket tidigt skede. Dessa frågor redovisas på s.k. huvudhandlingar. Byggnadsnämnden kan i detta tidiga skede också lämna ett tydligt besked om den sökta åtgärden får utföras enligt bestämmelserna i 8 kap.  
  
 11–12 
  §§ om förutsätt- ningar för bygglov. 
  
 2. 
  
 Vid större projekt bestäms de tekniska lösningarna oftast i ett senare skede än utformningen. Entreprenörerna som ska utföra åtgärderna är inte ens alltid utsedda när lämplighetsprövningen (bygglovsprövningen) är klar. Den tekniska bedömningen kan därför normalt inte vara klar samtidigt med att bygglovet ges. Dessutom kan det tekniska utförandet lösas på många sätt. Om den tekniska bedömningen resulterar i att en viss lösning förefaller att inte komma att uppfylla de tekniska reglerna, finns ändå oftast andra alternativ att ta till. Den tekniska bedöm- ningen kan därför inte lika entydigt avslutas med ett ja eller nej, utan det finns alltid tekniska möjligheter att förverkliga ett bygglov. 
  
 207 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 9.5.3 
  
 Prövningen inför bygglovet 
  
 Sammanfattningsvis föreslår vi följande förändringar av bygglovet: 
  
 Bygglovsprövningen omfattar ändamålsenligheten, t.ex. bostäders planlösning. 
  
 Bygglovsprövningen omfattar även tillgängligheten för per- soner med funktionshinder. 
  
 De anmälningspliktiga ändringarna flyttas över till 8 kap. PBL och görs med vissa justeringar bygglovspliktiga, efter- som anmälningsplikten avskaffas. 
  
 I samband med bygglovsansökan ska byggherren föreslå en KA, och senast inför det tekniska samrådet bör byggherren föreslå den AA som ska verka i projektet. 
  
 KA beslutas i samband med bygglovsprövningen och AA i samband med byggstartbeskedet. 
  
 En lämplig ordning anser vi vara att den tekniska bedömningen grundar sig på BVL, som därför bör omfatta mer renodlade tek- niska egenskapskrav och utförandefrågor. Bygglovsprövningen där- emot bör omfatta frågor av lämplighetskaraktär, som regleras i PBL, t.ex. bostäders planlösning och utformning. Traditionellt har dessa frågor också redovisats på arkitekternas huvudritningar, vilka normalt ligger till grund för bygglovet. Närliggande till detta är tillgänglighetsfrågorna. Att kravet på tillgänglighet tillgodoses anser vi ska vara ett kriterium för att ge bygglov. Många detalj- redovisningar enligt huvudritningarna har betydelse för hur kraven på tillgänglighet kommer att uppfyllas, t.ex. nivåskillnaden mellan färdigt golv och omgivande mark, hygienrummens disposition, att rullstolsburna kan nå alla bostadsfunktionerna, att bostadsplanet inte har nivåskillnader, att dörrbredderna är tillräckliga, att bostadskomplement finns och är tillgängliga osv. De tillgänglig- hetsfrågor som inte framgår i bygglovsprövningen föreslår vi ska bedömas inför byggstartbeskedet. Att bygglovsprövningen av bostädernas funktioner och tillgänglighet görs av samma kompetens som bedömer de estetiska värdena, anser vi vara den naturligaste lösningen, även ur kommunernas perspektiv. 
 Ett lämnat bygglov innebär inte att lösningar som inte framgår av handlingarna är godtagna av byggnadsnämnden. Ofta framgår 
 208 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 t.ex. inte tröskelhöjder eller rumshöjder, begränsade av installa- tioner på huvudritningarna. Trots detta ska naturligtvis sådana krav uppfyllas. Inte ens en felaktigt måttsatt dörrbredd på bygglovsrit- ningarna ändrar ansvarsförhållandena mellan byggnadsnämnden och byggherren. Dvs. byggnadsnämnden kan aldrig ta över ansvaret för att bygglovsritningarna är riktiga. Däremot ökar sannolikheten, enligt vårt förslag, att felaktigheter kan observeras i ett tidigare skede. Det får inte bli så att en på detta sätt något utökad bygg- lovsprövning skulle kunna uppfattas så att ansvarsförhållandena rubbas och att ett större ansvar än förut läggs på myndigheten. Bl.a. i syfte att stävja en sådan missuppfattning föreslår vi att ansvars- reglerna som en obligatorisk punkt ska behandlas under det tek- niska samrådet. 
 Eftersom prövningen av tillgänglighetskravet i 3 kap. 3 § inte kan omfatta alla aspekter på kravet, har vi valt att föreslå pröv- ningskriteriet att  
 åtgärden kan antas uppfylla kraven i 3 kap. 3§ . 
  
 Lämplighetsprövningen av en bostads eller en lokals disposition kan få bäring på den tekniska bedömning som också ska göras, dock ofta i ett senare skede vid ett större projekt. T.ex. kan plan- lösningen innebära, att kraven på utrymning vid brand inte är möjliga att uppfylla. Enligt nuvarande ordning finns det då inga möjligheter att i ett tidigt skede förhindra att byggherren ändå, trots byggnadsnämndens varningar, förverkligar denna felaktiga lösning. Ingripandet kan bara ske när olagligheten är fullbordad. I vårt förslag kan denna upptäckt av kommunens handläggare i det tidiga skedet överföras till den tekniska bedömningen och leda till att något byggstartbesked inte kan lämnas, förrän byggherren har ändrat lösningen eller beslutet har överklagats och saken har avgjorts vid en rättslig prövning. Möjligheten att ingripa tidigt i processen från samhällets sida är viktig för att inte resurser ska gå till spillo, inte minst för byggherrens skull. Detta är även en utgångspunkt i regeringens direktiv till utredningen. 
 Vårt förslag är att kraven på ändamålsenlighet och tillgänglighet flyttas från 2 § BVL tillbaka till 3 kap. PBL. Att lyfta ut lämplighetsfrågorna ur BVL är logiskt även ur ett annat perspektiv. De tekniska egenskapskraven i 2 § BVL – hållfasthet, hygien och hälsa, brandsäkerhet, annan säkerhet, energihushållning och buller 
 – är alla överförda från EU:s byggproduktdirektiv. Ändamåls- enlighet och tillgänglighet däremot är nationella krav som inte utgår från EU:s regelverk. 
 209 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 Vi har bedömt att bygglovsprövningen inte behöver ett lagfäst samrådsförfarande på det sätt som  
 PBL-kommittén 
  förordade. Inget hindrar dock en bygglovsgranskare från att ta kontakt med byggherren för att diskutera vissa utformningsfrågor, innan lovet kan ges. Detta är ett vanligt förfarande även i dag. Vid mindre projekt finns inget som hindrar att bygglovsprövningen och bedömningen av de tekniska frågorna i ett tekniskt samråd görs samtidigt. Vid större projekt och framför allt inför ombyggnader kan byggherren också ha intresse av att initiera ett församråd för att diskutera frågeställningar som kan ha betydelse för den fortsatta projekteringen. Vi återkommer till frågan om församråd i avsnitt 9.5.5. 
 Med vårt förslag kommer bygglovsprövningen att samverka med den tekniska bedömningen på så sätt att byggnadsarbetet inte får sätta igång, förrän byggherren har fått ett byggstartbesked och att ett tekniskt samråd dessförinnan har hållits. I bygglovsbeslutet ska anges att byggprojektet inte får påbörjas förrän ett bygg- startbesked har lämnats. 
 Utöver detta ska lovet kunna innehålla villkor och upplysningar enligt nuvarande regler. 
 För att frågan om KA ska komma in så tidigt som möjligt i projektet har vi valt att föreslå att KA prövas och beslutas i bygglovsprocessen. Prövningen begränsas till att konstatera dels om det behövs en KA på grund av projektets omfattning och dels om den av byggherren föreslagne KA har rätt certifierings- behörighet. 
 210 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 9.5.4 
  
 Bedömning inför byggstartbeskedet 
  
 Översiktliga tekniska handlingar redovisas med bygglovs- ansökan. 
  
 Den tekniska bedömningen innebär att BN tar ställning till behovet av utförligare handlingar och bedömer om förut- sättningar finns för ett normenligt genomfört projekt. T.ex. brand, energi och buller är frågor som lämpar sig för en tidig bedömning. 
  
 Eftersom tillgänglighet och ändamålsenlighet flyttas till lovprövningen, blir den tekniska bedömningen mer renodlat teknisk. 
  
 Byggnadsnämnden eller byggherren får kalla till ett församråd vid oklarheter. 
  
 Avgörande för om bygget får sätta igång är att bygg- nadsnämnden vid ett tekniskt samråd bedömer, att de tek- niska kraven i BVL kan antas komma att bli uppfyllda. 
  
 Den tekniska bedömningen avslutas med ett beslut om byggstartbesked så snart som nämnden bedömt att kraven enligt 3 kap.  
  
 4–6 
  §§ kan komma att bli uppfyllda. 
 Att införa en separat teknisk bedömning via ett tekniskt samråd och inför ett byggstartbesked tillgodoser även Boverkets syn- punkter att renodla dessa frågor. Den tekniska bedömningen inleds normalt med det tekniska samrådet, som genomförs ungefär vid samma tidpunkt som enligt dagens ordning. Denna bedömning blir avgörande för om ett projekt kan få starta eller inte, eller få starta med vissa villkor. Ett skäl för att inte lämna ett byggstartbesked är t.ex. att det är osannolikt att en presenterad teknisk lösning kommer att uppfylla de tekniska egenskapskraven. Det är dock fortfarande inte meningen att byggnadsnämndens tekniska perso- nal ska ha en sådan kompetens inom alla områden, att tjänste- männen alltid kan avgöra om en teknisk lösning kommer att upp- fylla kraven eller inte. Där den tekniska personalen inte har tillräcklig kompetens för detta, bör man utnyttja möjligheten att kräva in ett sakkunnigintyg, som visar om den projekterade lösningen uppfyller reglerna eller inte. 
 211 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 När byggherren har begärt att ett tekniskt samråd ska genomföras är normalt utgångspunkten att denne vill starta bygg- projektet så snart som möjligt. Om byggherren och byggnads- nämnden är överens om erforderliga kontrollåtgärder m.m., är det rimligt att byggstartbeskedet också ges så snart som möjligt efter det tekniska samrådet. Om det däremot finns hinder för att lämna ett byggstartbesked, eller om någon viktig teknisk lösning måste bedömas av en sakkunnig, kan naturligtvis byggherren inte påford- ra ett besked direkt efter samrådet. Enligt avsnitt 9.5.7 kan bygg- nadsnämnden även lämna ett byggstartbesked för en del av projek- tet, t.ex. schakt och grundläggning. 
 Byggherren har fortfarande huvudansvaret för att uppfylla reglerna, men samhället har kvar ansvaret att ingripa, när bygg- Blackburn inte gör det. Det är samma ordning som i dag, fast vi föreslår att samhällets ingripanden mot felaktiga, farliga eller olämpliga tekniska lösningar kan göras i ett tidigare skede än i dag. Med denna lösning kan tveksamheter i projekteringen uppmärk- sammas innan bygget sätts i gång. Är den projekterade lösningen fel, kommer även utförandet att bli fel, varför fokuseringen på utförandekontroller, som i praktiken är det vanligaste i dag, inte är ett tillräckligt verkningsfullt medel. Avsnitt 9.5.13 behandlar kraven på projektering. 
 Liksom i tidigare utredningar konstaterar även vi att det är viktigt, att samhällets krav på de tekniska egenskaperna är beskriv- na på ett så tydligt sätt att byggmarknaden ska kunna avgöra, om en lösning uppfyller reglerna eller inte. För att kommunen ska ha möjlighet att bedöma lösningarna är det viktigt att kraven är så verifierbara, att det är möjligt att hävda dessa. Boverket är nu inne i en process med att göra sina föreskrifter mer verifierbara. Trots en klar förbättring, är det fortfarande oklart hur vissa av föreskrifterna i Boverkets nyligen reviderade regler kan tolkas, om inte Boverkets rekommendationer i form av allmänna råd ska betraktas som bindande. 
  
 9.5.5 
  
 Församråd 
  
 En första bedömning av de tekniska lösningarna kan många gånger göras i ett tidigare skede än vid det tekniska byggsamrådet. Ibland är det t.o.m. angeläget att övergripande systemlösningar bedöms och värderas i ett så tidigt skede, att byggherren inte behöver göra 
 212 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 en onödig och kostsam detaljprojektering av en systemlösning, som ändå inte kommer att leda till att kraven uppfylls. Vi tänker i första hand på systemlösningar som rör brandskydd, energihus- hållning, bullerskydd och fuktsäkerhet. Av det skälet föreslår vi att byggnadsnämndens tekniske handläggare ska kunna kalla bygg- Blackburn till ett församråd där eventuella tveksamheter ska kunna diskuteras i ett tidigt skede, normalt samtidigt som bygglovs- prövningen. Även byggherren ska ha samma möjligheter att påkalla ett församråd för att få kommunens uppfattning om olika princip- lösningar. Vid församrådet ska byggnadsnämnden och byggherren samråda om hur kraven i 3 kap. ska tillämpas i projektet. 
 Vi anser dock inte att innehållet i församrådet behöver ytter- ligare regleras i lag. 
 För att byggnadsnämnden ska kunna bedöma om ett församråd behövs, föreslår vi att översiktliga tekniska handlingar ska bifogas bygglovsansökan. På samma sätt som att byggnadsnämnden i dag kan begära att få in mer utförliga handlingar vid bygglovsansökan, bör byggnadsnämnden i fortsättningen även kunna begära att få in mer utförliga tekniska handlingar i ett tidigt skede, om detta anses nödvändigt. Detta kan göras i samband med bygglovsansökan eller senare. I dagens ordning har byggnadsnämnden inga formella möjligheter att begära in kompletterande tekniska handlingar. 
 Ett besked i en viss fråga från kommunen under församrådet friskriver inte byggherren från dennes byggherreansvar. 
 När byggherren har för avsikt att göra ändringar i sin byggnad, kan församrådet komma att spela en särskilt viktig roll, nämligen för att i ett tidigt skede reda ut vilka krav som gäller för ändringsarbetena. Detta behandlas närmare i avsnitt 11.3.8. 
  
 9.5.6 
  
 Tekniskt samråd 
  
 Det tekniska samrådet ska hållas innan byggstartbeskedet lämnas. 
  
 Vid samrådet ska KA och AA närvara. 
  
 Det tekniska samrådet ska ha en obligatorisk dagordning. 
  
 Av remissvaren har framgått, att alla intressenter är överens om att byggsamrådet är ett värdefullt moment i kontroll- och tillsyns- processen. Samrådet infördes i PBL redan år 1992 som en reaktion 
 213 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 på de allt vanligare larmen om sjuka hus. Samrådet som funktion är därför väl inarbetat i branschen. 
 Kvaliteten på innehållet i byggsamrådet varierar dock i praktiken kraftigt i olika kommuner och mellan olika tjänstemän. Alltför många byggmisstag och skandalbyggen som under senare år har uppmärksammats i efterhand, borde har uppmärksammats redan under byggsamrådet, vilket uppenbarligen inte har skett. Tyvärr bottnar ibland ett innehållslöst byggsamråd i bristande erfarenhet hos den som leder samrådet. För att samrådet ska bli meningsfullt och kunna utgöra ett skydd mot olämpliga eller felaktiga metoder eller lösningar, behöver även den som leder samrådet från kommunens sida ha erfarenhet av det praktiska byggandet och de risker och fällor som där finns. Att denna erfarenhet saknas får tyvärr skyllas på reformeringen av kontrollsystemet år 1995, vilken ledde till att tekniska handläggare i stor utsträckning slutade att besöka arbetsplatserna. I syfte att bl.a. åstadkomma meningsfulla samråd föreslår vi, att byggnadsnämndens tillsyn normalt ska omfatta åtminstone ett byggplatsbesök. 
 Ett viktigt skäl till bristande kvalitet i byggsamråden anser vi vara, att nuvarande lagformulering om vad samrådet ska behandla är för oklar. Byggsamrådets innehåll behöver uppenbarligen stra- mas upp, så att relevanta frågor verkligen kommer att behandlas. För att förtydliga att samrådet i första hand är tänkt för de tekniska egenskapskraven föreslår vi att benämningen byggsamråd byts mot tekniskt samråd. 
 Det tekniska samrådet föreslås behandla följande: 
  
 1. 
  
 Projektets organisation. 
  
 2. 
  
 Inlämnade handlingar och behovet av ytterligare handlingar. 
  
 3. 
  
 Byggnadsnämndens synpunkter på de tekniska lösningarna. 
  
 4. 
  
 Obligatoriska åtgärder före byggstart, t.ex. försäkringar, utsätt- ning m.m. 
  
 5. 
  
 Bedömning av byggherrens förslag på AA. 
  
 6. 
  
 Projektörens förslag på angelägna kontrollpunkter. 
  
 7. 
  
 KA:s yttrande över projekteringen. 
  
 8. 
  
 Byggherrens och KAs förslag till kontroller och kontrollplan och hur kontrollerna säkerställs samt byggnadsnämndens krav på ytterligare kontroller. 
  
 214 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 9. 
  
 Behovet av utlåtanden av särskilt sakkunniga beträffande projekteringen eller utförandet. 
  
 10.Vilka personer eller företag som ansvarar för att föreskrifter följs. 
 11.Byggnadsnämndens tillsynsbesök. 
 12.Behovet av ytterligare tekniska samråd. 
 13.Förutsättningar för att erhålla ett byggstartbesked. 
 14.Vilka arbetsmoment som byggherren avser att utföra själv eller med hjälp av sina anställda. 
 Kommentarer till dessa obligatoriska punkter i samrådet finns i författningskommentaren till 9 kap. 3 §. Några väsentliga punkter vill vi dock behandla här. 
 Enligt nuvarande regler kan byggnadsnämnderna formellt inte begära in handlingar, och de kan därmed varken varna för olagliga eller olämpliga lösningar eller ta ställning till relevant kontroll. Detta anser vi vara fel. Rädslan för att byggherren inte själv skulle ta ett ansvar för de tekniska lösningarna låg uppenbarligen bakom reformeringen av PBL år 1995. Detta ledde dock till att byggnads- nämnden samtidigt frånhändes möjligheten att ingripa tidigt mot direkt felaktiga eller olämpliga lösningar. 
 Det är rimligt att byggnadsnämnderna ska ha möjlighet att själva göra en övergripande bedömning av de tekniska lösningarna för att kunna genomföra ett meningsfullt tekniskt samråd. Om bygg- Blackburn ändå har upprättat handlingar, kan en begäran från nämnden om att få se dessa handlingar varken fördröja byggprocessen eller innebär några merkostnader. Om byggherren avser att bygga utan tillräckliga handlingar, är detta ett fullgott skäl till att förstärka kontrollinsatserna. 
 Det anses i dag att allt mer av byggandet bedrivs utan handlingar eller med mer summariska handlingar än tidigare. Sannolikt kan detta ha en koppling till den vanliga uppfattningen att kvaliteten på byggnaderna blivit sämre. 
 Utifrån handlingarna måste byggnadsnämnden kunna få varna för olagliga tekniska lösningar eller förmedla erfarenheter av att vissa lösningar är mindre lämpliga, även om de inte är förbjudna. Exempel på detta är uteluftsventilerade krypgrunder eller enskikts ytterväggar med träregelstomme. Det innebär inte att byggnads- nämnden tar ansvaret för eller godkänner sådana lösningar som har 
 215 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 lämnats okommenterade av nämnden. Om en tjänsteman på grund av okunnighet utrycker en farhåga eller en rekommendation, så att hans uttalande kan uppfattas som ett myndighetskrav, kan detta bli en fråga för skadeståndslagen. Det är alltså i många lägen bättre att kräva ett utlåtande av en särskilt sakkunnig. 
 Som angavs i prop. 1995/95:178 är det betydelsefullt att KA engageras redan under projekteringen. Eftersom KA samtidigt får ansvaret för att tillsammans med byggherren utforma en kontrollplan för projektet kommer projekteringen in i bilden på ett tydligare sätt. Det sätt som vi förespråkar när det gäller att utnyttja KA:s kompetens är att KA förutsätts sätta sig in i projekteringen, så att han inför det tekniska samrådet kan uttala sig om projekte- ringens kvalitet och omfattning. 
 Enligt vedertagna principer för kvalitetssäkring är det projektören som är den mest lämplige att ange vilka tekniska utför- anden eller moment som det är mest angeläget att kontrollera. Antingen på grund av att den tekniska egenskapen är särskilt viktig eller därför att utförandet är avgörande för egenskapen. Denna uppgift anser vi därför måste finnas med i förslaget till kontrollplan. 
 Kravet på att i det tekniska samrådet behandla hur förverk- ligandet av kontrollplanen är säkerställt av aktörerna är av stor betydelse för att egenkontrollen och andra kontroller ska kunna fungera. Det är det som är upphandlat som genomförs av entreprenörerna, varför detta är en självklar punkt att behandla under samrådet. Inte minst vid småhusbyggen kan byggnads- nämnden få tillfälle att kraftigt varna en okunnig byggherre om att han lever farligt utan ordentligt avtal eller genom en överens- kommelse med en okänd entreprenör. Många av de verkligt stora ekonomiska katastroferna som okunniga småhusköpare drabbats av skulle ha kunnat undvikas, om detta krav funnits i dag. Särskilt mot bakgrund av ansvarsreglerna i 9 kap. 1 § är det viktigt att bygg- Blackburn inte tar på sig ett ansvar som annars enligt PBL föreslås vila på en småhusleverantör (se avsnitt 9.5.1). 
 Parternas formella ansvar är en så pass viktig fråga att den måste behandlas i varje tekniskt samråd. Inte minst måste det tydliggöras att byggnadsnämnderna aldrig har något ansvar för den slutliga utformningen av byggnadsverket. Liksom att byggnadsnämnden kan ingripa enligt sanktionsreglerna, om byggnaden inte är uppförd på föreskrivet sätt. 
 216 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 Över det tekniska samrådet och vid församrådet ska byggnads- nämnden föra ett protokoll som underlag för byggstartbeskedet inklusive beslutet om kontrollplan. Protokollet bör inte på ett otydligt sätt blandas samman med kontrollplanen. 
 I dag behöver inte byggherren närvara vid byggsamrådet. I stället skickar byggherren ibland en ställföreträdare, t.ex. en KA som samtidigt är representant för en småhustillverkare. Enbart det faktum att det tekniska samrådet behandlar ansvarsförhållanden innebär, att det är självklart att byggherren både ska kallas och vara närvarande vid det tekniska samrådet. Precis som i dag är det önsk- värt att byggherren tar med sig de aktörer i byggprojektet som berörs av de frågor som behandlas under samrådet. Om en arbets- ansvarig är föreslagen till samrådet är det angeläget att denne medverkar. Kommunen ska naturligtvis kunna kalla vilka företrädare som helst ur den kommunala organisationen. Kostna- den för kommunala representanter kan dock inte övervältras på byggherren. Det kan i vissa fall vara en lämplig ordning, att det tekniska samrådet sammanfaller med byggprojektets första bygg- möte. 
 Det tekniska samrådet är ett obligatoriskt huvudmoment i byggnadsnämndens tillsynsuppgift. Som vi har nämnt tidigare kan det dock finnas behov av att klargöra vissa principiella frågor i ett tidigare skede. Både byggnadsnämnden och byggherren har då rätt att påkalla ett församråd. Formerna för det behöver dock inte regleras närmare i lagen. 
 Det slutliga samrådet, slutsamrådet, behandlas i avsnitt 9.5.17. 
 217 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 9.5.7 
  
 Byggstartbesked 
  
 Arbetet får inte starta förrän byggnadsnämnden har utfärdat ett byggstartbesked. 
  
 Byggnadsnämnden ska besluta om ett byggstartbesked så snart nämnden kan bedöma att den sökta åtgärden kan komma att uppfylla de tekniska egenskapskraven. 
  
 Byggstartbeskedet ska innehålla föreskrifter som har stöd i PBL och BVL, t.ex. om utsättning, byggfelsförsäkring och alternativa energiförsörjningssystem. 
  
 Byggstartbeskedet ska innehålla beslut om AA och särskilt sakkunniga. 
  
 Byggstartbeskedet ska innehålla ett beslut om kontroll- planen. 
  
 Ett byggstartbesked kan ges för vissa arbeten, som att t.ex. börja schakta. 
  
 Byggnadsnämnden kan vänta med att besluta om ett bygg- startbesked till dess att en strandskyddsdispens enligt miljö- balken är avklarad. 
  
 Ett beslut om byggstartbesked ska kunna överklagas av byggherren. 
  
 Innan ett byggprojekt kan sätta igång, bör det enligt vår mening finnas två markanta hållpunkter, bygglovet och byggstartbeskedet. Förutsättningen för att få ett byggstartbesked är att man har haft ett tekniskt samråd och kunnat redovisa projektet tillfredställande för byggnadsnämnden. Förfarandet ändrar inte ansvarsfördelningen mot i dag. Reglerna blir bara tydligare. Huvudmotivet är att byggnadsnämnden måste kunna ingripa i ett tidigt skede, innan olagliga åtgärder har genomförts, vilket ligger i linje med direktiven. Byggstartbeskedet innebär heller inte någon gransk- ningsplikt för byggnadsnämnden, däremot skapas förutsättningar för att man ska kunna ta fram ett anpassat kontrolldokument. 
 Vi har noga funderat på om detta förslag fördröjer projekten eller är kostnadsdrivande. Innan ett byggprojekt startar måste ändå handlingar finnas framme, och redan i dag genomförs ett byggsamråd i det här skedet. Stora resurser måste kunna sparas 
 218 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 genom att regelvidriga åtgärder utreds närmare och eventuellt stoppas i ett tidigt skede i förhållande till om åtgärden måste avbrytas under byggtiden eller att utförandet måste göras om, när åtgärden är fullföljd. Förslaget innebär således ingen tidsför- dröjning i förhållande till tidsåtgången vid ett seriöst förberett byggprojekt. 
 I normalfallet har byggnadsnämnden ingen anledning att miss- tro den byggherre som genom sin redovisning visar, att bygg- projektet kommer att uppfylla de tekniska kraven. Processen med ett byggsamråd och beslut om AA, KA och kontrollplanen går då lika snabbt som i dag. Är projektet däremot så bristfälligt redovisat, att byggnadsnämnden inte har en chans att bedöma det, behövs en bättre redovisning, innan ett byggstartbesked kan ges. Är redo- visningen sådan att byggnadsnämnden inte kan ha tilltro till att byggprojektet kommer att uppfylla alla tekniska krav, kan bygg- nadsnämnden begära att byggherren utser en särskilt sakkunnig, som kan verifiera att de tekniska lösningarna uppfyller kraven, alternativt kan nämnden begära att byggherrens projektör utvecklar tankegången bakom en teknisk lösning. 
 I vissa fall – när det finns anledning till tveksamhet beträffande byggherrens eller dennes medhjälpares kompetens – kan byggnads- nämnden själv utse en särskilt sakkunnig på byggherrens bekost- nad, som får till uppgift att bedöma kvaliteten på den tekniska lösningen. Detta är en liten utvidgning av dagens möjligheter enligt 10 kap. 20 §. Ett byggprojekt som börjar med tveksamma förutsätt- ningar kommer naturligtvis att fördröjas och kanske fördyras. Ett projekt med otillräcklig projektering, ogenomtänkta lösningar och en bristfällig organisation måste naturligtvis behöva mer tid och kosta mer i initialskedet, innan byggherren kan få starta bygget. 
 Även ur ett konkurrensperspektiv ser vi det som rimligt, att ett dåligt förberett byggprojekt inte ska ha fördelar jämfört med ett seriöst förberett projekt. 
 Utan att byggnadsnämnden tar på sig något granskningsansvar kan byggnadsnämnden ändå, med det föreslagna systemet, göra en tillräckligt ingående bedömning av om ett byggprojekt kan antas komma att uppfylla relevanta tekniska krav, innan misstagen begås. Exempel på situationer där byggnadsnämnden har anledning att vänta med ett byggstartbesked kan vara att energibalansberäkningar visar, att energihushållningskraven inte kommer att kunna klaras, att en stomkonstruktion inte är tillräckligt stabiliserad, att bygget inte kommer att ha ett tillräckligt fuktskydd under byggtiden och 
 219 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 att byggherren inte kan visa hur fukttillståndet ska hinna bli till- räckligt lågt med redovisad byggtid, att utrymningsvägarna inte visar på en normenlig utrymningstrygghet eller att en viss brand- säkerhetsfråga inte är belyst, osv. I dag är byggnadsnämnden tvungen att låta allt detta passera för att eventuellt ingripa i efter- hand när bygget är klart. Merparten av tillgänglighetsfrågorna är prövade inför bygglovet. Vårt förslag innebär att sådana tekniska lösningar beträffande tillgängligheten som inte framgår av bygglovshandlingarna även kan bedömas inför byggstartbeskedet. 
 Byggnadsnämnden kan vänta med att besluta om ett bygg- startbesked, till dess att en strandskyddsdispens enligt miljöbalken är avklarad. Detta anknyter till den samordningseffekt som PBL- kommittén eftersträvade, även om vi inte har tagit ställning till andra behov av samordning mellan PBL och miljöbalken. 
 Byggnadsnämnden bör kunna lämna ett byggstartbesked för endast vissa arbeten, t.ex. att entreprenören får schakta men inte påbörja grundkonstruktionen, eller att även utföra grundkonstruk- tionen, om det råder tveksamheter om takkonstruktionen. För- utsättningen är naturligtvis att bygglovet är beviljat. 
 Byggstartbeskedet kan ges med vissa villkor eller föreskrifter som har stöd i PBL och BVL, t.ex. att utsättning ska utföras innan arbetet startar, att ett bevis om byggfelsförsäkring, arbetsmiljöin- tyg, eller dokumentation om alternativ energiförsörjning vid stora byggen ska redovisas innan byggstart. 
 Byggstartbeskedet innefattar även ett beslut om kontrollplanen och ett godkännande av AA och eventuella särskilt sakkunniga. Godkännandet av KA ingår i bygglovet, eftersom det här är viktigt med ett så snabbt beslut som möjligt, med tanke på KA:s roll i projekteringsarbetet. 
 Vi är medvetna om att kommunerna nu uppvisar stora problem med resurser. Trots att den tekniska personalens insatser med bygganmälningspliktiga åtgärder i stort sett finansieras genom avgifter, har många kommuner underlåtit att rekrytera personal i tillräcklig utsträckning, för att de ska kunna upprätthålla lagens intentioner om kontroll och tillsyn. Frågan är då om kommunerna har tillräcklig kompetens att genomföra tekniska samråd och ta beslut om ett byggstartbesked? Eller finns risken att vissa kom- muner vägrar lämna ett i sak befogat byggstartbesked på grund av att man genom okunskap ställer felaktiga krav eller tolkar samhälls- kraven felaktigt? 
 220 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 Vi kan dock inte komma till någon annan slutsats än att lag- stiftaren måste kunna lita på att kommunerna tar sitt ansvar för vad de i lag åläggs. Inför kommande förändringar av PBL är det viktigt att kommunerna ser över sina resurser. För att betona betydelsen av att branschen har rätt att fordra en kompetent hantering av dessa tekniska frågor föreslår vi ett förtydligande i 11 kap. om byggnads- nämnden. Dessutom ska byggherren ha samma möjligheter att överklaga ett beslut om byggstartbesked som ett bygglovsbeslut. 
  
 9.5.8 
  
 Kontrollprinciper 
  
 Redan den tidigare  
 PBL-utredningen 
  (SOU 2005:77), konstaterade att det kontrollsystem som infördes i PBL år 1995 inte har mot- svarat de förväntningar regeringen uttryckte inför lagändringen. Även vår bild är entydig. Ett stort misstroende finns mot den egenkontroll som utgör kontrollsystemets huvudalternativ, och  
 KA-funktionen 
  har inte helt levt upp till förväntningarna. Därför efterlyser många mer oberoende tredjepartskontroller. 
 Att kontrollen behöver bli effektivare är otvivelaktigt. Detta framgår även av regeringens direktiv till denna utredning. Samtidigt får ett kontrollsystem inte anta sådana proportioner, att det leder till en orealistisk kostnadsökning för byggherren. 
 I direktiven uppehåller sig regeringen till helt övervägande del vid frågor som rör förbättringar av det gällande systemet för kontroll och tillsyn, dvs. en modell som bygger på en utvecklad egenkontroll av byggherren. Endast på ett ställe anger regeringen att flera remissinstanser efterfrågar överlag en mer oberoende kontroll, varför regeringen uppmanar utredningsmannen att analysera alternativa sätt att kontrollera byggandet. 
 Vi har uppfattat direktiven helt klart så, att det som i första hand bör studeras inom utredningen är olika delreformer inom ramen för dagens system, alltså någonting som skulle bygga vidare på och ligga i linje med  
 PBL-kommitténs 
  förslag. Detta har därför blivit även vår utgångspunkt, och vi återkommer nedan med vårt utförliga resonemang i det avseendet. Dessförinnan vill vi emeller- tid belysa åtminstone i stora drag vad en alternativ modell med en oberoende tredjepartskontroll skulle kunna innebära. På det sättet får remissinstanserna en möjlighet att ta ställning till två principiellt olika alternativ. 
 221 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 Redan nu kan dock förutskickas, att vi kommer att föreslå endast en lagtext som anknyter till det gällande kontrollsystemet. Det beror på att våra överväganden har lett fram till, att tiden ännu inte är mogen för ett så genomgripande systemskifte inom den svenska byggsektorn, som en renodlad tredjepartskontroll skulle föra med sig. Konsekvenserna för kommuner, byggherrar, entre- prenörer och konsulter låter sig svårligen överblicka på den tid som står till vårt förfogande. Vi har heller inte sett några sådana påtag- liga fördelar ligga i ett helt nytt kontrollsystem, att det kan anses vara ofrånkomligt att nu gå över till det utan att först prova ett reformerat och moderniserat egenkontrollsystem i praktisk tillämpning. 
 Som framgår av kommande avsnitt föreslår vi att huvudprinciperna i nuvarande kontrollsystem inte ändras, men att kontrollsystemet kompletteras och effektiviseras. Vi föreslår därför att lagen tydligare definierar vad som ska ingå i egenkontrollen och vad som förväntas av den som gör egenkontrollen. Vi tror, liksom  
 PBL-kommittén, 
  att detta är nyckeln till att få en bättre egen- kontroll och mer tilltro till egenkontrollen. Vi förstärker och för- tydligar även KA:s och de särskilt sakkunnigas roll, och vi föreslår att det garanterat ska finnas kompetens även på byggarbetsplatsen. Detta, i kombination med en viss ökad tillsyn från byggnads- nämndernas sida, kommer enligt vår övertygelse att leda till en bättre och mer förtroendeingivande kontroll av samhällskraven. 
 Det kan vara på sin plats att inför ett resonemang om en tredje- partskontroll här teckna något av bakgrunden till det system som vi har i dag i Sverige. 
 Före ändringen av PBL år 1995 skulle byggnadsnämnden besiktiga alla arbeten som krävde bygglov. Men byggnadsnämnden kunde även begära att en byggherre skulle förete bevis från en sakkunnig, om byggnadens funktioner och egenskaper inte på ett enkelt sätt kunde bedömas vid nämndens besiktningar. 
 Att kommunen svarade för kontrollen av att byggåtgärder uppfyllde gällande bestämmelser hade gällt sedan hundratals år. I byggnadsstadgan från 1874 föreskrevs att Byggnadsnämnden skall med sin uppmärksamhet följa byggnadsarbetena och därvid tillse såväl att varje byggnad får sitt läge på sin därför bestämda plats, som att ritningar och meddelade föreskrifter jämväl i övrigt följs. 
 Inför den omfattande förändringen av PBL:s kontroll- och tillsynsregler år 1997 anförde regeringen (prop. 1993/94:178 sid. 51) att det svenska systemet för tillsyn och kontroll höll på att 
 222 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 genomgå en genomgripande förändring. Grunden för denna förändring av samhällskontrollen byggde i huvudsak på EG:s hel- hetssyn på provning och kontroll. För byggandets del var grunden EG:s byggproduktdirektiv. EG:s syn på kontrollfrågor är att staten ska fastställa de egenskapskrav som en produkt ska uppfylla. EG:s system, fullt utbyggt, innebär att det i harmoniserade standarder eller i europeiska tekniska godkännanden, framgår både hur kraven på produkten kan uppfyllas och på vilket sätt kravuppfyllandet ska kontrolleras under tillverkningen. Kontrollen kan ske som produktcertifiering, systemcertifiering, inspektion eller laboratorie- provning. Överensstämmelsen bestyrks sedan antingen genom EG- försäkran eller med ett  
 EG-certifikat. 
  Rätten att vara certi- fieringsorgan respektive provningsorgan ska, enligt EG, tillkomma varje statligt, kommunalt eller privat organ som uppfyller kraven för ackreditering. Deras kostnader skall finansieras genom avgifter från dem som anlitar organen. 
 Enligt regeringen (prop. 1993/94:178 sid. 51) avsåg dessa principer sådana produkter som är föremål för marknadsföring i vanlig mening. Dit hör bara i begränsad omfattning byggnader, t.ex. prefabricerade småhus, men det skulle vara klart olämpligt om inte byggkontrollen i största möjliga utsträckning utformades med hänsyn till dessa allmänna principer. Utifrån detta ansåg rege- ringen att det dittills gällande bygglovsförfarandet och det till detta knutna kontrollsystemet, var föråldrat. 
 Det nuvarande systemet för kontroll och tillsyn har således dessa  
 EG-principer 
  som utgångspunkt, men kan inte helt sägas följa den redovisade grundsynen. Byggherren fick kontrollansvaret för att visa, att hans byggnad uppfyller de krav samhället ställer på byggnaden. Byggherrens egenkontroll kan genom avtal överföras till entreprenören eller någon annan av byggherren anlitad aktör. Kontrollen över att kontrollen blir genomförd, överläts åt en person, vars kompetens var styrkt av ett ackrediterat certifierings- organ, nämligen den kvalitetsansvarige. I vissa fall kan samhället även kräva in verifikationer av en fristående sakkunnig, vars kompetens lämpligen också är styrkt av ett ackrediterat certifie- ringsorgan. 
 Regeringens synsätt, som alltså var grundat på EG:s bygg- produktdirektiv, innebar att tredjeparten, dvs. den part som står utanför både utföraren och uppdragsgivaren, bör vara ett av Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll, SWEDAC, ackre- 
 223 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 diterat kontrollorgan, som kontrollerar krav som är formulerade av samhället . 
 Det florerar emellertid i branschen många former av tredjeparts- kontroller, där den tredje parten varken är ackrediterad eller kontrollerar krav som samhället har ställt upp. 
 Inom byggbranschen svarar SWEDAC för ackrediteringen av kontrollorgan för t.ex. kylanläggningar, trycksättning med gas samt numera även för upprättandet av energideklarationer. 
 Ackrediterade kontrollorgan för energideklarationer 
 Det är särskilt intressant, för att ta ställning till ett alternativt system för kontroll av byggnadsverk, att närmare studera de ackre- diterade kontrollorganen för energideklarationer. Under arbetet med att implementera energidirektivet i svensk lag, fanns det delade meningar om hur lagens krav på energideklarationer skulle genomföras och kontrolleras. 
 Utredningen om energideklarationerna (SOU 2004:109) var tydlig med att hävda att företaget där energiexperten var anställd skulle vara ackrediterat och energiexperterna vara certifierade. I propositionen öppnade regeringen för att energiexperterna även kunde vara certifierade utan att deras företag var ackrediterade. Boverket föreslog därför i remissen till sina tillämpningsföre- skrifter (BED), att den oberoende energiexperten  
 antingen  
 kunde vara en fristående certifierad expert  
 eller  
 som sådan ingå i ett ackrediterat organ. Förordningen (2006:1592) om energideklara- tioner gick på utredningens linje och angav att expertens obero- ende och sakkunskap skall kunna styrkas genom att experten, eller den som experten är anställd eller anlitad av, är ackrediterad som kontrollorgan enligt 14 § lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. Vidare föreskrevs i förordningen, att kontrollorganet, i fråga om det arbete som experten utför, ska ha minst en person i arbetsledande ställning som har certifierats för uppgiften av ett ackrediterat certifieringsorgan. Dessutom godtas energideklaratio- ner, upprättade enligt bestämmelser i något annat  
 EU-land. 
  
 I dagsläget är drygt 150 företag ackrediterade av SWEDAC för att upprätta energideklarationer. Många av de stora konsulterna och förvaltarna återfinns bland dessa företag, Sweco, WSP, ÅF, Riksbyggen osv. Ackrediteringen innebär att företaget ska ha ett kvalitetssystem för kontrollorgan, baserat på ISO/IEC 17 020. Det 
 224 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 räcker med att den som formellt upprättar energideklarationen är kompetensprövad genom certifiering, s.k. energiexperter. I övrigt kan företaget ha flera medarbetare som hjälper experten med att samla in uppgifter, göra besiktningar osv. Dessa behöver inte kom- petensprövas, men kvalitetssystemet ska visa hur kompetensen för deras arbete också är säkerställd. Själva ackrediteringen kostar företagen ca 25 000 kronor. Kostnaden för arbeta fram ett kvali- tetssystem som kan godkännas av SWEDAC kan vara hög eller låg, beroende på förkunskaper om kvalitetssystem. Kostnader på 50– 100 000 kronor förefaller inte vara ovanligt. Till detta kommer en årlig revisionskostnad på ca 25 000 kronor. Kompetensprövningen genom ett certifieringsorgan kostar ca 7 000 kronor med en årlig kostnad av under 1 000 kronor. Kostnaden för att utbilda sig så att man kan låta certifiera sig varierar naturligtvis beroende av för- kunskaper. Men en utbildningskostnad på 10 000 kronor är inte ovanligt. 
 Ett i dag vanligare alternativ till att kontrollen görs av ackredi- terade kontrollorgan, är att kontrollen görs av kontrollanter som är kompetensprövade och certifierade av certifieringsorgan, som i sin tur är ackrediterade av SWEDAC. Även detta är naturligtvis en tredjepartskontroll. Till exempel är de flesta kontrollanter av ventilationssystem, OVK, certifierade av ackrediterade organ, lik- som kvalitetsansvariga, KA. Som mest var ca 5 000 KA certifierade. Efter hand har ungefär hälften av dem inte förlängt sin certifiering, troligen av kostnadsskäl, men de kan ändå fortsätta att vara KA i enskilda projekt genom ett godkännande av kommunen. Vidare finns ett antal fristående sakkunniga inom områdena brand, energi- användning och kulturvärden, som är certifierade av ackrediterade certifieringsorgan. Kostnaden för att bli certifierad är ca  
 5–7 
  000 kronor, med en årlig uppföljningskostnad under 1 000 kronor. 
 Det uppförs årligen ca 13 000 småhus, till vilka det skulle behöver utses KA. Därutöver uppförs tusentals flerbostadshus och anläggningar, till vilka också skulle behövas KA. Med de utökade uppgifter vi föreslår ska ligga på KA är vi helt övertygade om att den KA som besöker arbetsplatsen måste ha nödvändig kompetens. Ett system med medhjälpare, som gör delar av  
 KA-uppdraget, 
  anser vi därför inte vara möjligt. Eftersom alltså hela värdet av Jarvis insatsen består i kvaliteten på KA:s eget agerande, är certifieringen i detta fall det som har störst betydelse. Att det företag som KA är anställt i är organiserat enligt ett kvalitetssystem vore naturligtvis 
 225 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 ett mervärde, men inte tillräckligt stort för att detta skulle motivera merkostnaden. 
 Eftersom byggprojekten är spridda över hela landet, är det också viktigt att KA finns överallt. Att en koncentration av KA skulle göras till de stora konsultföretagen, och att tyngdpunkten därmed blir förlagd till storstadsregionerna, torde innebära merkostnader för uppdragen och därmed för byggherren. Särskilt olämpligt vore detta, eftersom KA ska kunna besöka arbetsplatsen vid åtskilliga tillfällen under byggtiden. Liksom i dag kommer det i fortsätt- ningen att vara många ensamföretagare eller småföretag som kom- mer att agera som KA. Därför är det viktigt att kostnaden för dessa inte blir så stor, att de låter bli att skaffa en behörighet. Hela kontrollsystemet skulle i så fall riskera att falla. 
 Om ett företag, t.ex. en avdelning inom ett stort konsultföretag, vill utföra  
 KA-uppdrag, 
  kan företaget med eller utan ackreditering göra detta. Lagen bör dock inte styra hur företagen vill organisera sina verksamheter. 
 Av detta följer att vi inte rekommenderar systemet med både certifiering och ackreditering när det gäller KA och AA. Det bör räcka med en kompetensprövning genom ett certifieringsförfa- rande. 
 Olika varianter av tredjepartskontroll 
 Det finns även en mängd varianter av certifierade kontrollanter som är certifierade av ett certifieringsorgan, men inte efter samhällskrav, t.ex. certifierade besiktningsmän, certifierade brunns- borrare, certifierade radonkontrollanter, certifierade besiktnings- män för lagerinredningar, certifierade miljöinventerare, certifierade besiktningsmän av säkerhetsanordningar för lek osv. Listan kan göras hur lång som helst. Till detta kommer andra ännu mer specialiserade och behöriga kontrollfunktioner, grundade på branschregler, som kontrollanter av våtrum, fristående besiktnings- män av byggkeramik, kontrollanter av ventilerade golv osv. 
 Alla dessa kontrollfunktioner kan betecknas som former av oberoende tredjepartskontroll med eller utan certifiering av certi- fieringsorgan, som i sin tur är ackrediterade eller oackrediterade för uppgiften samt med eller utan stöd i direkta samhällskrav. 
 En vanligare form av behörighet, kan tillkomma den som utför ett visst arbete. Här finns varianterna certifierade, godkända, 
 226 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 auktoriserade, diplomerade, licensierade, legitimerade osv., även här med eller utan inblandning av ett certifierat organ och med eller utan ackreditering. Några exempel på detta är certifierade trähus- byggare, behöriga elinstallatörer och montörer av brandklassade fönsterpartier. 
 Alla dessa former av behörighet anser vi vara branschangelägen- heter, som inte svarar mot grunderna för EG:s kontrollsystem- tänkande. 
 Naturligtvis skulle man kunna tänka sig olika varianter av kontrollsystem för byggprojekt, t.ex. att: 
  
 1. 
  
 Byggplatsen gör egenkontroll, medan ackrediterade kontroll- organ gör en slutkontroll. 
  
 2. 
  
 PBL förlitar sig på den entreprenadjuridiska formen av besikt- ningar. 
  
 3. 
  
 Entreprenörena har en avdelning som är ackrediterat kontroll- organ och som därmed kan svara för all kontroll. 
  
 4. 
  
 Byggnadsnämnderna har en fristående, ackrediterad enhet som svarar för all kontroll. 
  
 Dessa varianter kan sedan kombineras på olika sätt. 
 Att helt förlita sig på entreprenadbesiktningar eller att certi- fierad byggplatspersonal svarar för all kontroll, är troligen inte rimligt med tanke på att byggentreprenörerna endast bygger enligt avtal med byggherren. Det skulle heller knappast fungera för småhus och liknande. 
 Att ackrediterade kontrollorgan endast gör en slutkontroll, men att man i övrigt förlitar sig på egenkontrollen är inte någon effektiv lösning, eftersom de flesta allvarliga fel i konstruktionen inte kommer att synas vid en slutkontroll. 
 Att kommunerna själva har en ackrediterad avdelning, som enbart sysslar med att kontrollera byggprojekt vore i och för sig en intressant lösning. Denna funktion skulle vara oberoende av alla parter, den skulle på ett bra sätt garantera att samhällskraven upp- fylls och den skulle finnas tillgänglig i alla kommuner. 
 Vi delar emellertid  
 PBL-kommitténs 
  ståndpunkt, att vägen till- baka till att byggnadsnämnderna granskar de krav samhället ställer upp, är stängd för närvarande och troligen för lång tid framöver. Den huvudsakliga kontrollen behöver utföras genom andra organ än byggnadsnämnden. 
 227 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 Som ett exempel på länder där man har en utpräglad tredjepartskontroll, utförd av myndigheter, vill vi för jämförelsens skull redovisa förhållandena i Tyskland. 
 Kontroll och tillsyn i Tyskland 
 Tyskland består av 16 delstater, var och en med sin egen bygg- lagstiftning ( 
 Landesbauordnung 
 ). Det finns dock vissa gemen- samma drag i de olika regelverken, och de kan sammanfattas enligt nedan. 
 När byggherren ansöker om bygglov måste han anlita en godkänd arkitekt eller en bygginriktad civilingenjör, vilka upp- träder som bygglovsansvariga. Dessa måste vara medlemmar i 
 Architekt- resp. Ingenieurkammer  
 i den aktuella delstaten. De ansvarar för hela projekteringen i nio olika skeden. I varje kommun finns en undre byggnadstillsynsmyndighet ( 
 Untere Bauaufsichts- behörde) 
 , som utser en s.k.  
 Campbell  
 eller  
 Prüfstatiker.  
 Dennes uppgift är att kontrollera att den projektering som ligger till grund för ansökan motsvarar föreskrivna krav. Han ska bl.a. granska konstruktionens hållbarhet, som redovisas med hjälp av statiska beräkningar med tillhörande ritningar. Först när han har tillstyrkt ansökan kan bygglovet ges. 
  
 En Campbell eller Prüfstatiker måste vara utbildad civil- ingenjör, och det krävs att han har arbetat i minst fem år hos en Campbell. Därefter måste vederbörande avlägga ett godkänt prov. 
 Under byggtiden finns det två kvalitetsansvariga, dels den arkitekt eller ingenjör som byggherren, enligt vad som har framgått ovan, har utsett till bygglovsansvarig, och dels en ingenjör, anställd hos entreprenören. Dessa båda ska se till att upprättade kontroll- planer  
 (Bauablaufplan)  
 följs och att kontroller görs. Den ovan nämnde Campbell eller Prüfstatiker ska informeras vid bestämda kontroller eller besiktningar. Han har rätt att göra stick- prov, t.ex. innan betonggjutning görs och att därvid kontrollera betongkvalitet och armeringsjärn. 
 Utöver den nu berörda kontrollen finns det en extern kontroll som sköts av den statliga kontrollmyndigheten ( 
 Bauaufsichtsamt 
 ), som företräder varken byggherren eller entreprenören. Den myn- digheten ska se till att en generell säkerhet och standard hålls i hela Tyskland, t.ex. när det gäller brandsäkerhet, statik, avstånd och 
 228 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 andra för säkerheten viktiga aspekter. Denna typ av kontroll görs oftast efter byggnadsstommens uppförande. Skulle det förekomma väsentliga fel vid kontrollen, har myndigheten rätt att stoppa vidare arbeten, tills felen är åtgärdade. 
 Under hela byggprocessen ska byggnadsnämnden hållas informerad om produktionens framskridande. Byggnadsnämnden kan göra oanmälda besök på arbetsplatsen för att kontrollera t.ex. säkerheten. Vid bristfällig säkerhet har byggnadsnämnden rätt att stoppa arbetet. 
 När projektet är avslutat, genomförs en slutbesiktning och ett slutbevis utfärdas, som innebär att garantitiden börjar löpa. 
 Sammanfattningsvis kan det alltså sägas, att det tyska systemet har många inbyggda kontrollstationer, varav parterna i entreprena- den svarar för vissa, samtidigt som också flera oberoende kontroller förekommer. 
 Byggherren har till sitt förfogande en kvalificerad projektör, som under byggtiden även uppträder som kvalitetsansvarig. Entre- prenören tillhandhåller också en kvalitetsansvarig. 
 Kommunen uppdrar åt sin Campbell eller Prüfstatiker att granska den gjorda projekteringen, och den personen fortsätter under byggtiden med att göra en kontroll även av utförandet. Utöver detta kommer den statliga myndigheten – Bauaufsichsamt – under byggtiden in i bilden för att kontrollera de statliga säkerhets- kraven. Avslutningsvis ska nämnas byggnadsnämndens egen tillsyn på byggarbetsplatsen. Den tyska modellen kan således betraktas som en kombination av parternas egenkontroll och en oberoende kontroll av tredje man (både stat och kommun). 
 Vi har inte i utredningen objektivt kunnat klarlägga effektivi- teten i den tyska ordningen. Svenska konsultföretag som har varit verksamma i Tyskland har dock för utredningen återgett odelat positiva erfarenheter. Det finns alltså ingen grundad anledning att anta att det tyska systemet har sina brister i fråga om noggrannhet och seriositet bland aktörerna och inte heller när det gäller kvali- teten på slutresultaten av byggprocessen. Däremot förefaller det tyska systemet att för svenska förhållanden vara överdrivet tungt och därmed också i överkant resurskrävande. Tyvärr har vi inte heller hunnit att sätta oss in i alla de konsekvenser som den tyska modellen skulle medföra i form av resurstilldelning och kompe- tensutveckling hos de byggande parterna, i konsultbranschen, hos kommunerna och i synnerhet inom den statliga myndighet, som man i så fall skulle utse till kontrollorgan. 
 229 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 Ett helt nytt synsätt måste säkerligen introduceras för att lag- stiftaren skulle få gehör för något liknande i Sverige med den allmänna konservatism som anses råda i byggbranschen. I den stora grupp av branschkunniga personer som utredningen har haft kontakt med är det faktiskt bara enstaka röster som har höjts för att man nu bör ersätta eller komplettera byggherrens egenkontroll med en oberoende kontroll, som tillhandahålls av stat eller kom- mun eller – som i Tyskland – bådadera. Den helt dominerande upp- fattningen är fortfarande, att byggherrens ansvar bör föranleda en egenkontroll, och att samhället därför ytterst också bör kunna utkräva ett ansvar av byggherren, om denne visar sig ha brustit. 
 Dessutom krävs det uppenbarligen en helt ny typ av finansiering av hela kontrollapparaten, om man skulle införa ett flera oberoende kontrollorgan med förankring inom den offentliga sektorn. 
 Mot denna bakgrund avstår vi ifrån att i utredningen överföra den tyska modellen ograverad till svensk rätt. Å andra sidan finns det enskildheter i den tyska ordningen, som är väl värda att ta fasta på i utredningens fortsatta överväganden. 
 En ökad användning av utomstående konsulter för att granska projekteringen, en kompetent arbetsansvarig inom entreprenörens platsorganisation och en effektivare kommunal tillsyn, som yttrar sig i en närvaro på byggarbetsplatsen från byggnadsinspektörernas sida är några av dessa inslag, som går att förena med en i sina huvuddrag bestående ordning för Sverige. 
  
 9.5.9 
  
 Ansvariga för kontrollen i byggprocessen 
  
 Byggandet är en process som ofta är komplex och som i många fall har lång genomförandetid. Många aktörer är involverade i processen en kortare eller längre tid. Materialleverantörer har ibland varierande kvalitetssäkring i tillverkningsprocessen. Dålig arbetsmiljö och skiftande väderförhållanden försvårar framdriften. Ritningarna stämmer inte med varandra, och det saknas ofta upp- gifter om viktiga förhållanden, vilket leder till att fackmässiga bedömningar måste göras. Med tillämpning av den gängse prin- cipen om löses på platsen undviker man att ännu flera fel uppträder på bygget. Sammantaget innebär de olika delarna i ett byggprojekt, antalet medverkande hantverksföretag och andra aktörer stora krav på samordning, kunnande, erfarenhet och kvali- 
 230 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 tetssäkring för att slutresultatet ska uppfylla de krav som samhället och byggherren ställer. 
 Remissammanställningen visar att det finns en övervägande majoritet för att kontrollsystemet bör ses över och skärpas vad gäller ansvarsfrågor, kompetens i olika led och rutiner i samband med genomförande av kontroller. I Boverkets remissvar på PBL- kommitténs förslag efterlyser man insatser för att åstadkomma högre kompetenskrav i branschen, bl.a. genom ett utökat inslag av certifieringar för olika parter. 
 Mot bakgrund av de risker som finns för att fel uppstår vid byggande med flera aktörer och komplicerade utföranden är det angeläget, att  
 alla  
 medverkande har nödvändig kompetens och erfarenhet. I dag ställs formella krav på kompetens när det gäller kontrollmomenten, på de kvalitetsansvariga och de fristående sakkunniga, dvs. de som för byggherrens räkning skall se till att överenskomna kontroller blir utförda. Vad gäller utförandet ställs i dag inga formella krav på kompetens för t.ex. arbetsledare, trots att föreskrifter i t.ex. BBR och BKR har långtgående byggnads- och installationstekniska krav, som de rimligen måste känna till. 
 Före  
 PBL-reformen 
  år 1995 skulle det på varje arbetsplats där en lovpliktig åtgärd utfördes finnas minst en ansvarig arbetsledare, som skulle leda och ha fortlöpande tillsyn över arbetena, så att de utfördes på föreskrivet sätt. Huvudskälet till att den ansvarige arbetsledaren avskaffades, var att staten, inom det nya kontroll- systemet, inte hade någon anledning att lägga sig i hur byggherren organiserade sin arbetsledning och vilken kompetens personalen skulle ha (prop. 1993/94:178 sid. 80). I remissvaren till den under- liggande utredningen uttryckte dock flera instanser, att det fanns anledning att ha kvar den ansvarige arbetsledaren, även om den nya funktionen kvalitetsansvarig infördes. Det fanns aldrig någon kritik mot systemet med ansvarig arbetsledare under den tid det verkade. Det ansågs värdefullt att minst en person som dagligen befann sig på arbetsplatsen hade en viss garanterad utbildning om bl.a. sam- hällets regelverk. Funktionen hade med olika namn funnit ända sedan slutet på  
 1800-talet. 
  Den massiva kritiken som successivt vuxit fram mot kontrollsystemet sedan år 1995 bottnar bl.a. i att den nya funktionen kvalitetsansvarig inte har kunnat fylla behovet av en utbildad person på arbetsplatsen. Den kvalitetsansvarige har i praktiken små möjligheter att följa arbetet löpande, och det har inte heller varit dennes uppgift. 
 231 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 Vi har funnit att det fortfarande finns ett behov av att säkerställa en viss kompetens på arbetsplatsen. Den nya funktionen vill vi benämna arbetsansvarig. Samtidigt har vi inte ansett att det finns anledning att ta bort funktionen kvalitetsansvarig. Det behövs en kompetens som på olika sätt ska stötta byggherren i hans ansvar att uppfylla samhällskraven. Ända sedan år 1995 har kritik dock riktats mot benämningen kvalitetsansvarig. Vi har därför valt att döpa om den kvalitetsansvarige till kontrollansvarig. Även om den kont- rollansvarige inte formellt är straffrättsligt ansvarig för kontrollen, är det ändå hans huvudansvar gentemot byggherren att se till att kontroller genomförs på avsett sätt. Namnbytet är även en markering av att den kontrollansvarige enligt vårt förslag får utökade arbetsuppgifter i förhållande till nuvarande regler. 
 Vi föreslår därför att begreppen  
 kontrollansvarig och arbets- ansvarig  
 införs i systemet. Båda begreppen rimmar bra med den tydlighet som eftersträvas i byggprocessen. Även den icke bygg- sakkunnige förstår vad som ligger i dessa funktioner. Den tidigare etablerade förkortningen AA blir kvar liksom begreppet KA. Erfarenheter visar att intresset för utbildning och uppföljning av ändringar i regelverk är mindre, när formella kompetenskrav saknas i bygglagstiftningen. Även detta är ett vägande skäl för att ställa kompetenskrav på arbetsplatsförlagd personal. Vi är övertygade om att kvaliteten i byggandet blir bättre, om samhället ställer krav på kompetens både på beställare- och utförandesidan. Der är rimligt och logiskt att så sker. 
 Det har under arbetets gång uttryckts farhågor om att rollerna för dessa funktionärer skulle bli diffusa. Vi kan dock inte inse risken för detta. AA är en av entreprenadföretagen utsedd person som besitter kunskaper om regelverken och som har möjlighet att fortlöpande följa arbetet på plats. Om byggherrens egenkontroll genom entreprenadavtalet har förts över till entreprenören, kan AA vidare organisera kontrollinsatserna enligt kontrollplanen och se till att dessa kontroller genomförs på ett riktigt sätt. 
 KA är byggherrens kontrollant, som genom stickprovsmässiga besök på arbetsplatsen kan konstatera att kontroller har genom- förts på överenskommet sätt och som även kan iaktta andra omständigheter under arbetet, som bör rapporteras till byggherren eller byggnadsnämnden. Detta är inte konstigare än den rollfördel- ning som varit det normala utifrån entreprenadjuridiska utgångs- punkter under flera decennier. 
 232 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 9.5.10 
  
 Kontrollansvarig (KA) 
  
 KA ska vara byggherren behjälplig och bör kopplas in tidigt i projektet då det redan på projekteringsstadiet görs vägval som har betydelse för den efterföljande kvalitetskontrollen. 
  
 En KA ska normalt föreslås till byggnadsnämnden vid bygglovs- och rivningslovsansökan. 
  
 En KA behövs dock inte för tillbyggnader och ändringar av en- och tvåbostadshus och andra mindre åtgärder, om inte byggnadsnämnden beslutat om annat. 
  
 För skilda delar av ett projekt kan olika KA utses, varvid en av dem ska samordna deras uppgifter. 
  
 KA ska ha den kunskap, erfarenhet och lämplighet som behövs för uppgiften. 
  
 KA ska inför byggnadsnämnden ge sin syn över projekte- ringens kvalitet och omfattning. 
  
 KA ska tillsammans med byggherren och i samråd med AA upprätta förslaget till kontrollplan. 
  
 KA ska se till att kontrollplaner och rivningsplaner följs. 
  
 KA ska närvara vid samråd, byggnadsnämndens tillsynsbesök och vid behov på arbetsplatsen. 
  
 KA ska stickprovsmässigt se till att kontroller är utförda. 
  
 KA ska vara fristående från utförandet. 
  
 KA:s erfarenhet och utbildning prövas av ett ackrediterat certifieringsorgan. 
  
 KA ska vara certifierad. 
  
 KA ska dokumentera sina byggplatsbesök och notera iakttagelser som kan vara av värde vid utvärderingen inför slutbeskedet. 
  
 KA ska ha lagstadgad rätt till tillträde till arbetsplatsen. 
  
 Om KA missköter sig kan byggnadsnämnden besluta att byggherren måste föreslå en annan person som KA. Nämnden ska anmäla sitt beslut till det certifieringsorgan som meddelat riksbehörigheten, vilket för en viss tid kan dra in certifikatet. 
  
 KA ska se till att intyg och andra verifikationer som behövs för slutbevis tas fram och redovisas för byggnadsnämnden. 
  
 233 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 KA ska se till att det finns underlag för att teckna byggfels- försäkring, när en sådan behövs innan byggstart. 
  
 KA får inte lämna sitt uppdrag förrän han meddelat detta till byggnadsnämnden. 
  
 Funktionen kvalitetsansvarig infördes år 1995 genom prop. 1993/94:178 bl.a. som en garanti för byggherrens möjligheter att leva upp till kontrollplanens krav. Många är synpunkterna på KA, både bland remissinstanserna och i den allmänna debatten inom branschen. Det är t.o.m. så att KA:s berättigande har ifråga- satts. Sveriges byggindustrier anser exempelvis att motsvarande funktion bättre hör hemma inom byggherrens eller entreprenörens organisation. Boverket anser dock i sitt remissyttrande att Jarvis rollen bör behållas och förstärkas. Även inom  
 KA-leden 
  hörs mycket kritik om hur  
 KA-rollen 
  har utvecklats. Många KA anser att de ännu efter alla år inte har blivit helt accepterade av byggherrar och entreprenörer.  
 KA-rollen 
  har därför i många fall inskränkts till att mer eller mindre framgångsrikt samla in intyg om genomförda kontroller. Förväntningarna på KA:s roll vid kontroller kan variera fullständigt, eftersom den är så vagt formu- lerad i lagen. Det finns helt klart fall där KA gör en värdefull insats som gagnar byggherren. Oftast beror detta dock inte på PBL:s krav utan på att KA är upphandlad för ett större uppdrag. En KA är en kostnad för byggherren. Detta bidrar i hög grad till att insatsen ofta reduceras så mycket som möjligt. Man kan mot denna bak- grund starkt ifrågasätta, om KA:s insats verkligen har bidragit till en förbättrad kvalitet i byggandet. 
 Vår bedömning är dock att  
 KA-funktionen 
  ger förutsättningar för att man ska få samhällskraven och byggherrens krav att bli bättre säkerställda i byggbranschen. Funktionen måste dock för- tydligas i lagen.  
 PBL-kommittén 
  valde att se KA som både bygg- herrens ombud och samhällets förlängda arm. Ingen bland remissinstanserna ifrågasätter dessa dubbla lojaliteter. Eftersom byggnadsnämnden själv inte kan ha en systematisk tillsyn över byggprojektet, är KA den som ligger närmast till hands för att vara samhällets ögon på arbetsplatsen. Samtidigt ligger det i bygg- herrens intresse, att hans byggprojekt uppfyller samhällets mini- mikrav förutom de egna kraven på egenskaper och kvalitet. Miss- lyckas byggherren eller entreprenörerna med att uppfylla kraven, kan det stå byggherren mycket dyrt. Eftersom byggherrarna själva 
 234 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 sällan har nödvändig kunskap, är det viktigt för dem att få hjälp av en kunnig KA. Vi ansluter oss därför i stort till  
 PBL-utredningens 
  slutsatser, även om vi föreslår vissa justeringar. 
 På samma sätt som vi senare kommer att utveckla om AA, bör det krävas certifiering för en KA. 
 Nackdelen med ett obligatoriskt certifieringsförfarande är att certifieringsorganen inte har någon reell möjlighet att pröva personens lämplighet. Däremot har byggnadsnämnderna ofta denna insikt. Den naturligaste lösningen vore därför att certifie- ringsorganen prövar kunskaperna utifrån krav som formuleras av Boverket, medan kommunerna svarar för prövningen av lämp- ligheten. Skäl för att anse KA som olämplig skulle t.ex. kunna vara att KA inte finns inom rimligt avstånd från byggarbetsplatsen, att han har så många uppdrag att det blir svårt att uppfylla åtagandena, att KA:s kompetens är uppenbart otillräcklig trots certifieringen, eller att KA tidigare har misskött sina uppdrag. 
 Införandet av det s.k.tjänstedirektivet (Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG av den 12 december 2006 om tjänster på den inre marknaden) gör det dock inte möjligt för en myndighet att t.ex. göra en bedömning av KA:s lämplighet för en viss typ av projekt. Beslutet skulle med nödvändighet baseras på ett antal kriterier som inte är helt förutsägbara, vilket inte kan godtas enligt tjänstedirektivet. 
 Byggnadsnämnden har dock kvar möjligheten att byta ut KA, om denne inte sköter de uppgifter som åläggs honom eller henne enligt PBL, och att meddela certifieringsorganet sitt beslut. Under de ca 13 år som  
 KA-funktionen 
  funnits, har ca 60 KA anmälts till certifieringsorganen som olämpliga. Detta motsvarar naturligtvis inte alla de fall där det hade varit befogat. 
 Eftersom vår utgångspunkt är att samhället inte ska acceptera en KA eller AA som inte sköter sina uppdrag, är det angeläget att byggnadsnämnden verkligen byter ut misskötsamma KA och rapporterar detta till cerifieringsorganen. Vi föreslår att detta markeras i lagtexten genom att det anges att byggnadsnämnden  
 ska  
 efter förslag av byggherren besluta om en annan KA respektive AA. 
 Frågan om hur länge en KA:s försumlighet ska vara en belastning för honom eller henne berörs inte i prop. 1993/94:178 eller i Boverkets föreskrifter, KA2. Det är knappast rimligt att detta ska vara ett livstidsstraff. Vår bedömning är att indragningen av certifikatet aldrig bör gälla längre än en certifieringsperiod, dvs. 
 235 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 5 år. Vid ringa försummelser borde det räcka med en rapporte- ringsperiod, dvs. 1 år. 
 Eftersom inte heller certifieringsorganen kan ha någon realistisk möjlighet att bedöma en KA:s lämplighet i förväg, föreslår vi att certifieringsorganen ges möjlighet att pröva lämpligheten under certifieringsperioden mot bakgrund av hur KA hanterat sitt uppdrag. Att KA är lämplig är en självklar utgångspunkt inför projektet. Om det visar sig att han inte sköter de uppgifter han åläggs, ska han bytas ut. Lämplighetsbedömningen utgår därmed från hur de faktiska uppgifterna sköts, och det hela blir därmed förutsägbart för KA. 
 Boverket föreslog vid årsskiftet 1998/1999 i ett utrednings- uppdrag från regeringen, att det borde finnas en särskild KA för rivningsarbeten, eftersom detta kräver en särskild kompetens. På motsvarande sätt kan man hävda, att en KA med byggbakgrund inte räcker till för att övervaka kontrollerna av installationsarbeten och tvärtom. Vi finner dock ingen anledning att  
 KA-rollen 
  i lagen ska nyanseras, så att det måste finnas ett antal specialversioner av  
 KA-funktionen. 
  
 Vi har valt att föreslå, att det inte ska behövas en KA vid tillbyggnader och ändringar av en- och tvåbostadshus. Vi tror att man måste begränsa insatserna från samhällets sida till de fall där kontroller och tillsyn gör mest nytta. Mot det kan hävdas att även en tillbyggnad av en villa kan innehålla nog så svåra byggtekniska moment. Vi har därför valt lösningen, att byggnadsnämnden i det enskilda fallet kan besluta om att en KA ska finnas i projektet. 
 En synpunkt som flera kommuner har anfört, är att det inte finns tillräckligt många KA inom kommunen för att man ska kunna leva upp till dessa krav. Med vårt förslag har vi reducerat de fall när det krävs en KA till nybyggnad av småhus och större projekt. Även i sådana fall kan byggnadsnämnden i särskilda fall acceptera, att det endast finns en AA. Detta förutsätter dock att byggnadsnämnden kompenserar detta genom att genomföra en utökad tillsyn. Det ligger därför i både kommunens och byggherrarnas intresse, att kommunen verkar för att det kommer till stånd fler KA inom kommunen. Om det inte heller finns några certifierade AA inom t.ex. en glesbygdskommun, anser vi ändå att kommunen ska kräva av de byggentreprenörer som finns i kommunen att de skaffar sig denna kompetens. Om det inte ens finns några byggare, ja då blir det ändå inget byggt. 
 236 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 Nuvarande lag är vag när det gäller frågan om vem som upprättar kontrollplanen. Liksom  
 PBL-kommittén 
  anser vi att det ska uttalas, att det är KA tillsammans med byggherren som upp- rättar kontrollplanen. Förutsättningarna blir därvid bättre för att sedan bevaka att kontrollplanen följs. KA:s uppgift blir primärt att bevaka att kontroll- och rivningsplaner följs. Men eftersom kontrollen rimligen kommer att organiseras av AA, är det viktigt att kontrollplanen tas fram i samverkan med AA. 
 Entreprenören har inget annat åtagande gentemot byggherren än att uppfylla kontraktshandlingarna. Det skulle starkt främja kvaliteten i byggandet, om det blev vanligare än för närvarande att låta kontrollplanen, som beslutas av byggnadsnämnden, ingå i kontraktshandlingarna. Förutsättningarna för att så ska ske blir goda genom att AA är föreslagen innan byggstartbeskedet lämnas och därför kan vara delaktig vid upprättandet av kontrollplanen. Någon lagreglering som generellt binder ihop kontrollplanen med entreprenadavtalet förefaller oss inte vara möjlig. Detta är och förblir en avtalsfråga mellan parterna. 
 Genom det föreslagna kontrollsystemet blir det inte lika viktigt att KA är närvarande vid alla kontroller på det sätt som nuvarande lag kräver. Eftersom AA förväntas vara en bevakare av att regelverket följs, räcker det med att KA gör stickprovsbesök på byggarbetsplatsen och i samband med dessa tar del av kontrollintyg m.m. Fokuseringen bör dock inte enbart ligga på kontroll- dokumenten. I egenskap av byggherrens representant bör KA även göra allmänna iakttagelser om hur bygget bedrivs, t.ex. hur byggmaterial hanteras och skyddas mot smuts och regn och även hur redan inbyggda delar täcks mot nederbörd. 
 KA ska dokumentera sina byggplatsbesök och notera iakttag- elser som kan vara av värde vid utvärderingen inför slutbeskedet, t.ex. hur bygglovet följs. Genom denna dokumentation får även byggnadsnämnden en uppfattning om hur hela kontrollorganisa- tionen har fungerat, vilket är värdefullt inför kontrollplaner i kommande projekt med samma aktörer. 
 Vi har även varit inne på tanken att i lagen föreskriva, att KA ska rapportera sina iakttagelser till besiktningsmannen vid slutbesikt- ningen enligt AB 04 och ABT 06. En ömsesidig kommunikation med besiktningsmannen skulle kunna vara av mervärde även för KA i hans uppdrag enligt PBL. Det har föresvävat oss, att en sådan koppling mellan  
 AB-systemet 
  och PBL skulle kunna utgöra ett bidrag till strävandet efter en höjd kvalitet i byggandet. Efter att ha 
 237 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 beaktat vissa befogade invändningar som har rests, har vi emellertid släppt den tanken. En sådan underrättelseplikt skulle onekligen medföra vissa komplikationer vid tillämpningen av begreppet dolda fel i  
 AB-systemet. 
  Därför anser vi det vara tillräckligt att föreskriva en skyldighet för KA att vara närvarande vid entre- prenadbesiktningar. Att KA medverkar vid besiktningar finns redan i dagens krav. 
  
 PBL-kommittén 
  föreslog att KA ska vara självständig i för- hållande till alla omgivande egenintressen. Flera remissinstanser, bl.a. Kvalitetsansvarigas riksorganisation, KARF, anser att den oberoende ställningen ska markeras. Sveriges byggindustrier anser tvärtom att KA bör tillhöra arbetsplatsens organisation. Detta är en svår avvägningsfråga. Med det nya upplägget av kontrollorganisa- tionen – där en AA från entreprenörsidan ingår – är det inte lämpligt att KA tillhör entreprenörledet. Eftersom KA är tänkt att även vara ställföreträdare för en myndighetskontroll, är det kanske heller inte alltid lämpligt att KA tillhör byggherreorganisationen. Mot detta kan invändas att det är till stor fördel, om en KA ur byggherreorganisationen bevakar byggherrens intressen. Eftersom KA även kan ha en övervakande funktion när det gäller projekte- ringen, är det kanske mindre lämpligt att han tillhör projekterings- gruppen. Å andra sidan kan det hävdas att det är naturligt, att en projekterande KA följer upp sin och andras projektering på arbets- platsen. KA:s roll i projekteringen utvecklas närmare i avsnitt 9.5.13. 
 Eftersom vårt förslag innebär att byggnadsnämnden åläggs att göra åtminstone ett tillsynsbesök på byggarbetsplatsen under byggtiden och på det sätter skaffar sig en bild över hur även KA fungerar, har vi fastnat för lösningen att KA kan rekryteras ur alla led utom från de aktuella utförarna. KA:s mentala självständighet gentemot olika parter tror vi däremot inte går att verifiera. Att även KA får en lagstadgad befogenhet att besöka arbetsplatsen ser vi som en självklarhet. 
 Med den nu föreslagna kontrollorganisationen bör kostnaden för KA bli lägre eller oförändrad jämfört med vad den är enligt nuvarande lag, som kräver att KA deltar vid samtliga kontroller. Att kostnaden kommer att bli högre än i de fall där KA hittills snarast har varit en formalitet i stället för en realitet är självklart, men samtidigt är detta i högsta grad befogat. 
 238 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 9.5.11 
  
 Arbetsansvarig (AA) 
  
 Byggstartbeskedet ska innehålla beslut om vem som ska vara arbetsansvarig, AA. 
  
 AA ska vara certifierad och ska ha den kunskap, erfarenhet och lämplighet som behövs för uppgiften. 
  
 AA ska vara KA behjälplig vid; upprättandet av förslaget till kontrollplan, på arbetsplatsen, under utförandet samt vid kontrollerna. 
  
 AA ska fortlöpande ha tillsyn över utförandet och se till att arbetet utförs på föreskrivet sätt. AA ska se till att kontroller genomförs enligt kontrollplanen. 
  
 AA ska samråda med KA inför oklarheter i projekteringen, utförandet och i tolkningen av de tekniska föreskrifterna i BBR och BKR. 
  
 BN ska se till att AA byts ut, om denne missköter sina uppgifter. 
  
 AA ska ingå i entreprenörens platsorganisation. 
  
 Både KA och AA föreslås av den bygglovsökande byggherren. Vi återkommer till kompetenskraven för eventuella särskilt sak- kunniga. Boverket och flera andra organ har betonat betydelsen av att kompetensen är säkerställd genom ett certifieringsförfarande. Flera kommuner betonar däremot vikten av att de själva kan svara för godkännandet, framför allt beroende på att de ofta har kännedom om personernas lämplighet. 
 Vi har när det gäller AA fastnat för motsvarande system för verifiering av kompetensen som för KA. Det vill säga att kompe- tensbeviset ska utgöras av certifiering. De bärande skälen för detta är dels, att detta säkerställer en likartad bedömning över hela landet och dels att AA troligen rör sig mer mellan olika arbetsplatser i olika kommuner. 
 Införandet av EG:s tjänstedirektiv innebär även för AA, att bygnadsnämnderna inte kan svara för kompetensbedömningen, trots att de många gånger väl känner till lokala byggare. En olämplig AA som inte utför de uppgifter lagen kräver, ska dock bytas ut enligt samma principer som för KA. 
 239 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 Dock finns resursmässigt skäl till att inte kräva AA i alla lägen.  
 PBL-kommittén 
  föreslog att en nedre gräns för krav på certifiering av KA skulle sättas vid tillbyggnader av småhus. Också beträffande AA anser vi att det även av resursmässiga och praktiska skäl finns anledning att dra gränsen vid tillbyggnader av småhus, även om tillbyggnader kan innebära väl så komplicerade arbetsmoment. Liksom för KA kan byggnadsnämnden besluta, att en AA krävs även vid mer komplicerade tillbyggnader eller ändringar av en- och tvåbostadshus. 
 Enligt nuvarande regler gäller, att flera KA kan finnas på ett byggprojekt, men att en ska samordna deras uppgifter. Motsvar- ande gällde före år 1995 för den ansvarige arbetsledaren. Även om lagen inte krävde detta, utvecklade branschen ett system för en mångfald av  
 AA-funktioner, 
  såsom  
 AA-bygg, 
 AA-vent, 
 AA-rör, 
 AA-mark, 
 AA-stål 
  osv. Skälet var naturligtvis att ingen arbetsledare ensam hade alla dessa specialkunskaper. Förhoppningsvis kommer branschen att även nu utveckla och förfina kraven på AA, utan att lagen behöver nyanseras på detta sätt. Kompetenskraven inför en certifiering måste dock behandla alla dessa kompetenser så pass mycket, att en generell AA åtminstone övergripande kan bevaka alla fackområdena. 
 AA:s arbetsuppgifter är i första hand att se till att arbetet utförs på föreskrivet sätt. När det gäller småhus och flerbostadshus med bostadsrätter har vi föreslagit, att byggherreansvaret överflyttas på det eller de företag som utför arbetet. I dessa fall har AA natur- ligtvis en viktig uppgift i att bevaka att reglerna följs. För andra större arbeten än bostadsrättshus ligger fortfarande det formella ansvaret för att de tekniska egenskapskraven följs kvar på bygg- Blackburn. AA:s ansvar innebär i detta fall att utifrån sin kunskap om regelverket bevaka, att föreskrifter och bygglovet följs och att samråda med KA vid tveksamheter. Det är sedan en fråga för KA att bedöma, om byggherren eller byggnadsnämnden bör kontaktas. 
 Att kontinuerligt under hela byggtiden ha en kompetent person som bevakar att samhällets krav efterlevs är utomordentligt viktigt för en ökad kvalitet i byggandet. Inte minst viktigt är detta med tanke på att entreprenörer från andra länder numera allt oftare anlitas för att utföra byggnadsåtgärderna. Dessa är ibland främm- ande för vad det svenska regelverket kräver, särskilt om de är mindre väl bevandrade i språket. En certifierad AA på bygget ser vi även som en förutsättning för att en fungerande kommunikation med KA ska kunna upprätthållas. 
 240 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 Kravet på att AA fortlöpande ska kunna se till att utförandet görs på ett föreskrivet sätt innebär att även vid ett uppförande av ett småhus krävs att AA inte är t.ex. en företagsledare med många byggprojekt igång samtidigt. 
 Den totala fokusering på kontrollerna som det nuvarande systemet innebär har inte slagit väl ut. Detta gör dock inte kontroller överflödiga. Kontroller är en viktig del i all kvalitets- säkring. Som vi senare ska utveckla anser vi, liksom PBL- kommittén, att reglerna om kontrollerna och kontrollplan behöver preciseras för att bli lättare att tillämpa. AA:s insatser när det gäller kontrollen är dels att vara KA behjälplig med att ta fram en kontrollplan och dels att organisera kontrollarbetet. KA:s uppgift blir att stickprovsmässigt se till kontrollerna verkligen blir genom- förda. 
 Det kontrollsystem som vi förespråkar bygger alltså på en samverkan mellan beställare- och utförandesidan. KA och AA kan utifrån olika utgångspunkter följa ett byggprojekt och därigenom gemensamt säkerställa projektets kvalitet på ett helt annat sätt än vad som är fallet i dag. Förhoppningsvis blir följden att vi i fram- tiden slipper att få så många rapporter om skandalbyggen och sjuka hus. Samarbetet mellan AA och KA är också en resurs när det gäller att tolka olika föreskrifter i Boverkets regler. 
 Vi har funderat på om det samarbete som kommer att utvecklas på något sätt gör ansvarsrollerna diffusa. Formellt gör det inte det. De olika aktörernas formella ansvar och uppgifter blir noga reglerat i lagen. Däremot kan det riskeras, att de olika rollerna miss- uppfattas ute i fält. Av det skälet är det viktigt att både KA och AA medverkar vid det tekniska samrådet, där en obligatorisk fråga på dagordningen blir att klargöra ansvarsfrågorna. 
 Avslutningsvis innebär denna nya  
 AA-funktion 
  ingen extra kostnad för de entreprenadföretag som ändå ser till att ha kunska- per om samhällets regelverk. För de entreprenadföretag som ännu inte har denna kunskap kommer kravet på AA att innebära vissa kostnader för vidareutbildning. Dessa kostnader måste dock anses vara väl motiverade och blir med stor sannolikhet för samhällets del snabbt återbetalda i form av färre felaktigheter i byggprojekten. På längre sikt kommer denna satsning att bli värdefull även för byggföretagen själva. 
 241 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 9.5.12 
  
 Särskilt sakkunniga 
  
 Byggnadsnämnden kan enligt gällande rätt i kontrollplanen ange, att fristående sakkunniga ska verifiera vissa egenskapskrav. Dessa fristående sakkunniga ska, enligt 17 § plan- och byggförordningen (1987:383), PBF, liksom KA ha den utbildning och erfarenhet som behövs och dessutom vara lämpliga för uppgiften. De fristående sakkunniga får vara certifierade av ett ackrediterat organ. Boverket har utfärdat föreskrifter och råd för certifiering av sakkunniga inom områdena brand, kultur, energieffektivisering och i princip inom ventilationskontroll. Enligt 18 § PBF ska byggnadsnämnden godta utlåtanden från dessa sakkunniga, om inte särskilda omständigheter föranleder annat. 
 Inom andra områden finns ett antal mer oreglerade former för bestyrkande av kompetens, t.ex. rörinstallation, tillgänglighet, fukt- mätning osv. Även dessa personer kan naturligtvis inom sina områden betraktas som sakkunniga, även om byggnadsnämnden här uppenbarligen kan ifrågasätta deras utlåtanden. 
 Vilka närmare krav på utbildning och erfarenhet som bygg- nadsnämnden ska ställa på nuvarande fristående sakkunniga, finns det en mycket vag uppfattning om i kommunerna. Godkännandet av dessa sker därför mycket slumpvis och godtyckligt. År 1998 publicerade Boverket allmänna råd om fristående sakkunniga. I dessa rekommenderades att den sakkunnige utöver sitt sakområde även skulle ha kunskaper generellt om regelverken. De allmänna råden tycks dock inte ha satt några avtryck i praktiken. 
 Dagens lagstiftning om de fristående sakkunniga är alltså ganska otydlig, och den praktiska tillämpningen är skiftande. Även begreppet fristående hanteras olika i skilda kommuner. Vår uppfattning är att begreppet sakkunniga egentligen är missvisande. Alla som utför olika uppgifter inom byggandet ska rimligen vara sakkunniga för dessa. Benämningen expert eller specialist skulle bättre svara mot syftet. Eftersom detta också skulle kunna leda tanken fel, föreslår vi att lagstiftningen i fortsättningen benämner funktionen särskilt sakkunnig. 
 Dessa särskilt sakkunniga kan ofta finnas inom byggherre- organisationen eller tillhandahållas av konsultföretag. I egenskap av expert/specialist/särskilt sakkunnig lär dessa personer inte riskera sitt renommé genom att lämna oriktiga utlåtanden. Risken för att de skulle påverkas av byggherren att fuska bedömer vi som lika liten som att en av byggherren upphandlad fristående sakkunnig 
 242 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 skulle fuska. Det finns därför enligt vår uppfattning ingen anled- ning att ha kvar kravet på att de särskilt sakkunniga måste vara fristående. 
 Man kan förutsätta att Boverket fortsätter arbetet med att upp- rätta kompetenskrav för personer inom olika kompetensområden. Dessa krav kan sedan verifieras genom en certifiering av ett ackrediterat certifieringsorgan. Dessa sakkunniga ska naturligtvis, liksom i dag, betraktas som särskilt sakkunniga inom sina ämnes- områden. 
 Vi ser det dock som en omöjlig uppgift för Boverket, att reglera förutsättningarna för certifiering inom alla tänkbara områden. Ett sakkunnigutlåtande skulle t.ex. kunna behövas, om huruvida en svetsad konstruktion i korrosiv miljö har tillräcklig hållfasthet, om fukttillståndet i en viss sammansatt konstruktion kommer att understiga kritiska värden, hur energianvändningen påverkas av vissa köldbryggor, om brandsäkerheten är tillräcklig i ett ventila- tionssystem som bryter igenom flera cellgränser osv. Här kommer inom överskådlig tid att behövas något komplement till dagens certifiering utifrån Boverkets kravspecifikationer. 
 I enlighet med tjänstedirektivet skulle byggnadsnämnden inte kunna anförtros uppgiften att godkänna den särskilt sakkunnige, och som nämnts tidigare finns det i dag endast några sakkunnig- områden där det finns förutsättningar för att bli certifierad. 
 Enligt tjänstedirektivet är det grundläggande, att kraven på någons kompetens är förutsägbara, så att ett godkännande av personen inte baseras på subjektiva bedömningar. Detta innebär att byggnadsnämnden inte kan tillåtas att göra en skönmässig, egen bedömning av om en sakkunnig har tillräcklig kompetens för att leva upp till epitetet särskilt sakkunnig. Som vi beskrev i avsnittet om tredjepartskontroll finns många områden, där branschen själv har skapat ett system för verifiering av personers kompetens. Vi har övervägt om sådana branschregler med uttalade kravspecifika- tioner på aktörers kompetens skulle kunna ligga till grund för byggnadsnämndens prövning av om personen har rätt kunskaper inom ett visst område. Så långt som att generellt hävda att alla former av verifiering utifrån branschkrav måste godtas har vi dock inte velat sträcka oss. 
 Vi har istället valt att föreslå att där det inte finns förut- sättningar för att certifiera personer hos ett organ som är ackredi- terad för ändamålet enligt lagen om teknisk kontroll och utifrån en kravspecifikation från Boverket, ska bedömningen grundas på 
 243 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 generella föreskrifter om kompetens som regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har tagit fram. Vi tror att det är lämpligt att sådana föreskrifter utgår från rekommenda- tionerna i Boverket allmänna råd från 1998 om fristående sak- kunnigas kompetens. Det skulle innebära att personen utöver specialistkompetens även ska ha kunskaper om PBL:s regelsystem. 
 Detta tror vi skulle leda till att många branschorganisationer ser över sina kravspecifikationer, så att de uppfyller de generella föreskrifterna om sakkunnigas kompetens. På det sättet skulle även branchreglerna i framtiden bli en grund för prövningen av särskilt sakkunnigas kompetens. Vi tror att det vore bra för byggkvaliteten, om branschen själv aktivt medverkar till att utbilda särskilt sakkunniga i överensstämmelse med PBL:s system. 
  
 9.5.13 
  
 Behövs projekteringsansvariga? 
  
 Projekteringen är ytterst viktig för en god kvalitet i byggandet. En felaktig eller alltför begränsad projektering kan innebära ett dåligt slutresultat. Flera tunga underhandskontakter under utred- ningens gång har pekat på behovet av att det bör finnas en projekteringsansvarig, alltså en parallell till KA. Vi har stor förståelse för att detta önskemål förs fram. Projekteringen är viktig, och vi har noga övervägt möjligheten att föreslå att PBL kompletteras med ett krav på denna funktion. 
 I prop. 1993/94:178 betonades vikten av att KA blir inblandad redan i projekteringsprocessen. Uppenbarligen ansåg regeringen att KA skulle kunna vara en resurs för att säkerställa en riktig projektering. I praktiken har dock detta inte ofta blivit fallet. Skälet är främst att det nuvarande kontrollsystemet inte beaktar projekteringen särskilt väl. Kontrollplanerna upprättas oftast efter byggsamrådet och i samband med att byggandet rent fysiskt startar. Projekteringen är då normalt redan avklarad. Nuvarande regler innebär också, att byggnadsnämnden i samband med bygg- anmälan och byggsamråd inte förväntas bedöma några tekniska lösningar. 
 Det skulle finnas både fördelar och svårigheter med ett krav på en projekteringsansvarig, PA. Fördelen är naturligtvis att en person som utses som PA rimligen känner ett ansvar för att granska hela projekteringen. Även om PA knappast kan ta ansvar för att alla delar och detaljer är riktigt projekterade, bör detta leda till ett 
 244 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 bättre resultat än i dag, när ingen anser sig behöva ta detta ansvar. Byggherren kan knappast ha kompetens att bedöma om t.ex. hållfastheten är riktigt beräknad. 
 En av svårigheterna är att det inte finns så många personer som är kompetenta och villiga att ikläda sig hela detta ansvar. En statisk konstruktör vill knappast känna sig ansvarig även för projekte- ringen av styr- och reglersystemet till en värmecentral. Detta skulle leda till att byggherren skulle behöva utse en projekteringsansvarig för varje gren av projekteringsarbetet. En sådan ordning skulle naturligtvis innebära en alltför tung byråkrati i byggprocessen. Vi har därför avstått från att föreslå denna funktion, även om det har varit med viss tvekan. 
 På flera ställen i denna utredning har vi berört hur projekte- ringen kommer in i hanteringen av kontroll- och tillsynssystemet. För att sammanfatta hela bilden vill vi här göra en resumé. 
 Hur projekteringen hanteras före bygglovsansökan kan PBL inte reglera. I samband med bygglovsansökan ska byggherren lämna in översiktliga tekniska handlingar som en förberedelse inför det tekniska samrådet. Vi ser det som en fördel att projekteringen har löpt så långt, att man i alla fall vet vilka tekniska system, vilken stomme, grundkonstruktion osv. som kommer att tillämpas i projektet, innan byggherren ansöker om bygglov. Vill byggherren endast kontrollera att hans planerade byggprojekt kommer att tillåtas på platsen är det bättre att ansöka om ett förhandsbesked. Byggherren kommer ändå inte att få starta sitt byggprojekt, trots ett beviljat bygglov, förrän byggnadsnämnden har anledning att anta att projektet kommer att klara de tekniska kraven och därför lämnar byggstartbesked. 
 Inför det tekniska samrådet föreslår vi att projektören redovisar de särskilt viktiga moment som bör kontrolleras i samband med utförandet. Dessa kommer att vara viktiga utgångspunkter, när KA och byggherren i samråd med AA upprättar en kontrollplan. 
 Projektering kan med vårt förslag bedömas vid det tekniska samrådet. Om byggherren med hjälp av sin konstruktör vid samrådet inte lyckas försvara en vald teknisk lösning, kan bygg- nadsnämnden kräva ytterligare förtydliganden och t.o.m. begära att en särskilt sakkunnig granskar tekniska lösningar på byggherrens bekostnad. 
 Projektering som sker efterhand i ett större byggprojekt kan komma att verifieras via kontrollpunkter i kontrollplanen, både som egenkontroll och som kontroll av särskilt sakkunniga. 
 245 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 Vårt förslag att föra över kraven på tillgänglighet och allmän lämplighet till PBL och låta dessa aspekter ingå som ett moment redan i bygglovsprövningen kommer säkerligen att leda till den positiva effekten att projekteringen drivs något längre än i dag, innan byggnadsnämnden gör sin första prövning av projektet. 
 Eftersom bygglovsansökan normalt innehåller ett förslag till KA, kommer med automatik KA att bli tidigare inkopplade på projekten än för närvarande. Förutsättningarna för att KA ska bli engagerad redan i projekteringen blir därför bättre. Eftersom KA samtidigt får ansvaret för att tillsammans med byggherren utforma en kontrollplan för projektet kommer projekteringen in i bilden på ett tydligare sätt. Det sätt som vi förespråkar när det gäller att få KA att sätta sig in i projekteringen är, att KA inför det tekniska samrådet ska lämna sitt yttrande över projekteringens kvalitet och omfattning. 
 Byggnadsnämnden blir också mer engagerad i projekteringen, eftersom den ska bedöma om förutsättningar finns för att projektet kan antas komma att uppfylla de tekniska egenskapskraven. 
 Vi bedömer att en riktig projektering är en fråga som i första hand ligger i byggherrens intresse. Vi tror dessutom att den föreslagna lösningen med en utökad  
 KA-funktion 
  och en AA i byggprocessen skapar tillräckliga förutsättningar för en bättre för- ståelse för projekteringens stora betydelse. Att byggnadsnämnden får en mer aktiv roll när det gäller att uppdaga projekteringsmissar i ett tidigt skede, bör också innebära färre fel i slutänden. 
 Vår förhoppning är att branschen själv utvecklar ett system med certifierade projektörer eller projekteringsansvariga. 
 246 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 9.5.14 
  
 Kontrollplan 
  
 Kontrollplanen ska innehålla uppgifter om kontrollorganisa- tion, definierade kontroller, anmälningar och verifiering. 
  
 En kontrollplan ska behandla följande frågor: 
  
 1. 
  
 Organisationen av kontrollverksamheten. 
  
 2. 
  
 Krav på anmälan vid t.ex. ändrade förutsättningar, tidpunkt för tillsyn, tekniskt samråd och slutligt samråd. 
  
 3. 
  
 Definierade kontroller. 
  
 4. 
  
 KA:s verifiering till byggnadsnämnden. 
  
 Byggherren upprättar tillsammans med KA och i samråd med AA ett förslag på vad kontrollen omfattar, hur kontrollen ska utföras och dokumenteras. 
  
 Den beslutade kontrollplanen innehåller byggherrens förslag och byggnadsnämndens tillägg. 
  
 Obligatoriska kontroller enligt annan lagstiftning får anges i kontrollplanen. 
  
 Kontrollplanen är huvudmomentet i det kontroll- och tillsyns- system som infördes år 1995. Erfarenheterna av tillämpningen visar dock på stora problem. Redan år 1997 gjorde Boverket en utvärde- ring av det nya systemet på uppdrag av regeringen. I denna rapport anfördes bl a följande. 
 Variationerna avseende kontrollplanens utformning och handläggning är stora mellan kommunerna. Formulering av kontrollpunkter i kontrollplanen är i många fall allmänt angivna och oprecisa till innehåll och omfattning. Kopplingen till eventuell egenkontroll framgår ofta inte heller. Verifikationer består oftast av att angiven person med signatur och datum bekräftar att kraven enligt gällande lagstiftning beträffande kontrollpunkten är uppfyllda. Hur detta kan fastslås och vilka kontroller som utförts framgår oftast inte. Bland handläggare i kommunerna råder olika uppfattningar om kravnivån på byggherrens egenkontroll, dess utformning, innehåll och omfattning. Flera kom- munala handläggare framhåller, att byggherrens kontrollplaner oftast är generella och svepande. Innehållet avspeglar inte omständigheterna i det enskilda fallet utan är vanligen formulerade efter kommunens mall. Kontrollpunkterna är inte konkretiserade utan är ofta allmänt formulerade t.ex. att objektet ska uppfylla de olika kapitlen i BBR/BKR. 
 247 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 KTH genomförde under perioden  
 2002–2004 
  en undersökning av ett  
 40-tal 
  byggprojekt, framförallt genom intervjuer med inbland- ade parter och granskning av alla handlingar. Undersökningen visade inget annat än vad Boverkets rapport visade. Beträffande verifiering av kontrollerna skriver KTH. 
 Av den dokumenterade egenkontrollen från entreprenörerna som lämnas in till byggnadsnämnden framgår inte hur kontrollen har skett eller vilket resultat som erhållits, inte heller på vilket sätt resultatet uppfyller ställda krav. Det framgår inte om det är personen bakom signaturen som utfört kontrollen, inte heller om det datum som anges avser den dag då kontrollen gjordes eller dagen då signaturen skrevs. Sammanfattningsvis kan konstateras att de insamlade verifikationerna över den utförda egenkontrollen från entreprenörerna många gånger helt saknar värde som fristående dokument. 
 Det är uppenbart att kontrollplanen inte har fungerat som instrument för att åstadkomma en förtroendeingivande kontroll. Av detta skäl föreslår vi att innehåll och form styrs upp bättre. 
 Som tidigare nämnts föreslår vi att kontrollorganisationen diskuteras i det tekniska samrådet och dokumenteras i kontroll- planen. I dag får byggnadsnämnden ingen signal om hur kontrollen organiseras på byggarbetsplatsen eller om det över huvudtaget finns någon plan för detta. Att kunna visa på en kontroll- organisation innebär att sannolikheten ökar för att kontrollen i praktiken också förverkligas. 
 Om kontrollorganisationen ändras på någon viktig punkt, ska det anmälas till byggnadsnämnden. Detta krav på anmälan anser vi ska vara inskrivet i kontrollplanen. 
 En anmälan till byggnadsnämnden måste också göras, om en KA eller AA avsäger sig sitt uppdrag. Liksom i dag är detta ett skäl till att se över kontrollplanen vid ett nytt samrådsmöte. I detta möte bör både avgående och ny KA eller AA vara närvarande. Det kan leda till en omprövning av hela egenkontrollen. 
 Eftersom byggnadsnämndens handläggare kommer att göra minst ett byggplatsbesök under byggtiden, kan det vara lämpligt att i kontrollplanen ange att AA ska anmäla när bygget bedöms nå ett visst skede, som bestäms av byggnadsnämnden. 
 Kontrollplanen bör ange vem som gör de anmälningar som krävs enligt kontrollplanen och vid vilket tidpunkt de ska göras. 
 I dag är det inte tydligt i lagen vem som ska verifiera kontrollen. Praxis är att det är KA:s huvudsakliga uppgift, att samla in olika intyg för att skicka in till byggnadsnämnden, tyvärr ofta utan 
 248 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 framgång eller efter mycket påtryckningar. Att denna uppgift bör ligga på KA även i fortsättningen bör vara klart. Liksom PBL- kommittén anser även vi, att byggherren och KA ska vara de som upprättar ett förslag till kontroller. Detta bör begränsas till sådant som det är möjligt för KA och byggherren att ha en bestämd uppfattning om. Lämpligen bör det vara AA som organiserar kontrollinsatserna, eftersom han/hon ofta planerar allt annat på bygget. För att kunna beskriva kontrollorganisationen i kontroll- planen behöver därför KA samråda med AA. Beskrivningen av kontrollorganisationen innehåller även uppgifter om KA, AA, särskilt sakkunniga och vilka som svarar för egenkontrollerna. 
 Liksom i dag bör byggnadsnämnden kunna komplettera för- slaget med sådana kontroller som byggnadsnämnden anser behövs. Om byggherren inte angett sådana kontroller som ändå krävs enligt annan lagstiftning, bör byggnadsnämnden komplettera kontroll- planen med dessa. Exempel på detta är den obligatoriska ventila- tionskontrollen enligt förordningen (1991:1273) om ventilations- kontroll, energibesiktning enligt lagen (2006:985) om energi- deklarationer, eller egenkontroll enligt miljöbalken. 
 Entreprenadjuridiken med de allmänna avtalsbestämmelserna AB 04 och ABT 06 m.fl. standardavtal innehåller regler om olika kontroller och besiktningar som gäller parterna emellan. Av tradi- tion samverkar dock aldrig bygglagstiftningen med dessa civil- rättsliga regler. Som vi tidigare nämnde är ett moment i det tekniska samrådet att utreda, om kontrollplanen enligt PBL är förankrad i kontraktshandlingarna mellan byggherren och entre- prenörerna. Detta anser vi skulle verksamt bidra till att egenkontrollen i kontrollplanen verkligen genomförs. Det skulle dessutom innebära att kontrollpunkterna i kontrollplanen kommer att omfattas av de besiktningar som ändå är avtalade mellan parter- na. Detta skulle ytterligare förstärka effekten av kontrollsystemet. 
 Kontrollplanen beslutas av byggnadsnämnden i samband med utfärdandet av ett byggstartbesked. 
 249 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 9.5.15 
  
 Kontrollerna 
  
 Kontroll ska avse tekniska lösningar och utförande av bygg- nadsprojektet med avseende på alla tillämpliga samhällskrav. 
  
 Kontroll kan i enkla fall utföras av byggherren själv och ska i andra fall organiseras och övervakas av en AA. 
  
 Kontroll bör göras av någon annan person än den som faktiskt har utfört åtgärden. 
  
 Kontroll ska omfatta sådana moment som är särskilt väsent- liga för att uppfylla samhällskraven. Egenkontrollen ska vara definierad. 
  
 Enligt undersökningen från KTH, som vi nämnde tidigare, saknar i dag byggnadsnämnderna generellt tilltro till den dokumenterade egenkontrollen, i motsats till kontroller utförda av fristående sakkunniga. Svårigheten för KA att få in intyg på genomförd kontroll är kanske också ett tecken på att kontrollerna ibland inte genomförs. Grundproblemet tror vi har varit, att dagens regler är så oprecisa att de har kunnat tillämpas hur som helst. Vi anser att med mer definierade kontrollpunkter och en tydlig kontrollorganisation ökar sannolikheten för att kontrollerna också genomförs på avsett sätt. Här anser vi att  
 PBL-kommittén 
  var inne på helt rätt spår. Vi anser följaktligen att kontrollerna i kontrollplanen bör visa: 
  
 1. 
  
 vad som kontrolleras, 
  
 2. 
  
 vem som kontrollerar, 
  
 3. 
  
 i vilket skede kontrollen görs, 
  
 4. 
  
 mot vad kontrollen görs, 
  
 5. 
  
 hur kontrollen sker och 
  
 6. 
  
 resultatet av kontrollen. 
  
 En kontrollplan som anger kontrollerna enligt dessa kriterier innebär normalt att byggnadsnämnden inte ger byggstartbesked innan kontrollplanen kompletteras. Den kanske största skillnaden mot dagens praxis är att kontrollplanen ska visa mot vad kontrollerna eller mätningarna ska göras. Om detta är okänt, kan man heller inte bedöma värdet av kontrollen eller mätningen. Trots betydelsen saknas denna uppgift nästan alltid i dagens kontroll- planer. Det naturligaste borde vara att kontrollen görs mot en ritning. Annars kanske kontrollen kan relateras till en monterings- 
 250 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 anvisning från en materialtillverkare, ett allmänt råd från Boverket,  
 Hus-AMA, 
  någon branschnorm eller något annat. Kan byggherren och medhjälpare inte svara på frågan vad olika kontroller ska rela- teras till, finns all anledning för byggnadsnämnden att vara försik- tig, innan kontrollplanen kan godkännas. 
 Det kan lämpligen vara en uppgift för Boverket att ta fram exempel och lämpliga blanketter för att föra in kontroll- planeuppgifter utifrån dessa aspekter. Däremot anser vi att det är olämpligt att Boverket tar fram någon typkontrollplan som skulle kunna fungera i alla lägen. Varje kontrollplan måste vara objektspe- cifik. Vi utvecklar i övrigt de olika punkterna i författnings- kommentaren till 9 kap. 5 §. 
  
 9.5.16 
  
 Byggnadsnämndens tillsyn 
  
 Byggnadsnämnden får ta ut en tillsynsavgift, i samband med bygglovsavgiften, för angiven tillsyn i kontrollplanen. 
  
 Byggnadsnämnden ska normalt göra minst ett tillsynsbesök på arbetsplatsen i lämpligt skede. 
  
 Över tillsynsbesöket förs anteckningar som delges bygg- Blackburn. 
  
 Efter tillsynsbesök får kontrollplanen omprövas av bygg- nadsnämnden. 
  
 Enligt 11 kap. 1 § första stycket punkt 5 PBL ska bygg- nadsnämnderna övervaka efterlevnaden av denna lag och med stöd av lagen meddelade föreskrifter och beslut. Denna formulering ändrades inte vid reformeringen av kontroll- och tillsynssystemet år 1995. Motsvarande krav fanns även i 1 § byggnadsstadgan (1959:612). I de övervakande uppgifterna avsågs enligt motiven till PBL och byggnadsstadgan både bygglovet, i lagen reglerade kontroller och besiktningar samt sanktionsreglerna. Trots att en mycket stor del av den övervakande funktionen försvann i och med förändringarna år 1995, nämligen byggnadsnämndens besiktningar av byggobjekten, kommenterades detta ytterst marginellt i motiv- texten. I princip hänvisades endast till den nyinförda regeln, att byggnadsnämnden har rätt att avbryta ett bygge om byggherren inte följer kontrollplanen i väsentliga avseenden. 
 251 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 Vad som generellt menas med benämningen tillsyn är för närvarande under regeringens beredning. Boverket lämnade under 2007 över en rapport, Tydligare statligt ansvar i plan- och bygglagen, till regeringen med förslag om statens roll och ansvar för tillsyn och uppsikt i PBL. Boverket relaterade sitt förlag till Tillsynsutredningens betänkande, Förslag om en tydligare och effektivare tillsyn, SOU 2004:100. Boverkets förslag innebär dock ingen synpunkt på hur kommunernas tillsyn av byggprojekt närmare ska definieras utan fokuserades på länsstyrelsernas och Boverkets tillsyn över kommunernas agerande. 
 Tillsynsutredningen föreslog en ensartad definition på begreppet tillsyn, nämligen: 
 en oberoende och självständig granskning av tillsynsobjekt som syftar till att kontrollera om tillsynsobjektet uppfyller de krav och villkor som följer av lag,  
 EG-förordning 
  eller annan föreskrift och av särskilda villkor som har meddelats i anslutning till sådana föreskrifter samt beslut om åtgärder som syftar till att vid behov åstadkomma rättelse av den objektsansvarige. 
 I 1 kap. 7 § första stycket PBL sägs att i varje kommun skall det finnas en eller flera nämnder som skall fullgöra kommunens uppgifter inom plan och byggnadsväsendet och ha det närmare inseendet över byggnadsverksamheten. I 11 kap. 1 § görs en upp- räkning av nämndens uppgifter, bl.a. att den skall övervaka efter- levnaden av denna lag och med stöd av lagen meddelade före- skrifter och beslut. 
 I PBL förekommer däremot inte ordet tillsyn när det gäller kommunernas hantering av byggfrågorna. Eftersom reformen år 1995 avsåg att helt och fullt lägga ansvaret för att föreskrifterna följs på byggherren, tonades kommunernas tillsynsinsatser ner i motiven till lagen. När byggnadsnämndernas besiktningar år 1995 försvann ur 9 kap. utgick också alla skrivningar som på något sätt kunde knytas till tillsynsbegreppet. Kvar blev bara ordet i rubriken till 9 kap. Resultatet blev också att merparten av kommunerna drog ner på resurserna på den tekniska sidan. 
 I den allmänna debatten framhålls ofta, att kommunerna måste öka sin tillsynsverksamhet eller att den har dragits ner under senare år osv. De allra flesta inom byggbranschen avser med detta byggnadsnämndernas tillsyn på byggarbetsplatserna. Vi anser det vara lämpligt med en definition av vad som inryms i byggnads- nämndernas tillsyn, men vi har inte funnit att den definition som 
 252 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 Tillsynsutredningen har presenterat och som har återgetts ovan är riktigt passande för byggnadsnämndernas verksamhet. Defini- tionen betonar nämligen alltför ensidigt kontrollen av lagens efterlevnad och sanktionsmomenten. En bättre spegling av vad som enligt PBL ligger i byggnadsnämndens tillsyn är att  
 dels  
 hänvisa till den något "mjukare" rollen som "samrådspartner" vid församråd, tekniskt samråd och slutsamråd i kombination med tillsynsbesök på byggarbetsplatsen  
 och dels  
 peka på uppgifterna enligt 10 kap. att ingripa mot och besluta om sanktioner mot felaktigheter. Enligt vår uppfattning är det dessa moment som bör ingå i en legaldefinition av "byggnadsnämndens tillsyn", som bör tas in i 1 kap. 
 I dag är förtroendet och respekten för kommunernas inseende över byggnadsverksamheten närmast obefintligt. I en del kommuner görs inga tillsynsbesök över huvudtaget på byggarbets- platserna. Att även byggherrens kontrollant enligt entreprenad- avtalet inte heller särskilt ofta är på arbetsplatserna – i den mån en kontrollant över huvud taget har utsetts – förstärker intrycket av att kontroller är mindre viktiga. Med en utökad  
 KA-funktion 
  och en kunnig AA borde risken vara mindre för sådana fall av uppseendeväckande byggfel, som numera inträffar alltför ofta. 
 Ändå är det viktigt att samhället inte helt förlitar sig på de nu nämnda aktörerna. Någon kommunal tillsyn av att samhällets regler följs behöver finnas. Man får ha i minnet att AA är knutna till entreprenadföretagen, vilka inte alltid helt behöver dela bygg- herrens och samhällets mål. KA handlas upp av byggherren och utgör en kostnad för denne. Det förekommer att byggherrar väljer den KA som kostar minst och gör minst. Tyvärr är nämligen inte heller alla byggherrar kunniga och ambitiösa. 
 Vi utgår från att merparten av de byggherrar, KA och AA som kommer att verka i framtidens byggobjekt kommer att vara kunniga, kvalitetsmedvetna, erfarna och kompetenta på alla sätt, och att de lägger ner den tid som behövs för ett gott resultat. Denna kategori behöver byggnadsnämnderna inte satsa några direkta resurser på med det tillsyns- och kontrollsystem som vi föreslår. Men ett kontroll- och tillsynssystem syftar framför allt till att uppdaga missförhållanden, som t.ex. byggfusk, byggfel på grund av okunskap, kortsiktigt ekonomiskt tänkande eller dåligt engage- mang. Sådana faktorer har uppenbarligen dagens kontrollsystem inte kunnat fånga upp. 
 253 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 En kontrollplan förutsätter att man i förväg försöker föreställa sig vilka misslyckanden som kan tänkas uppkomma under byggtiden. Det är alltså fråga om en slags riskbedömning. Även risken för allvarliga fel förbises emellertid lätt, när man utformar kontrollplanen. Därför kan en aldrig så bra kontrollplan ersätta ett faktiskt besök på bygget med öppna sinnen. Vi är övertygade om, att alla besiktningsmän och byggnadsinspektörer är villiga att verifiera detta. Ser kommunens handläggare t.ex. att bygget dryper av fukt, kan det finnas anledning att initiera nya kontrollinsatser och att ifrågasätta aktörerna. 
 Vi föreslår därför att för merparten av byggprojekt, som omfattas av en kontrollplan, ska byggnadsnämnden göra minst ett tillsynsbesök på byggarbetsplatsen. Vi har valt att föreslå att byggnadsnämnden  
 normalt  
 ska göra minst ett sådant besök. Med det menar vi att byggnadsnämnden själv kan bedöma när det är obehövligt. För en- och tvåbostadshus och större byggprojekt ska det dock finnas mycket bärande skäl för att inte göra ett tillsynsbesök. 
 Detta kommer att kräva, att vissa kommuner behöver förstärka sina resurser till den nivå som fanns före reformen år 1995. Eftersom byggnadsnämndens arbete med dessa frågor finansieras med avgifter, bör detta inte vara något större ekonomiskt problem. Kanhända blir detta den enskilda åtgärd, i det av oss nu föreslagna nya kontroll- och tillsynssystemet, som på sikt kommer att ha störst betydelse för systemets trovärdighet och effekt. 
 Byggnadsnämndernas tillsynsbesök blir närmast av karaktären revisioner. Nämndens handläggare bör se efter att kontrollplanen och bygglovet följs, att KA är närvarande i föreskriven utsträck- ning, att inget uppenbart misstämmer med byggreglerna osv. 
 Över tillsynsbesöket förs anteckningar som delges byggherren, KA och AA. Om byggnadsnämnden vid besöket upptäcker allvar- liga avvikelser från föreskrifterna eller bygglovet, förväntas bygg- nadsnämnden kalla till ett avgiftsfinansierat samråd och diskutera nödvändiga åtgärder, bl.a. kan kontrollplanen i detta läge behöva revideras. 
 Tillsynsbesöket på byggarbetsplatsen kan inte jämföras med de besiktningar som byggnadsnämnden gjorde enligt tidigare lagstift- ning. En återgång till forna tiders myndighetsbesiktningar rimmar inte längre med dagens samhällsinriktning. Tyngdpunkten ska fortfarande ligga på byggherrens egenkontroll, kompletterad med sakkunnigkontroll. 
 254 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 Att kommunerna bör få ta ut en avgift för tillsynen är lika naturligt som att de tar ut en bygglovsavgift. Flera angränsande lagar, t.ex. miljöbalken, medger att myndigheten tar ut avgifter för tillsynsbesöken. När det gäller PBL anser vi dock inte att det är lämpligt att ta ut en avgift vid varje enskilt besök. I stället bör kostnaden för ett tillsynsbesök på byggarbetsplatsen ingå i bygg- lovstaxan. Vi föreslår därför att bygglovstaxan bör innefatta  
 ett  
 tillsynsbesök för projekt som är större än nybyggnad av en- och tvåbostadshus. Konstateras det vid det tekniska samrådet, att det ska göras fler tillsynsbesök, bör en kompletterande bygglovsavgift kunna tas ut för de tillsynsbesök som är bestämda i kontrollplanen. Tillsyn som påkallas av byggherren, KA, eller AA på grund av missförhållanden bör dock byggnadsnämnden inte kunna ta ut avgifter för, och inte heller för sådana tillsynsbesök som inte förutsatts i det tekniska samrådet. 
 I detta sammanhang vill vi framhålla, att den avgift som byggnadsnämnden tar ut i samband med bygglovet är kopplad just till de insatser som taxan bygger på. Byggnadsnämndens rådgivningsverksamhet eller allmänna övervakningsverksamhet ska alltså fortfarande vara skattefinansierad. 
  
 9.5.17 
  
 Slutsamråd och slutbesked 
  
 I god tid innan byggnadsprojektet eller byggnadsetappen färdigställs för ibruktagande, ska KA till byggnadsnämnden lämna in i kontrollplanen föreskrivet underlag för slutbevis. 
  
 Byggnadsnämnden ska därefter skyndsamt kalla till ett slutsamråd, om det inte är uppenbart obehövligt. 
  
 Till detta slutsamråd ska byggherren, KA och AA kallas och delta, samt andra som nämnden bestämmer kallas. 
  
 Vid det avslutande samrådet ska en genomgång göras av förutsättningarna för slutbesked. 
  
 Ett slutbesked får innehålla föreskrifter och villkor. 
  
 Ett provisoriskt slutbesked kan lämnas, när vissa kontroller inte kan utföras förrän i ett senare skede. 
  
 255 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 Slutbeviset infördes som ett nytt inslag vid reformen år 1995, delvis som en ersättning för de slutbesiktningsbevis som utfärdades tidigare. Ingen remissinstans ifrågasätter slutbeviset som doku- ment. Nästan total enighet råder dock om, att slutbeviset inte har fått den betydelse som var avsikten. Alltför många byggherrar efterfrågar inte slutbeviset över huvudtaget. I de lägena blir inte heller byggnadsnämnderna informerade om när bygget är avslutat. Många KA vittnar också om, att det är svårt att få in de verifikationer som efterfrågats i kontrollplanen. Därför finns det heller ingen möjlighet att begära att få ett slutbevis av byggnadsnämnden. Det är heller inte så många aktörer utanför byggverksamheten som efterfrågar slutbeviset. Vi tänker närmast på kreditgivare, försäkringsbolag och mäklare. Detta beror sannolikt också på att lagen är oklar i frågan om när bygget ska anses vara avslutat. Bygglovet gäller i dag i fem år. Byggnads- nämndens beslut om kontrollplan upphör, om byggnadsarbetet inte påbörjas inom två år, men enligt lagen kan byggnadsarbetet i princip hålla på i evighet. I 9 kap. 5 § föreslår vi att om byggnads- arbetet inte är avslutat när bygglovet går ut, ska byggherren och KA på nytt kallas till ett tekniskt samråd. För att man begreppsmässigt ska få en pendang till byggstartbeskedet föreslår vi att slutbeviset får benämningen slutbesked. 
 Vi delar i stort sett  
 PBL-kommitténs 
  syn på hur kontroll- och tillsynsprocessen ska avslutas. Att kommunen kallar till ett avslutande samråd som underlag för slutbeskedet anser vi är riktigt. I dag tvingas byggnadsnämnden skriva ut slutbevis utan att veta särskilt mycket om hur projektet egentligen har avlöpt. 
 Även det avslutande samrådet får karaktären av en revision. En av de viktigaste punkterna blir att avgöra hur kontrollplanen har uppfyllts, och om det finns avvikelser från bygglovet eller tekniska föreskrifter. Den misstro som i dag finns till egenkontrollen utifrån kontrollplanen tror vi kommer att vändas, om vi nu definierar kontrollerna noggrant och följer upp dem bättre än tidigare. 
 Även slutsamrådet ska innehålla några obligatoriska punkter: 
  
 1. 
  
 kontrollplanens genomförande, 
  
 2. 
  
 eventuella avvikelser från bygglov eller föreskrifter, 
  
 3. 
  
 KA:s och byggnadsnämndens dokumentation över byggplats- besök, 
  
 4. 
  
 behov av kompletterande kontroll av särskilt sakkunnig, 
  
 256 
  
 SOU 2008:68 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 5. 
  
 förutsättningar för att kunna lämna slutbesked och 
  
 6. 
  
 villkor för ibruktagande. 
  
 Vi kommenterar dessa punkter i författningskommentaren till 9 kap.16 §. 
  
 PBL-kommittén 
  föreslog att byggnaden inte skulle få tas i bruk, innan slutbeviset har utfärdats. Detta för att ge mer eftertryck åt slutbeviset. För vissa arbeten ligger det i sakens natur att detta är orimligt, t.ex. vid ändringar eller tillbyggnader. Vid nybyggnad skulle dock ett sådant krav i och för sig kunna tillämpas. Flera remissinstanser, bl.a. Boverket, förespråkar ett sådant krav. Vi ställer oss dock tveksamma till detta. Frågan är nämligen hur kommunen i praktiken ska kunna upprätthålla en sådan påföljd. Det är svårt att tänka sig hur byggnadsnämnden ska kunna låta avhysa en familj som av okunnighet om PBL alltför tidigt har flyttat in i sitt färdigställda hus. Effekten blir att fel part drabbas. Risken finns att detta blir ett krav som varken byggnadsnämnder eller byggherrar bryr sig om. I ett sådant fall urholkas förtroendet för lagstiftningen, vilket skulle leda till svårare konsekvenser, än om familjen har flyttat in trots att vissa formalia inte är uppfyllda. I stället anser vi att de normala sanktionsreglerna är tillräckliga för att komma till rätta med eventuella felaktigheter i huset. Om byggnadsnämndens representant konstaterar allvarliga brister vid det slutliga samrådet, kan byggnadsnämnden utfärda ett användningsförbud enligt den sanktion som nu föreslås flyttas till 10 kap.18a §. 
 När byggnadsnämnden konstaterar, att byggherren har uppfyllt sina åtaganden enligt bygglovet, byggstartbeskedet, kontrollplanen, eventuella villkor i samband med det slutliga samrådet, och byggnadsnämnden inte har funnit skäl att ingripa enligt sanktionsreglerna i 10 kap., ska byggnadsnämnden utfärda ett slutbesked. Slutbeskedet får meddelas i etapper. 
 Slutbeviset är i dag, som sagt, i ganska liten utsträckning efterfrågat av byggherrarna. Orsaken är bl.a. att andra aktörer inte heller efterfrågar slutbeviset. Några kreditinstitut har dock tagit för vana att fråga efter slutbeviset, innan man beviljar krediter. En viktig ambition är att få slutbeskedet efterfrågat. Först när slutbeskedet betraktas som ett viktigt dokument vid vidareförsälj- ningar eller av banker, mäklare och försäkringsbolag blir det efterfrågat. Om slutbeskedet saknas eller innehåller belastande 
 257 
  
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggandet 
  
 SOU 2008:68 
  
 noteringar, lär detta slå tillbaka på den ursprunglige byggherren. Eftersom utförda kontroller ska spegla kritiska moment i bygg- projektet, borde det ligga i byggherrens intresse, inte minst vid en eventuell framtida försäljning, att det finns ett slutbesked. 
 Vi tror, särskilt med hänsyn till det slutliga samrådet och de nu föreslagna betydligt säkrare kontrollinstrumenten, att värdet av slutbeskedet kommer att öka och att därmed slutbeskedet kommer att få en ökad efterfrågan. 
 258 
 10 Rivning 
  
 10.1 
  
 Gällande rätt 
  
 Rivning av hela byggnader eller delar av byggnader kräver enligt 8 kap. 8 § rivningslov inom detaljplanelagt område, om det inte har bestämts något annat i planen. Kommunen kan genom områdesbe- stämmelser utvidga kravet på rivningslov att gälla även utanför detaljplanelagt område. Att riva byggnader som inte är bygglovs- pliktiga kräver inte rivningslov, om inte kommunen har beslutat det. 
 För rivning av byggnader eller delar av byggnader som inte är komplementbyggnader eller av ekonomibyggnader som inte kräver bygglov ska enligt 9 kap. 2 § en rivningsanmälan göras till bygg- nadsnämnden. Till en rivningsanmälan ska, om byggnadsnämnden inte har beslutat något annat, fogas en rivningsplan över hur rivnings- materialet kommer att hanteras och en beskrivning av projektets art och omfattning. Detta framgår av 9 kap. 4 §. I vissa fall kan bygg- nadsnämnden besluta, att en inlämnad bygganmälan ska komplet- teras med en rivningsplan, om det kan antas att farligt avfall upp- kommer i samband med byggnadsarbetet. Ett sådant beslut ska enligt 9 kap. 2 a § fattas inom en vecka från det att bygganmälan har kommit in. 
 I de fall en rivningsåtgärd kräver rivningsplan ska enligt 9 kap. 13 § en kvalitetsansvarig utses av byggherren. 
 Grunder för vägran av rivningslov är enligt 8 kap. 16 § riv- ningsförbud i detaljplan eller områdesbestämmelser samt behov av byggnaden för bostadsförsörjningen eller byggnadens historiska, kulturhistoriska, miljömässiga eller konstnärliga värde. 
 259 
  
 Harris 
  
 SOU 2008:68 
  
 10.2 
  
 PBL-kommittén 
  
 PBL-kommittén 
  föreslog att rivningslovplikten skulle förändras. Kommitténs förslag i sammanfattning: 
  
 Skyddet mot rivning av bevarandevärd bebyggelse förstärks genom att krav på rivningslov införs även i områden som inte omfattas av detaljplan. 
  
 Kommunernas möjligheter att minska rivningslovsplikten där så är lämpligt kan underlättas genom ett förenklat förfarande för områdesbestämmelser. 
  
 Behovet av byggnaden för bostadsförsörjningen avskaffas som grund för att vägra rivningslov. 
  
 Krav på rivningsanmälan och rivningsplan avskaffas. Tillsyn av hanteringen av rivningsavfallet ska fortsättningsvis hanteras inom ramen för miljöbalkens prövningssystem. 
  
 10.3 
  
 Remissinstanserna 
  
 Många av remissinstanserna delar i huvudsak  
 PBL-kommitténs 
  för- slag. Naturvårdverket, Sveriges Byggindustrier och Miljöförvalt- ningen i Stockholms stad anser dock att reglerna om rivning av byggnader i PBL i princip bör bestå. Boverket har inte i sitt ytt- rande tagit upp frågan om den formella hanteringen av rivning av byggnader. 
  
 10.4 
  
 Direktiven 
  
 I direktiven är det inte tydligt uttalat att frågan om förfarandet vid rivning ska behandlas i utredningen. Eftersom frågan om rivning på flera sätt är kopplad till många begrepp och delar i PBL, som direkt berörs av utredningen, faller det sig dock naturligt att även se över reglerna om rivning. 
 260 
  
 SOU 2008:68 
  
 Rivning 
  
 10.5 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Sammanfattning 
 Mot bakgrunden av nedan redovisade erfarenheter och ställ- ningstaganden bör reglerna om rivning av byggnader i huvudsak stå kvar PBL med vissa justeringar. 
  
 Krav på rivningslov av byggnader och del av byggnader med de undantag som finns i gällande lagstiftning ska gälla generellt både inom och utanför detaljplanelagt område. 
  
 Behovet av byggnaden för bostadsförsörjningen avskaffas som grund för att vägra rivningslov. 
  
 Krav på rivningsanmälan avskaffas. 
  
 Byggherren ska lämna in en rivningsplan med inventering av far- ligt avfall och en redovisning av hur rivningsmaterialet kommer att hanteras. Byggnadsnämnden får i enskilda fall besluta att en rivningsplan inte behöver ges in. 
  
 Rivningsarbetena får inte påbörjas innan byggnadsnämnden har godkänt rivningsplanen. 
  
 Byggherren ska utse en kontrollansvarig vid åtgärder som kräver rivningslov, om en rivningsplan behövs. 
  
 Byggherren och den kontrollansvarige ska kallas till ett tekniskt samråd, om inte byggnadsnämnden finner ett sådant samråd obehövligt. 
  
 När byggherren har uppfyllt sina åtaganden enligt beslutet om rivningsplanen, ska byggnadsnämnden lämna ett slutbesked. 
  
 10.5.1 
  
 Rivningslov, rivningsplan och tekniskt samråd 
  
 Rivning av byggnader eller delar av byggnader är ofta en inledande fas i byggandet. Rivningen hanteras också i många fall av det före- tag som senare ska uppföra en ny byggnad eller göra en tillbyggnad. Byggnadsnämnderna har idag rutiner för handläggning av rivnings- ärenden. Vid byggsamrådet diskuteras ofta hanteringen av rivnings- frågorna, även om rivningssamråd inte krävs i nu gällande lag- stiftning. Mot bakgrund av det nu sagda är det både rimligt och praktiskt att de frågor som hänger samman med rivningsarbetet regleras i PBL också i fortsättningen, även om frågorna har viss koppling till miljöbalken. 
 Krav på rivningslov gäller idag enbart inom detaljplanelagt område. Samhällskravet på att rivningsmaterial ska tas om hand och hanteras 
 261 
  
 Rivning 
  
 SOU 2008:68 
  
 på lämpligt sätt, liksom säkerhetsfrågorna, bör vara detsamma oav- sett var byggnaden som ska rivas är belägen. En av grunderna för att vägra rivning är enligt 8 kap. 16 § punkt 3 att byggnaden bör bevaras på grund av byggnadens eller bebyggelsens historiska, kultur- historiska, miljömässiga eller konstnärliga värde. Många byggnader utanför planlagda områden har dessa värden. Vi finner det därför rimligt att kravet på rivningslov gäller generellt, oavsett planförhållan- dena. 
 Många äldre byggnader innehåller byggnadsmaterial med farligt avfall, t.ex. asbest, kvicksilver, bly och PCB. Det är en angelägen samhällelig uppgift, att se till att det finns ett regelverk som så enkelt som möjligt tydliggör ansvaret för att det farliga avfallet vid rivningsåtgärder forslas bort och tas om hand. 
 I samband med rivningsarbeten - i framför allt tätorter med publika aktiviteter och trafikintensiv omgivning - är säkerheten viktig för dem som arbetar och i övrigt verkar eller finns i och nära rivningsområdet. Det är ett betydelsefullt allmänt intresse att omhändertagandet av farligt och även övrigt avfall utförs på ett lämpligt sätt. 
 Vårt förslag är att byggherren tillsammans med den kontroll- ansvarige redovisar hur rivningen ska ske i en rivningsplan. 
 En ansökan om rivning bör kompletteras med uppgifter om riv- ningens omfattning och eventuell förekomst av farligt avfall. Om rivningsplanen inte lämnats in samtidigt som ansökan om rivnings- lov, bör byggnadsnämnden i samband med lovprövningen ta ställ- ning till behovet av rivningsplan. 
 Vi anser det vara angeläget, att det även fortsättningsvis finns en person, den kontrollansvarige, som följer upp att åtgärderna enlig rivningsplanen blir genomförda. Åtgärderna är ju i många fall av sådant slag att det krävs särskild kompetens vad gäller inventering, hantering, transport eller deponi av avfallet i samband med riv- ningsarbetet. En kompetent kontrollansvarig bör vara en garanti för att dessa frågor behandlas på ett riktigt sätt. 
 Om byggnadsnämnden finner det nödvändigt, bör nämnden ha möjlighet att kräva ett tekniskt samråd, som i många fall kan sam- ordnas med det tekniska samråd, som äger rum när rivningen följs upp av byggnadsåtgärder. 
 I rivningssammanhang är det ofta många frågor som byggherren och kommunen behöver diskutera innan arbetet påbörjas. Felaktig hantering kan ju leda till miljöskador eller säkerhetsrisker. Är det uppenbart att redovisningen av utförandet i rivningsplanen är till- fredsställande och att förtroendet och kompetensen hos bygg- 
 262 
  
 SOU 2008:68 
  
 Harris 
  
 Blackburn och den som utför arbetet är stort, bör kommunen kunna besluta att samråd inte krävs. 
 Har kommunen funnit att en rivningsplan behövs, är det rimligt att rivningsarbetena inte får påbörjas innan planen beslutats av bygg- nadsnämnden. Nu gällande bestämmelser i 9 kap. 12 § andra stycket punkt 3, bör gälla även i fortsättningen. 
 Att rivningsplanen följts bör bestyrkas av byggherren. Det kan ske genom att den kontrollansvarige (eller byggherren) lämnar in veri- fikation (intyg) som bekräftar att åtgärderna har utförts enligt be- slutad rivningsplan. Vi har under utredningsarbetet övervägt att före- slå att avslutningen av ett rivningsärende skulle vara en registrering av nämnda intyg hos byggnadsnämnden. Många efterfrågar dock en bekräftelse på att nämnden tagit emot intygen, varför vi föreslår att även rivningsarbeten ska avslutas med ett slutbesked från bygg- nadsnämnden när verifiering enligt rivningsplanen har kommit in till nämnden. 
  
 10.5.2 
  
 Bostadsförsörjningen ingen prövningsgrund 
  
 Behovet av bostäder bedömer vi inte längre bör utgöra en grund för vägran till rivningslov. Vi delar  
 PBL-kommitténs 
  uppfattning i frågan.  
 PBL-kommittén 
  anförde bl.a. (SOU 2005:77, sid. 724f): 
 Problemet med bostadsförsörjningen som prövningsgrund är dels att den måste tillämpas utifrån marknadsmässiga och fastighetseko- nomiska bedömningar, vilka utgör betydande osäkerhetsfaktorer, dels att den omfattar bostadssociala ambitioner som inte kan följas upp av PBL. 
 Bestämmelsen har sitt ursprung från den tid då kommunerna var skyldiga att upprätta bostadsförsörjningsplaner. I dag är detta ingen skyldighet, men riktlinjer för bostadsförsörjningen ska antas av kom- munfullmäktige under varje mandatperiod. Kommunala bostadsför- sörjningsprogram kan läggas till grund för prövning av rivningslov, om hänsyn tas till byggnadens skick och läget på bostadsmarknaden. Därtill är bestämmelsen ägnad att vara ett varsamhetsskydd för de boende, vilka då en rivning aktualiseras har ett svagt besittningsskydd enligt både jordabalken och hyreslagen. Det ligger således i hög grad i hyresgästernas intresse att kunna påverka beslut i rivningsfrågor (se Didón m.fl., Plan- och bygglagen s. 8:108). 
 Sveriges Kommuner och Landsting, Sveriges Byggindustrier. Natur- vårdsverket, Konsumentverket och Miljöförvaltningen i Stockholm har inga invändningar mot att nämnda grund för avslag tas bort. 
 263 
  
 Rivning 
  
 SOU 2008:68 
  
 Marknadsmässiga, fastighetsekonomiska och bostadssociala bedöm- ningar är även enligt vår uppfattning inte normalt utgångspunkten för prövningar i PBL. Behovet av att styra bostads- eller lokalbehovet är alltså en fråga som kommunen bör lösa på annat sätt och i annat sammanhang. 
 264 
  
 11 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 11.1 
  
 Gällande rätt 
  
 Begreppen ändring och underhåll återfinns både i PBL och i bygg- nadsverkslagen, BVL. Någon definition av dessa begrepp finns inte i författningarna. I 3 kap. 3 § PBL anges att byggnader ska uppfylla de krav som anges i 2 § BVL. Där föreskrivs att byggnadsverk som uppförs eller ändras ska uppfylla vissa väsentliga tekniska egen- skapskrav. Enligt andra stycket ska kraven iakttas med beaktande av de varsamhetskrav som finns i 3 kap.  
 10–14 
  §§ PBL. Av 2 § sista stycket BVL framgår att byggnadsverk ska underhållas på visst sätt. I BVF finns ytterligare regler om ändringar. 
 Av 3 kap.10 § PBL framgår att ändringar av en byggnad ska utföras varsamt så att byggnadens karaktärsdrag beaktas och bl.a. dess bygg- nadstekniska och historiska värden tas till vara. Av 13 § samma kapitel framgår att byggnaders yttre ska hållas i vårdat skick. Under- hållet ska anpassas till byggnadens olika värden (bl.a. historiska och kulturhistoriska). 
 I 14 § BVF anges att när en byggnad byggs till eller ändras på annat sätt ska de tekniska egenskapskraven uppfyllas när det gäller den tillbyggda delen eller ändringen. Hänsyn ska tas till ändringens omfattning och byggnadens förutsättningar. Om en annan ändring av en byggnad än tillbyggnad medför en avsevärd förlängning av byggnadens brukstid eller en väsentligt ändrad användning av byggnaden eller del av denna, ska de tekniska egenskapskraven vara uppfyllda även beträffande de delar av byggnaden som, utan att omfattas av ändringen, indirekt berörs av denna (15 § BVF). Detta är de s.k. följdkraven. Även i detta fall ska hänsyn tas till ändringens omfattning och byggnadens förutsättningar. En special- regel gäller för tillgänglighetskravet i 12 § BVF, som även ska tillämpas i den utsträckning det inte är uppenbart oskäligt med 
 265 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 SOU 2008:68 
  
 hänsyn till ändringens omfattning och byggnadens standard. Tillbyggnader utlöser dock inte följdkraven enligt 14 § BVF. 
  
 11.2 
  
 Direktiven 
  
 Regeringen konstaterar att det finns anledning att se över termen ändring med hänsyn till behovet av tydlighet, enkelhet och förut- sägbarhet framför allt med avseende på vilka följdkrav som ska kunna ställas. I sammanhanget bör även begreppet underhåll klar- läggas och tydliggöras. Regeringen har erfarit att det även råder oklarhet om varsamhet som begrepp och hur varsamhet kan hanteras samtidigt som de tekniska egenskapskraven ska efterlevas. Det finns enligt regeringens bedömning skäl att se över möjlig- heterna att så långt som möjligt undanröja dessa oklarheter. 
  
 11.3 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Sammanfattning 
  
 Begreppet annan ändring utmönstras ur lagstiftningen och ersätts med ändring av byggnadsverk och ombyggnad. Dessa begrepp definieras i lagstiftningen och reglerna flyttas till PBL. Även att ta i anspråk en byggnad för väsentligen annat ändamål inräknas i begreppet ändring. 
  
 Vid bygglovspliktiga ändringar, som tillsammans med tidigare ändringar och underhåll, leder till en påtaglig förnyelse av hela byggnadsverket (ombyggnad) ska hela eller en betydande och avgränsbar del byggnadsverket uppfylla samhällskraven. Detta ersätter nuvarande regler om avsevärd förlängning av bygg- nadens brukstid och väsentligt ändrad användning. 
  
 Begreppet underhåll ges ett tydligare innehåll och reglerna för underhåll samlas i 3 kap. PBL. 
  
 11.3.1 
  
 Bakgrund 
  
 Vid tillkomsten av PBL användes begreppen tillbyggnad, ombygg- nad och annan ändring. Tillbyggnader som krävde bygglov skulle uppfylla nybyggnadskraven, medan tillbyggnader som inte krävde bygglov skulle uppfylla kraven i skälig utsträckning. Enligt dåvar- 
 266 
  
 SOU 2008:68 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 ande lydelse av PBL avsågs med ombyggnad åtgärder som fordrar bygglov och som dessutom avsevärt förlänger brukstiden för en byggnad eller en del av den. Till ombyggnad hänfördes också sådan ändring som utfördes i avsikt att väsentligt ändra byggnadens eller byggnadsdelens användning. Ombyggnader skulle uppfylla nybygg- nadskraven i den utsträckning som angavs i PBF och förväntade myn- dighetsföreskrifter. Andra ändringar (som inte var lovpliktiga) skulle uppfylla nybyggnadskraven i skälig utsträckning. 
 Fr.o.m. den 1 juli 1995 förekommer inte längre begreppet ombygg- nad i bygglagstiftningen. I princip allt som inte är nybyggnad eller underhåll är ändring. 
 Begreppet ändring delas in i tillbyggnad och annan ändring. Vad som avses med tillbyggnad är klargjort i förarbetena (prop. 1985/86:1 s. 501). Vid lagrevideringen år 1995 anfördes dock att bestämmelserna om ombyggnad var svåra att tillämpa, bl.a. var det svårt att vid en ombyggnad urskilja åtgärder som var en följd av eftersatt underhåll och därmed att anse som underhållsåtgärder. Dessutom anfördes, att definitionen av ombyggnad var olämplig, eftersom den grund- ades på svåra bedömningar av åtgärdens effekt och syfte. En defini- tion av begreppet ändring bedömdes som obehövlig av regeringen med hänvisning till att varken nybyggnad eller tillbyggnad defini- erades i lagen (prop. 1993/94:178 s. 96 och 99). 
 I samband med att de tekniska egenskapskraven överfördes till lagen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m., BVL. överfördes även begreppet avsevärt förlängd brukstid till för- ordningen om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m., BVF. Begreppet kom då istället att användas som ett kriterium för huruvida följdkraven blir aktuella vid ändringar. I den proposition som föregick BVL (prop. 1993/94:178) antyds inte, att någon för- ändrad innebörd av avsevärt förlängd brukstid eftersträvades. Stor osäkerhet har dock rått, både bland byggnadsnämndernas handläggare och bland byggherrar, om hur detta krav ska tolkas. 
 Även rättsinstanserna har haft svårt att tillämpa principerna i praktiken. Det visar bland annat två uppmärksammade rättsfall om dessa frågor. 
 I ett avgörande från Kammarrätten i Stockholm (mål nr  
 4122-1998, 
  dom  
 2000-03-08), 
  som gällde krav på byggfelsförsäkring, tog Kam- marrätten ställning till frågan om byggnadsåtgärderna avsevärt för- längde brukstiden. De aktuella ändringsarbetena omfattade nya avlopps- och vattenledningar, ny köksinredning, ny badrumsinred- ning, vattenisolering och ytskikt i badrum, nya ventilationskanaler 
 267 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 SOU 2008:68 
  
 och fläktaggregat, ny elinstallation och tilläggsisolering på vindar. Kammarrätten bedömde att den planerade installationen av nya avlopps- och vattenledningar liksom nya ventilationskanaler och fläktaggregat, var ändringar som innebar att byggnaden kunde brukas för sitt ändamål utan ytterligare ändringar under en avsevärt längre tid än vad som annars skulle ha varit fallet. Kammarrätten uttalade sig inte om vad övriga byggnadsåtgärder skulle hänföras till. Prövningstillstånd till Regeringsrätten meddelades inte i målet. 
 I ett annat mål (mål nr  
 362-07, 
  dom  
 2007-07-05) 
  kom Kammar- rätten i Jönköping till ett något annorlunda resultat. De byggnads- åtgärder som skulle utföras var utbyte av ytskikt i hygienut- rymmen, byte av avloppsledningsstammar och vattenledningar samt byte av utrustning i kök och badrum. Kommunen ansåg att ett stam- byte medförde en avsevärd förlängning av byggnadens brukstid och ansåg därför att s.k. följdkrav i form av tillgänglighet och använd- barhet för personer med nedsatt rörelse- och orienteringsförmåga blev aktuella beträffande breddning av badrumsdörrar. Såväl läns- styrelsen som länsrätten ansåg att byte av stamledningar medför att en byggnad kan brukas under avsevärt längre tid än annars och att kraven på tillgänglighet därför skulle uppfyllas beträffande de delar som indirekt berördes av ändringen. Vidare ansågs med hänsyn till åtgärderna som berörde stamledningarna och badrummen invändigt, att det inte kunde anses uppenbart oskäligt att kräva att dörrarna till badrummen breddades. 
 Kammarrätten ansåg dock att stambytena inte kunde uppfattas som standardhöjande ändringar av byggnaden, utan att dessa åtgärder i stället skulle uppfattas som underhåll. Som en följd av stambytena hade det även gjorts en renovering i byggnaderna. Renovering av bad- rummen med byte av ytskikt och utrustning liksom bytet av viss utrustning i kök utgjorde åtgärder som var att anse som sådan ändring av byggnad som avses i 14 och 15 §§ BVF. De aktuella bad- rumsdörrarna omfattades inte av ändringen men fick uppfattas vara indirekt berörda av densamma. Byggnaderna i övrigt var inte anpas- sade till och tillgängliga för handikappade, t.ex. saknades hiss, och entréer och trapphus var svårttillgängliga för funktionshindrade. Kammarrätten fann, med hänsyn till ändringarnas omfattning samt byggnadernas standard, att det var uppenbart oskäligt att i samband med byte av ytskikt och utrustning i badrum samtidigt ställa upp kravet att dörrarna till badrummen skulle breddas med uppgivet syfte att öka tillgängligheten för handikappade. 
 268 
  
 SOU 2008:68 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 Det finns andra rättfall som handlar om ändring av byggnad. I flera av dessa rättsfall har det avgörande för domstolarna varit huruvida ändringen avsevärt påverkat byggnadens utseende, t.ex. RÅ 1993 ref. 85, RÅ 1997 not. 227 och RÅ 2001 not. 123. Domstolarna har däremot inte tagit ställning till huruvida åtgärden inte är att betrakta som ändring och i stället ska bedömas som underhåll. 
  
 11.3.2 
  
 Ändringar 
  
 I nu gällande regelverk är således ändringar dels tillbyggnader, dels annan ändring än tillbyggnad. Däremot är ändrad användning inte ändring. Enligt vår bedömning är detta ett onödigt omständligt sätt att beskriva olika typer av ändringar och en terminologi som inte synes ha någon egentlig betydelse. 
 Begreppet väsentligt ändrad användning (15 § BVF) skulle i och för sig kunna vara förhållandevis oproblematiskt. Det kan dock noteras, att om det inte görs några fysiska ändringar i byggnaden i samband med den ändrade användningen ställs inga krav alls, men om man gör en liten ändring i byggnaden, ställs krav inte endast på den ändrade delen, utan även följdkrav utlöses. Då en ändrad använd- ning utan byggnadsåtgärder, kan medföra t.ex. ett behov av ökade luftflöden, kan det synas rimligt att ändrad användning alltid ska medföra att samhällskraven uppfylls. Detta talar för att väsentligt ändrad användning bör göras till en åtgärd som utlöser tekniska krav och som är föremål för samhällets tillsyn och kontroll. Vi åter- kommer till detta nedan. Även ändrad användning ska enligt vårt förslag således räknas in i begreppet ändring. 
 Vi förordar att lagstiftningen renodlas och förenklas så att begrep- pen tillbyggnad respektive ändring av byggnadsverk används istället för tillbyggnad respektive annan ändring. Med tanke på att begreppet ombyggnad fortfarande efter tjugo år är ett begrepp som används av många och som uppfattas som ändringsåtgärder av lite större omfattning, föreslår vi även att begreppet ombyggnad återinförs för att beskriva de situationer där samhället ställer följdkrav. 
 Vi tycker att det är naturligt att i författning definiera begrep- pen nybyggnad, ändring av byggnadsverk, tillbyggnad, ombyggnad och underhåll. I detta sammanhang kan det också vara lämpligt att precisera flyttning av byggnad. Dessa definitioner bör återfinnas i PBL och då förslagsvis i 1 kap., medan de bygglovspliktiga åtgärd- erna finns uppräknade i 8 kap. 
 269 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 SOU 2008:68 
  
 I betänkandet Anpassad kontroll av byggandet (SOU 1993:94 s. 235) föreslogs att med ändring avses en åtgärd som förändrar en byggnads konstruktion, funktion eller utseende. 
 Vi tycker att den definitionen kan användas än idag, komplet- terad med det kulturhistoriska värdet och användningssättet. 
 Fortfarande kommer det dock att finnas två olika typer av änd- ringar: bygglovspliktiga ändringar och icke bygglovspliktiga ändringar. Så länge ändringarna inte har uppnått kvalifikationsnivån för ombygg- nad, kommer kraven endast att riktas mot de ändringsåtgärder som byggherren önskar utföra. 
 Vi anser att kraven oförändrade även ska riktas mot sådana änd- ringsåtgärder som inte är bygglovspliktiga. Vi har inte funnit att det finns några bärande skäl för att reducera kraven vid icke bygg- lovspliktiga ändringsåtgärder. Särskilt eftersom gränsen för när en ändringsåtgärd ska anses vara bygglovspliktig är svårdefinierad, då de flesta ändringsåtgärderna ska vara väsentliga för att bygglovsplikten ska utlösas. Byggnadsnämnden kan således i efterhand rikta sank- tioner mot en icke bygglovspliktig ändringsåtgärd som inte uppfyller kraven i 3 kap.  
 1–4 
  §§, modifierade utifrån byggnadens förutsätt- ningar, ändringens omfattning och kravet på varsamhet samt förbudet mot förvanskning. 
 Vid bygglovspliktiga ändringsåtgärder ska byggnadsnämnden göra en skälighetsbedömning, där nybyggnadskraven i 3 kap. 1– 4 §§ ska vägas mot byggnadens förutsättningar och varsamhets- kravet m.m. Trots att Boverkets byggregler, BBR, saknar före- skrifter som rör ändringar kan ändå de krav som ska gälla för nya byggnader enligt BBR vara en utgångspunkt inför en sådan skälighets- bedömning. Varsamhetskravet och de andra modifieringskriterierna ska dock aldrig kunna leda till att kraven helt slopas. 
 När användningen av en byggnad ändras, aktualiseras alla tek- niska egenskapskrav, kraven på tillgänglighet och kraven lämplig- het, vägda mot modifieringskriterierna. Om en byggherre vill använda en bostadslägenhet som daghem, aktualiseras t.ex. kraven på luft- utbyte, energieffektivitet och tillgänglighet i bygglovsprövningen och bedömningen inför byggstartbeskedet. 
 Enligt 8 kap. 3 § är ett antal yttre förändringar inom detaljplane- område bygglovspliktiga, som att färga om byggnader eller byta fasadmaterial eller taktäckningsmaterial samt att göra andra änd- ringar av byggnader som avsevärt påverkar deras yttre utseende. Dessa förändringar blir i lagens mening också ändringar som ska upp- fylla relevanta estetiska och tekniska egenskapskrav. Motsvarande 
 270 
  
 SOU 2008:68 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 krav ska uppfyllas även när ändringen inte är av en sådan omfatt- ning att den blir bygglovspliktig, t.ex. när utbytta fönster inte kan sägas avsevärt påverka byggnadens utseende. De tekniska egen- skapskrav som då aktualiseras är t.ex. säkerhet, hygien (fuktsäkert) och energieffektivitet. Om byggherren ska byta fasadmaterialet eller taktäckningsmaterialet, aktualiseras även kraven på brandsäkerhet. 
 För en- och tvåbostadshus gäller fr.o.m. den 1 januari 2008 att det under vissa förutsättningar är tillåtet att byta fasad och taktäck- ningsmaterial utan bygglov. Men även detta är naturligtvis änd- ringar som omfattas av de tekniska och estetiska kraven i 3 kap. 1– 4 §§, modifierade enligt 3 kap.6 §. 
 I avsnitt 12.3.5 tar vi upp Boverkets förslag på utökad bygglovs- plikt för fasadändringar. 
 Om byggherren anser att byggnadsnämnden vid ändringar ställer för höga krav, kan han alltid överklaga ett vägrat bygglov eller ett vägrat byggstartbesked. Vid ett församråd kan byggherren få besked om hur byggnadsnämnden ser på ändringskraven. 
 I författningskommentarerna till 3 kap. 6 § utvecklar vi vårt syn- sätt när det gäller kraven på ändrade delar eller funktioner och kraven på hela byggnaden eller en avgränsad del av denna vid ombyggnader. 
 Bygglovsplikten för ändringsåtgärder utvecklas närmare i avsnitt 12.3.4 och i författningskommentarerna till 8 kap. 1 §. 
  
 11.3.3 
  
 Tillbyggnad 
  
 Definitionen av begreppet tillbyggnad bör liksom i dag omfatta alla volymutvidgningar. Vid PBL:s tillkomst angav departementschefen att begreppet tillbyggnader täcker både en tillbyggnad som ger bygg- naden större planyta och en påbyggnad som ökar byggnadsvolymen. Att en vind inreds inom befintlig byggnadsvolym utgör däremot inte tillbyggnad. (prop. 1985/86:1 s. 501). I princip instämmer vi i denna definition. Regeringen verkar heller inte haft någon annan avsikt vid revideringen år 1995. 
 I praktiken har det dock rått oklarhet vid vissa åtgärder, om de ska räknas som tillbyggnader eller inte, t.ex. takkupor, balkonger och altaner. Framför allt frågan om dessa åtgärder ska vara bygg- lovspliktiga tillbyggnader eller inte har varit oklar, trots att viss rättspraxis har utvecklats. 
 271 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 SOU 2008:68 
  
 Utifrån en dom i regeringsrätten, RÅ 1995 ref. 42, har en rätts- praxis utvecklats som innebär att en altan med räcken men utan tak och väggar inte kan betraktas som en tillbyggnad enligt den defini- tion som departementschefen uttryckte i prop. 1985/86:1. Detta oavsett hur högt över marken altanen ligger. Detta strider mot den spontana känsla de flesta kommuner har. En vanlig uppfattning är att altaner som ligger mer än 0,5 m över mark bör räknas som bygglovspliktiga tillbyggnader. En regeringsrättsdom  
 (4374-1996) 
  visade att en balkong betraktades som tillbyggnad, trots departe- mentschefens tidigare definition, när den försågs med ett tak men inga väggar. Detta visar att balkonger och altaner utan väggar och tak inte är att betrakta som bygglovspliktiga tillbyggnader. Upp- förande av balkonger och altaner inom detaljplan kan dock betrak- tas som ändringar som avsevärt påverkar byggnadens yttre utse- ende. Utanför detaljplan kan dessa dock byggas utan bygglov. Vi är dock inte beredda att nu lämna ett konkret förslag på lagför- tydligande utan hänskjuter frågan till avsnitt 17. 
 En annan fråga som berör tillbyggnadsbegreppet är när en bygg- herre önska bygga en eller flera takkupor på sin byggnad. Otvivel- aktigt är detta en tillbyggnad i lagens mening oavsett storlek. Pro- blemet är snarare att kupan påverkar definitionen av byggnadens höjd enligt 9 § PBF. Detta är olyckligt eftersom det inte är rimligt att en takkupa ska leda till att byggnadens höjd ökar. Ingen kan förstå logiken i detta. Definitionen av byggnadshöjd bör omformu- leras, eftersom den leder till många och orimliga tolkningar. Det ligger dock inte inom vårt uppdrag att föreslå en ny definition. Däremot vill vi föreslå att takkupor inte ska beaktas när bygg- nadens höjd definieras utifrån PBF 9 §. Att takkuporna är bygg- lovspliktiga och ska bedömas utifrån 3 kap. 1 § är dock självklart. Även detta tar vi upp i avsnitt 17. 
 Nuvarande lydelse i 14 § BVF täcker även in tillbyggnader. Vi tycker att det är lämpligt att den föreslagna 3 kap. 6 § PBL också reglerar tillbyggnadsfallen, och även för dessa ska samhällskraven modifieras med hänsyn till tillbyggnadens omfattning, byggnads- verkets förutsättningar, kravet på varsamhet i 10 § och skyddet mot förvanskning enligt 12 §. 
 En tillbyggnad kan också vara ett led i en ombyggnad enligt vår föreslagna ombyggnadsdefinition. Ombyggnader återkommer vi till nedan. 
 272 
  
 SOU 2008:68 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 11.3.4 
  
 Underhåll 
  
 Regler om underhåll fanns innan ändringen år 1995 i 3 kap. 13 § PBL och hade samma lydelse som nuvarande 2 § tredje stycket BVL, dvs. att byggnader ska underhållas så att deras egenskaper i huvudsak bevaras. I senast nämnda bestämmelse finns även de sär- skilda kraven på underhåll av anordningar till skydd mot olycksfall och brand, avfallshantering och tillgänglighet. 
 Departementschefen uttryckte i prop. 1985/86:1 s. 509 vid inför- andet av PBL att som underhåll bör räknas sådana åtgärder som vidtas enbart i syfte att hålla byggnaden i ett gott tekniskt skick eller att främja en rationell drift av byggnaden. Som exempel på under- hållsåtgärder anförde han följande: byte av inredning i kök och badrum, ommålning, omläggning av tak och byte av golvbelägg- ning. Vi delar här departementschefens inställning att detta är en samling underhållsåtgärder. Tillsammans med någon bygglovsplik- tig ändring och ytterligare underhållsåtgärder anser vi dock att detta kan vara en så stor investering av fastighetsägaren att det är att betrakta som en förnyelse av hela byggnaden. Som vi ser det kan en serie av åtgärder av detta slag sammantaget komma att definieras som ombyggnad och utlösa följdkrav från samhällets sida. 
 I dagens lagstiftning finns underhållsregler i 3 kap. 13 § PBL, där det framgår att byggnaders yttre ska hållas i vårdat skick. Underhållet ska anpassas till byggnadens olika värden (bl.a. historiska och kultur- historiska). I 2 § tredje stycket BVL, framgår att byggnadsverk ska underhållas så att deras egenskaper i avseende på de tekniska egen- skapskraven i huvudsak bevaras. Anordningar som är avsedda att tillgodose kraven avseende brandsäkerhet, skydd med hänsyn till hygien, hälsa och miljö, säkerhet vid användning samt tillgänglighet och användbarhet ska hållas i stånd. 
 I 10 kap. PBL finns de sanktionsregler som kommunen kan till- gripa, om en fastighetsägare inte underhåller sin byggnad (15 §) eller underhållit på fel sätt (3, 12 och 14 §§). Det finns också möjlighet för byggnadsnämnden att uppdra åt en sakkunnig att utreda behovet av underhållsåtgärder (20 §). Vi bedömer att sank- tionsreglerna är tillräckliga i detta avseende. 
 Det finns också två särskilda förordningar som har till syfte att säkerställa underhållet, nämligen förordningen (1991:1273) om funk- tionskontroll av ventilationssystem och förordningen (1999:371) om kontroll av hissar och andra motordrivna anordningar i byggnads- verk. Dessa två förordningar lämnas dock utanför denna utredning. 
 273 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 SOU 2008:68 
  
 Frågan är om underhållsreglerna i PBL och BVL behöver ändras och i så fall på vilket sätt. 
 Till att börja med tror vi att det vore bra om underhållsreglerna samlades på ett ställe. Nuvarande lydelse av 3 kap. 13 § PBL tar sikte på en byggnads yttre, medan underhållsreglerna i 2 § BVL reglerar byggnadsverk utan begränsning till det yttre. Vi föreslår att underhållsreglerna samlas i 3 kap. 13 § PBL och avser byggnadsverk till såväl det yttre som det inre. 
 Begreppet underhåll bör preciseras i lagen till att avse åtgärder som behövs för att byggnadsverkets eller en installations egen- skaper i huvudsak ska bibehållas eller återställas. Åtgärderna ska anpassas till byggnadsverkets värde från historisk, kulturhistorisk, miljömässig och konstnärlig synpunkt samt omgivningens karaktär. Andra stycket i dagens 13 § behöver, enligt vår bedömning, inte ändras, och när det gäller anordningar som enligt 2 § sista stycket BVL ska hållas i stånd har det inte framkommit något som för- anleder någon ändring i sak. 
 Att bibehålla eller återställa ett byggnadsverks egenskaper innebär naturligtvis inte att ett byte av en  
 60-talsspis 
  mot en modern spis inte skulle inrymmas i begreppet underhåll, även när den moderna spisen har väsentligt ändrade egenskaper och utökade funktioner. Motsvarande synsätt ska gälla även för andra ursprung- liga funktioner och byggnadsdelar när de byts ut. 
 Ofta diskuteras var gränsen mellan underhåll och ändring går. Frågan är om det finns en sådan gräns och om det ens är möjligt att diskutera var exakt denna gräns går. Enligt vårt förslag kommer samhället att ställa ombyggnadskrav på hela eller avgränsade delar av byggnadsverket vid ackumulerade ändringar inklusive underhållsåt- gärder som påtagligt förnyar byggnadsverket. Vid andra ändrings- åtgärder i befintliga byggnadsverk ställer samhället krav endast på själva åtgärden. I båda fallen ska hänsyn tas till åtgärdens omfatt- ning, byggnadens förutsättningar och kravet på varsamhet. 
 I vissa fall kan underhållsåtgärderna vara mycket omfattande, t.ex. när en fastighetsägare i flera år har underlåtit att underhålla sin byggnad. I ett sådant fall kan åtgärderna, när de väl görs, vara sådana att de skulle kunna betraktas som en påtaglig förnyelse av byggnaden, dvs. omfattas av ombyggnadsbegreppet. Om ingen av åtgärderna är bygglovspliktig, är det ändå inte rimligt att samtidigt kräva stora följdinsatser. 
 Vi tror att man måste acceptera att gränsen mellan underhåll och ändring är flytande och i vissa fall att begreppen t.o.m. överlappar 
 274 
  
 SOU 2008:68 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 varandra. Men eftersom byggherren alltid kan begära ett besked av byggnadsnämnden om han är osäker, borde det inte vara något pro- blem för denne att ta reda på var gränsen går och därmed vilka krav som skall gälla. Vi återkommer till frågan om byggnadsnämndens besked vid församråd i avsnitt 9.5.5. 
  
 11.3.5 
  
 Ombyggnad 
  
 Ett stort problem i dagens lagstiftning är frågan huruvida andra delar av byggnaden än de som omfattas av ändringen också ska uppfylla de tekniska egenskapskraven, de s.k. följdkraven. I dessa fall ska man ta ställning till en hel del oklara uttryck i BVF. Inte nog med att den svåra bedömningen av avsevärt förlängd bruks- tid ska göras, alternativt väsentligt ändrad användning, utan dessutom avser kraven de delar av byggnaden som, utan att omfattas av ändringen, indirekt berörs av denna. Även i detta fall ska hänsyn tas till ändringens omfattning och byggnadens förutsättningar. En specialregel gäller dock för tillgänglighetskravet i 12 § BVF, som ska tillämpas i den utsträckning det inte är uppenbart oskäligt med hänsyn till ändringens omfattning och byggnadens standard. 
 Begreppet avsevärt förlängd brukstid ingick tidigare i den ursprungliga lydelsen av PBL som ett led i definitionen av ombygg- nadsbegreppet. Avsevärt förlängd brukstid är ett otydligt begrepp och har tolkats olika i praxis. 
 Vid PBL:s införande uttalade departementschefen sin syn på hur man bör se på ombyggnadskraven (prop. 1985/86:1 s. 502) och för- nyelsen av den befintliga bebyggelsen. 
 Därvid förde departementschefen ett långt resonemang om hur kraven vid ombyggnad skulle tillämpas: 
 De resurser som kan avdelas för förbättringar inom den befintliga bebyggelsen måste sättas in på att undanröja sådana brister eller miss- förhållanden som inte kan accepteras, om en byggnad eller en del av den skall användas under en längre tid. Nivån på kraven i de före- skrifter som gäller ombyggnad måste avvägas med hänsyn till om kraven är motiverade av hänsyn till hälsa och säkerhet eller om de i huvudsak syftar till att främja en god funktion. I vissa hänseenden finns knappast skäl att formulera kraven vid ombyggnad på ett sätt som avviker från kraven på nya byggnader. Jag tänker då närmast på sådana tekniska krav som är nödvändiga för att garantera säkerhet och hälsa för dem som vistas i eller kring byggnaderna. Exempel på detta är kraven på skydd av personer vid brand, kraven på skyddsanordningar 
 275 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 SOU 2008:68 
  
 på tak samt kraven på bärighet och stabilitet i de konstruktioner som ändras genom ombyggnaden. 
 När det gäller kraven på energihushållning bör dessa tillgodoses på ett sätt som tar hänsyn till byggnadens förutsättningar. Det kan inne- bära att t.ex. utvändig isolering av fasaden inte skall utföras på vissa byggnader med hänsyn till kravet på varsamhet. I stället bör andra åtgärder vidtas för att tillgodose kraven. 
 I fråga om andra krav som t.ex. storleken på rum och inrednings- standard i bostäder, ljudisolering inom byggnader eller brandkrav som syftar till att skydda egendom bör en särskild ombyggnadsnivå kunna anges. 
 Inom den äldre bebyggelsen finns stora brister i fråga om tillgänglig- het. Vid ombyggnad måste kraven på tillgänglighet enligt min mening uppfyllas på ett sådant sätt att människor tillförsäkras möjlighet att bo kvar inom sitt bostadsområde eller sin stadsdel även om de genom olycka, sjukdom eller ålder drabbas av ett tillfälligt eller varaktigt handikapp. 
 Varje del av en byggnad som byggs om bör alltså vara tillgänglig och kunna användas på i huvudsak samma sätt som en nybyggnad. Även om t.ex. endast en lägenhet i ett trapphus är avsedd att byggas om skall denna lägenhet göras tillgänglig. Avser ombyggnaden en bostads- lägenhet som ligger på tredje våningsplanet eller högre skall hiss normalt installeras. Saknas hiss i en bostadsbyggnad med tre eller flera våningar bör i vissa fall även en ombyggnad av lägenheterna på botten- våningen och andra våningsplanet utlösa krav på tillgång till hiss för alla lägenheter i samma trapphus. Detta gäller om de övriga lägen- heterna redan har en sådan standard att de aktuella åtgärderna medför att rekvisitet om en väsentligt förlängd brukstid uppfylls för hela den del av huset som ligger kring detta trapphus. 
 I stort sett delar vi departementschefens bedömning om hur man bör se på ombyggnadskraven. Men samhällskraven vid ombygg- nader, som de formulerades i förarbetena till PBL i början på 1980- talet, utgick delvis från andra förutsättningar än de som råder i dag. Dels fanns vid den tiden fortfarande ett bestånd av byggnader med en standard som understeg lägsta godtagbara standard enligt dåva- rande bostadssaneringslag. Rekvisitet avsevärt förlängd brukstid syftade därför på byggnader som genomgick sådana standardför- bättringar, att de kunde nyttjas på ett normalt sätt under en längre tid. I dag finns knappast några byggnader med så låg standard kvar. Motivet för samhället att lägga till nya anspråk på en byggnad som genomgår förändringar måste därför utgå från andra förutsätt- ningar än tidigare. 
 En annan utgångspunkt för lagstiftaren vid formuleringen av ombyggnadskraven på  
 80-talet 
  var att kommunerna mer aktivt skulle planera vilken standard hela områden skulle få genom en 
 276 
  
 SOU 2008:68 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 ombyggnadsverksamhet som skulle regleras i detaljplaner och statliga föreskrifter. I verkligheten har kommunerna emellertid i endast liten utsträckning utnyttjat möjligheten att planera standarden för hela bebyggelseområden. Det finns därför ingen anledning att ha kvar de föreskrifter i BVF som behandlar ombyggnadskrav i detalj- planer. 
 En komplikation har varit att, trots att lagstiftaren både 1985 och 1995 förutsatte att det skulle utfärdas statliga ombyggnads- föreskrifter, några sådana aldrig har kommit till stånd. Svårigheten har troligen varit att det är omöjligt att generellt detaljreglera kraven på byggnader med så vitalt olika förutsättningar. Med de möjligheter som redan ligger i lagstiftningen att nyansera kraven efter olika förutsättningar och omständigheter ser vi heller ingen anledning att nu efterfråga några bindande detaljföreskrifter. Nybygg- nadskraven i tillämpningsföreskrifterna i kombination med möjlig- heterna att modifiera kraven borde vara fullt tillräckliga. 
 I dag har bebyggelsen en standard, som inte generellt behöver höjas genom statlig reglering. Erfarenheterna har också visat att det inte finns behov av att områdesvis reglera byggnaders egenskaper genom planläggning. De krav som bör ställas vid ändringar kan därför regleras med stöd av lag vid bygglovstillfället i de enskilda fallen. 
 Två egenskaper har ur allmän synpunkt framstått som mer ange- lägna att förbättra i hela byggnadsbeståndet än andra egenskaper, nämligen tillgänglighet och energieffektivitet. Att höja nivån på dessa egenskaper kan i många lägen leda till stora ingrepp i bygg- naden, vilka samtidigt kan strida mot ett annat angeläget samhälls- behov, nämligen att bevara de kulturhistoriska värdena eller vissa tidstypiska drag i bebyggelsen. 
 När en fastighetsägare gör en större investering genom att ändra byggnaden, finns det i vissa lägen motiv för samhället att samtidigt kräva att byggnaden i sin helhet rustas upp till en högre nivå och att de olika egenskaperna i olika grad förbättras. Detta anser vi vara lika logiskt som att samhället begär att fastighetsägaren i nybygg- nadsfallet ska uppfylla egenskapskrav, som fastighetsägaren kanske inte anser vara nödvändiga. 
 Ett sätt att beskriva när dessa högre krav på byggnaden bör ställas skulle kunna vara att relatera ombyggnadskostnaden till en genomsnittlig nybyggnadskostnad för ett likadant objekt i aktuell ort. Bl.a. har man i Danmark valt en liknande lösning. En rimlig nivå skulle kunna vara när ombyggnadskostnaden överstiger ca 25 % 
 277 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 SOU 2008:68 
  
 av nybyggnadskostnaden för en motsvarande byggnad. I den kost- naden skulle i så fall inräknas även underhållsåtgärder som utförs i samband med de bygglovpliktiga ändringsåtgärderna, eftersom även t.ex. byte av taktäckning,  
 VA-ledningar 
  och inredning leder till en förnyelse av byggnaden. En sådan gräns borde i så fall inte vara strikt utan kunna varieras utifrån den omständigheten att vissa hus har lättare för att nå kraven än andra. 
 En annan väg vore att inte fixera uppgraderingen till en generell gräns utan låta kommunerna själva bedöma från fall till fall var denna nivå bör ligga. Nackdelen med en sådan lösning är att det inte blir för- utsägbart när kommunen kommer att kräva denna högre nivå. För att inte bedömningarna ska bli nyckfulla skulle ändå kommunen kunna själv få bestämma vid vilken nivå samhället skulle kräva en upp- rustning av hela byggnaden genom en detaljplanebestämmelse. 
 Fördelen med en generell gräns är att byggherren i förväg vet vad han kan räkna med. Nackdelen är att man riskerar att vissa bygg- herrar medvetet ser till att lägga sig strax under denna gräns. Ett sätt att komma undan denna effekt är att samhället inte ställer större krav än att de kan uppfattas som rimliga även av fastighetsägaren och de boende. Det måste enligt vår mening vara attraktivt även för en byggherre, att hans byggnad rustas upp till en nivå som närmar sig den hos ett nybyggt hus men med bibehållna äldre kvaliteter. 
 Ett annat sätt är att i beräkningen av om kvalifikationsgränsen har uppnåtts eller inte räkna in de upprustningar som successivt görs, sedan ett krav på en viss kvalifikationsgräns har införts. På detta sätt kommer de flesta hus att ha förnyats inom en femtio- årsperiod. 
 Vår slutsats är, att den bästa lösningen är alternativet med en generell kvalifikationsgräns som kan uppnås genom successiva upp- rustningar av byggnader. Vi väljer därför att föreslå att begreppet avsevärd förlängd brukstid utmönstras ur lagstiftningen. I stället föreslår vi att begreppen påtaglig förnyelse av byggnadsverket eller en betydande och avgränsad del av denna och att begreppet ombygg- nad införs i lagtexten. Med påtaglig förnyelse avses sådana större ändringsåtgärder att följdkrav på hela byggnadsverket eller en betydande och avgränsbar del av byggnadsverket ska kunna ställas av byggnadsnämnden. Det räcker med att någon av ändringsåt- gärderna är bygglovspliktiga, men det krävs att den totala eko- nomiska insatsen, inklusive kostnaden för tidigare genomförda bygglovspliktiga ändringsåtgärder, är så omfattande att de moti- verar ganska långtgående följdkrav från samhället sida. I denna 
 278 
  
 SOU 2008:68 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 bedömning ingår även de insatser av underhållskaraktär som görs samtidigt med de aktuella ändringsåtgärderna. Vi föreslår således att en ackumuleringsprincip förs in i lagen inför utlösandet av ombygg- nadskraven. 
 De åtgärder som kan leda till att kraven utlöses ska räknas från den dag när denna lagändring träder i kraft. De underhållsåtgärder som kan bidra till att kvalifikationsgränsen uppnås ska dock vara av en väsentlig karaktär, t.ex. att byta taktäckning, byta inredning och utrustning i hygienrum och kök, byta eller renovera  
 VA-stam- 
  marna och motsvarande större underhållsåtgärder. Tapetsering av barnens rum ska exempelvis inte medräknas. Exakt var kvalifi- ceringsgränsen bör ligga har vi inom denna utrednings tidsramar ingen möjlighet att analysera. C:a 25 % av en nybyggnadskostnad för en motsvarande byggnad förefaller dock vara en rimlig gräns. Principen med ackumulering framgår av definitionen av ombygg- nadsbegreppet i 1 kap. Kraven ska dock modifieras till en rimlig nivå och beakta de kulturvärden och andra tidstypiska värden som kan finnas i byggnaden. Med en betydande och avgränsbar del menas t.ex. ett trapphus med omkringliggande lägenheter i en byggnad. 
 Hur de tekniska egenskapskraven bör tillämpas med beaktande av byggnadens förutsättningar utvecklas i författningskommentarerna till 3 kap. 6 § PBL. 
  
 11.3.6 
  
 Varsamhet 
  
 I utredningens direktiv skriver regeringen bl.a. att det råder oklar- het om hur varsamheten kan hanteras samtidigt som de tekniska egenskapskraven ska efterlevas. Utredaren bör därför, enligt direk- tiven, belysa hur både kraven på varsamhet och de tekniska egen- skapskraven ska kunna uppfyllas. 
 I 3 kap. 10 § PBL finns varsamhetskravet formulerat. Detta krav gäller alla ändringar, oavsett om dessa är lovpliktiga eller inte. Enligt 3 kap. 11 § PBL gäller att för åtgärder som inte är anmälnings- pliktiga, varsamhetskravet ska tillämpas i den utsträckning som kan krävas med hänsyn till åtgärdens art och omfattning. Något behov av en sådan nyansering finns inte enligt vår mening. När innehållet i 14 § BVF flyttas till 3 kap. PBL blir också kopplingen till varsam- hetskravet i 10 § naturligare. Detta tydliggörs ytterligare genom en uttrycklig skrivning i den föreslagna 3 kap. 6 §, att kraven vid änd- ringar, tillbyggnader och ombyggnader ska modifieras med hänsyn 
 279 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 SOU 2008:68 
  
 till ändringens omfattning, byggnadens förutsättningar och kravet på varsamhet i 10 §. 
 Som framgår av avsnitt 9.5.2 föreslår vi att BVL och BVF ren- odlas på så sätt att dessa författningar främst reglerar frågor som är knutna till EU:s byggproduktdirektiv Det är därför lämpligt att motsvarigheterna till 14 och 15 §§ i BVF förs över till PBL. Dess- utom anser vi att ändringsfrågorna är av så central betydelse, att dessa bör regleras på lagnivå. Lydelsen i 14 § BVF bör således omformuleras och flyttas till PBL 3 kap. 6 §. 
 Den ursprungliga avsikten när varsamhetskravet infördes i lagstift- ningen var att kravet ska tillämpas vid alla ändringar. Kravet fick dock enligt departementschefen (prop. 85/86:10 s. 501) inte tas till intäkt för att generellt hålla en låg standard när byggnader ändras. Oberoende av åtgärdens omfattning kan varje ändring göras på en varsamt eller ovarsamt sätt. Detta förutsätter att man skaffar sig kunskaper om de värden som byggnaden har och att man tar till vara dessa värden så långt det är möjligt. Det finns enligt vår upp- fattning ingen anledning att ändra på detta förhållningssätt. 
 Jenkins, KTH Arkitektur, genomförde år 2007 på upp- drag av Boverket en undersökning om hur varsamhetskravet häv- dades av byggnadsnämnderna i Stockholm och Göteborg. Under- sökningen har titeln Hur samhällskraven säkerställs i byggandet. Det visade sig enligt rapporten, att varsamhetskravet tillämpas i klart mindre utsträckning än vad lagstiftaren förväntade och vad byggnadsnämnderna önskar. 
 En orsak till att kravet inte har förverkligats på avsett sätt kan enligt utredningen härledas till reformen år 1995. Inre åtgärder ska enligt nuvarande regler bedömas som bygganmälningsärenden. De som leder dessa ärenden från byggnadsnämndens sida är i huvudsak personer med teknisk bakgrund. Det är naturligt att ett så pass sublimt krav som varsamhet riskerar att komma i bakgrunden i för- hållande till de rent tekniska detaljerna. Eftersom byggnadsnämnd- erna i dagens system inte vare sig kan begära kompletterande hand- lingar eller hejda en byggherre som riskerar att inte ta hänsyn till varsamheten utan helt fokuserar på att uppnå en modern standard, är förutsättningarna för byggnadsnämnden små att kunna ingripa. 
 I det system som vi föreslår prövas varsamhetskravet i bygglovet av personer som även prövar estetik och andra lämplighetsfrågor. Frågan får härigenom större tyngd. Möjligheter finns sedan att i det tekniska samrådet kräva in handlingar eller sakkunnigutlåt- anden som visar att varsamheten kommer att beaktas. Redan i ett 
 280 
  
 SOU 2008:68 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 församråd kan frågan belysas, så att byggherren blir medveten om sitt ansvar för att detta krav verkligen följs. Vi tror därför att med de föreslagna principerna för prövning, kontroll och tillsyn, kom- mer varsamhetskravet på ett helt annat sätt att uppfyllas i verk- ligheten. 
  
 11.3.7 
  
 Anpassning av kraven 
  
 Frågan om vilka egenskaper som det är viktigt att höja i hela bygg- nadsbeståndet inför framtida behov och i vilken utsträckning det är möjligt och rimligt att kräva att dessa förbättringar görs i samband med större ändringsåtgärder är av avgörande vikt. En vägledning om hur de olika samhällsreglerade egenskapskraven i praktisk till- ämpning bör kunna anpassas med hänsyn till fastighetens egen- skaper, och styrkan hos de olika kraven finns i författningskom- mentaren till 3 kap. 6 §. 
  
 11.3.8 
  
 Byggnadsnämndens roll i ändringsfallen 
  
 Det som skiljer åtgärder på befintliga byggnader från uppförande av nya byggnader är bl.a. att kraven inte är lika entydiga. Av nöd- vändighet måste nybyggnadskraven i ändringssituationen modifi- eras utifrån byggnadens förutsättningar. Redan frågan om vad som, enligt vårt förslag, är bygglovspliktiga ändringar innehåller ett tolk- ningsutrymme, eftersom det finns ett väsentlighetskriterium kopplat till bygglovsplikten för de flesta ändringsåtgärderna. Byggherren är den som i första skedet tolkar om åtgärden är bygglovspliktig eller inte. Har byggnadsnämnden en annan uppfattning, tvingas bygg- nadsnämnden ingripa när den får kännedom om åtgärden. Bygg- Blackburn kan sedan åläggas sanktioner enligt 10 kap. 
 Nästa ställningstagande är vilka krav som gäller för ändrings- åtgärden. Även här finns ett tolkningsutrymme, eftersom de grund- läggande nybyggnadskraven ska modifieras med hänsyn till bygg- nadens förutsättningar och de kulturvärden som finns i byggnaden. När en bygglovspliktig ändringsåtgärd ska prövas av byggnads- nämnden är det i stället byggnadsnämnden som tolkar kraven som ska gälla för åtgärden och eventuella följdkrav. Enligt vårt förslag kommer byggherren i bygglovsansökan att översiktligt redovisa vilka åtgärder han avser att göra. Under det tekniska samrådet 
 281 
  
 Krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
  
 SOU 2008:68 
  
 kommer byggnadsnämnden att precisera vilka krav som gäller för åtgärden och vilka eventuella följdkrav som åtgärderna utlöser. Byggnadsnämndens bedömning ligger till grund för bygglovet liksom för byggstartbeskedet. Om byggherren inte vill acceptera byggnads- nämndens tolkning av kraven, kan besluten överklagas av byggherren. 
 Inför större projekt vore det önskvärt, att byggherren i ett tidigare skede fick klart för sig vilken tolkning av kraven byggnads- nämnden kommer att göra. Vi har övervägt att för dessa fall föreslå ett  
 obligatoriskt  
 församråd, där byggnadsnämnden tvingas lämna ett bindande och överklagbart besked. 
 Vi har dock kommit fram till att detta inte är nödvändigt. Enligt den process, vi har beskrivit i avsnitt 9.5.5, kan byggherren alltid begära att ett församråd hålls i ett tidigt skede. Vid detta samråd kan byggherren få en uppfattning om hur byggnadsnämnden ser på åtgärderna, och vilka krav enligt PBL som ska gälla för åtgärderna. Om byggherren i det fallet anser att byggnadsnämnden feltolkar PBL och ställer för höga krav, kan byggherren vägras bygglov eller byggstartbesked inom ganska snar framtid. Överklagandeprocessen tar ändå så pass lång tid att några veckors fördröjning för att få ett överklagbart beslut inte spelar någon större roll. 
 Om inte nya omständigheter tillförs, är naturligtvis byggnads- nämnden moraliskt bunden till det besked man lämnar vid försam- rådet. 
 Om byggherren är osäker om huruvida en tilltänkt mindre änd- ringsåtgärd är bygglovspliktig eller inte, kan han eller hon få besked om detta genom byggnadsnämndens åliggande om att lämna råd och upplysningar enligt 11 kap. 1 §. 
 282 
 12 Bygglovsplikt vid ändringar 
  
 12.1 
  
 Gällande rätt 
  
 Enligt 8 kap. 1 § PBL krävs bygglov bl.a. för att ta i anspråk eller inreda byggnader helt eller till viss del för väsentligen annat ända- mål än det för vilket byggnaden senast har använts eller för vilket bygglov har lämnats. Även ändringar som innebär at det inreds någon ytterligare bostad eller någon ytterligare lokal för handel, hantverk eller industri kräver bygglov. I 8 kap. 3 § finns särskilda bestämmelser för områden med detaljplan, och i 4 och 4a § finns särskilda bestämmelser för en- och tvåbostadshus. Därutöver har kommunerna vissa möjligheter att reglera bygglovsplikten i detalj- plan och områdesbestämmelser (5 §) och för områden med värde- full miljö (6 §). Av 9 kap. 2 § framgår vilka åtgärder som är byggan- mälningspliktiga. 
  
 12.2 
  
 Direktiven m.m. 
  
 Flera punkter i direktiven berör nuvarande anmälningsplikt för änd- ringsåtgärder. Generellt anser regeringen att processen för kommun- ernas prövning av bygglov samt bygganmälan behöver utredas och att det därvid gäller att hitta former som säkerställer kommunernas möjlighet att på ett tidigt stadium ingripa mot byggprojekt som inte bedöms uppfylla kraven. Vilka ändringsåtgärder som ska bli föremål för byggnadsnämndens bedömning är naturligtvis därvid av yttersta vikt. 
 Den 15 maj 2008 beslutade regeringen att överlämna Boverkets rapport Hälften bort! – Energieffektivisering i befintlig bebyggelse till utredningen i de delar som avser en utökad bygganmälningsplikt. 
 283 
  
 Bygglovsplikt vid ändringar 
  
 SOU 2008:68 
  
 12.3 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Sammanfattning 
  
 De i dag anmälningspliktiga inre ändringsåtgärderna görs bygg- lovspliktiga. Kraven moderniseras på några punkter. 
  
 12.3.1 
  
 Bakgrund 
  
 Bygglovsplikten för inre ändringar överfördes från 1959 års bygg- nadsstadga till PBL med endast små skillnader. En av skillnaderna bestod i att ändringar av eldstäder och rök- eller ventilationskanaler blev bygglovspliktiga endast om ändringarna var väsentliga. Enligt byggnadsstadgan räckte det med att ändringarna berörde dessa funk- tioner. Dessutom infördes bygglovsplikt för att installera eller väsent- ligt ändra hissar, eftersom ett tidigare krav på medgivande från till- synsmyndigheten för hissar togs bort, när hisskungörelsen från 1938 var på väg att upphöra. 
 Vid revideringen av PBL år 1995 genom prop. 1993/94:178 blev de bygglovspliktiga inre ändringsåtgärderna i stället bygganmäl- ningspliktiga. Överföringen till anmälningsplikt innebar dock endast små förändringar i sak av vilka åtgärder som skulle underkastas bygg- nadsnämndens bedömning. Den enda förändringen som gjordes var att det blev bygganmälningspliktigt att ändra  
 VA-installationer 
  utanför byggnaden men inom tomter. Denna ändring infördes okommenterad av regeringen. 
  
 12.3.2 
  
 Problem i tillämpningen 
  
 De åtgärder som idag blir föremål för anmälningsplikt rör hållfast- het, planlösningar, hissar, eldstäder, rökkanaler, anordningar för ventilation samt vatten och avlopp. Tämligen oförändrat har dessa frågor bara förts vidare vid förändringar i bygglagstiftningen sedan mitten av förra århundradet. 
 Det finns således ingen senare analys som utgår från dagens för- hållanden eller byggteknik. 
 Ett par år efter PBL:s ikraftträdande gjorde Statens planverk en enkel kartläggning över hur olika kommuner tolkade bygglovs- plikten när det gäller dessa frågor. Kartläggningen gjordes inför utbildningen av den offentliga sektorn och redovisades i Ombygg- 
 284 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bygglovsplikt vid ändringar 
  
 nader och andra åtgärder från mars 1988. Svaren visade att kom- munernas tolkning skilde sig åt i mycket hög grad. Eftersom lag- kommentarerna tidigare varit mycket sparsamma, fanns det heller inte så mycket att basera tolkningar på. I princip var det helt fritt att tolka när bygglovsplikten inträdde. Ingenting av detta har för- ändrats i dagens tillämpning. Två närliggande kommuner kan ha helt motsatt uppfattning om en ändringsåtgärd är anmälnings- pliktig eller inte. Det är också ytterst få ärenden som prövas i dom- stol. Det finns därför inga prejudicerande domar. 
 Det kan naturligtvis inte vara bra, att det råder ett sådant kaot- iskt förhållande när det gäller tolkningen av vilka åtgärder som ska bli föremål för kommunens ställningstagande. Det är heller inte tillfredställande att lagstiftaren inte under modern tid har ställt den frågan. Vi ska här gå igenom de nuvarande i PBL uppräknade änd- ringsåtgärderna och komplettera med några andra åtgärder som för- slagsvis också bör prövas av byggnadsnämnden. 
  
 12.3.3 
  
 Utgångspunkter 
  
 Det starkaste kravet på anmälningspliktiga ändringsåtgärder rör bärförmåga, stadga och beständighet. Grundkraven finns i 2 § BVL och 3 § BVF. De innebär att ändringsåtgärder inte ska leda till ras, oacceptabla deformationer eller skador på angränsande byggnads- delar. Dessa krav liksom alla andra tekniska egenskapskrav ska modi- fieras utifrån byggnadens förutsättningar och ändringarnas omfattning enligt 14 § BVF. 
 Anmälningsplikten enligt 9 kap. 2 § PBL inträder när arbetena avser sådana ändringar av en byggnad som  
 berör  
 konstruktionen av de bärande delarna. I detta fall har Boverket utnyttjat sitt man- dat att utfärda ett bindande krav i sina konstruktionsregler, BKR 1:1. Föreskrifterna i BKR gäller när en byggnad ändras för till- kommande byggnadsdelar. En bärande balk över en nyupptagen öppning i en vägg ska således uppfylla nybyggnadskraven fullt ut. Om öppningen tas upp utan att någon bärande balk läggs över öpp- ningen, är föreskriften i BKR inte tillämplig, utan kravet uttrycks endast i det generella kravet i BVL/BVF. 
 Bristen på detaljerade krav vid ändringsåtgärder i de bärande delarna upplevs däremot inte som något problem av vare sig bygg- herrar eller byggnadsnämnder. Det är en självklar ambition hos alla inblandade, att dessa ändringar inte ska leda till skador. 
 285 
  
 Bygglovsplikt vid ändringar 
  
 SOU 2008:68 
  
 Anmälningspliktens formulering berör gällde i Byggnadsstadgan även för eldstäder samt rök- och ventilationskanaler. Enligt departe- mentschefen avsågs med detta åtgärder som kan tänkas påverka bygg- nadsdelarnas eller byggnadens funktion. Att borra ett litet hål i en bärande vägg berör naturligtvis väggen men påverkar inte väggens bärande funktion. 
 Vår utgångspunkt är att ändringsåtgärder som påverkar funk- tionen – byggnadens hållfasthet – ska vara bygglovspliktiga. Vi föreslår endast en liten justering av formuleringen. 
  
 12.3.4 
  
 Bygglovspliktiga ändringsåtgärder 
  
 Bygglovsplikten för ändrad planlösning bör föras över till 8 kap. 1 § och där föras samman med andra bygglovspliktiga ändringsåt- gärder. Grundkraven på lämplighet för avsett ändamål utvecklas för ändringar av bostäders planlösning i 11 § BVF. Där krävs att bostäd- erna i skälig utsträckning har avskiljbara utrymmen för sömn, vila, samvaro, matlagning, måltider, hygien och förvaring. Dessa övergrip- ande krav utvecklas vidare i Boverkets byggregler. Lämplighet för andra ändamål än bostäder behandlas inte i BVF. 
 Dagens anmälningsplikt utlöses enligt 9 kap. 2 § PBL vid änd- ringar av byggnader som avsevärt påverkar dess planlösning. Detta innefattar enligt departementschefens uttalande (prop. 1985/86:1) inte att man tar upp eller sluter till någon enstaka dörröppning inom en och samma bostadslägenhet men däremot att man slår samman två bostadslägenheter till en. Även denna kommentar är direkt över- förd från motiven till byggnadsstadgan från år 1959. Departe- mentschefen hade år 1959 emellertid ett tillägg att även delning av en lägenhet till två skulle vara bygglovspliktig, liksom när ett utrymme från en lägenhet överfördes till en annan lägenhet. Även inredande av tidigare oinredd vind skulle vara bygglovspliktigt. 
 Vi kan inte komma till någon annan bedömning än att departe- mentschefens uttalande från år 1959 fortfarande är giltigt. 
 I nuvarande regler är det bygglovspliktigt att utöka av antalet bostäder, lokaler för handel, industri och hantverk inom en bygg- nad. Mot bakgrund av departementschefens uttalande och att dessa ändringar ändå kan omfattas av bygglovsplikten för väsentligt ändrat ändamål eller väsentligt ändrad planlösning, föreslår vi att detta speciella krav utgår. 
 286 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bygglovsplikt vid ändringar 
  
 Samhällets krav på en bostads planlösning har luckrats upp väsent- ligt sedan mitten på förra århundradet. Samhällskraven i Boverkets byggregler består numera av funktionskrav. Tidigare föreskrifter detaljreglerade hur planlösningen skulle vara. Kvalifikationsgränsen för när en bygglovsplikt inträder uppfattar vi i praktiken vara högre i dag än tidigare. 
 Den viktigaste frågan i dag när det gäller bostäders och lokalers utformning och planlösning rör tillgängligheten för rörelsehind- rade. Även en mindre ändring av planlösningen skulle kunna redu- cera tillgängligheten. Kravet på  
 väsentligt ändrad  
 planlösning inne- bär enligt vårt synsätt både en väsentlig förbättring och en väsentlig försämring. Planlösningsändringar som leder till en även måttligt försämrad tillgänglighet bör alltid betraktas som så väsentliga att de leder till bygglovsplikt. 
 Byggnadsstadgan från 1959 innehöll för en- och tvåbostadshus ett undantag för inre ändringar som inte berörde hållfasthet, eld- städer eller rökkanaler. Undantaget innebar att ägare av ett en- eller tvåfamiljshus kunde flytta icke bärande innerväggar och inreda vinden till bostad utan bygglov. Detta undantag i lagen fördes ordagrant över till PBL. Vid reformen år 1995 försvann detta undantag utan kom- mentarer. 
 Vi anser att det finns anledning att ha ett mer generöst synsätt på vad som får göras utan lov i ett småhus när det gäller planlös- ningsändringar än vad som får göras i ett flerbostadshus. Vi kan inte se att regeringen år 1995 hade några andra avsikter. Vi tror däremot inte att denna skillnad behöver uttryckas i lagtext. Formu- leringen väsentliga ändringar har naturligtvis olika valörer bero- ende på karaktären på byggnaden. 
 Varken förordningstext eller kommentarer reglerar planlös- ningsändringar när det gäller andra funktioner än bostäder. En plan- lösningsändring inom ett daghem eller ett kontor kan dock påverka brandsäkerheten, tillgängligheten eller inomhusmiljön. Kravet på bygglov för väsentliga planlösningsändringar bör därför enligt vår mening gälla även lokaler. Att sätta upp några icke bärande inner- väggar i en lokal skulle kunna innebär en kraftig påverkan på t.ex. ventilationen, brandsäkerheten eller tillgängligheten. I likhet med resonemanget om bostäder föreslår vi att i dessa fall bör uttrycket  
 väsentligt ändrad planlösning  
 blir tillämpligt, även då ändringen av planlösningen leder till att viktiga  
 BBR-funktioner, 
  t.ex. tillgänglig- het, brandsäkerhet eller ventilation, försämras i något avseende. 
 287 
  
 Bygglovsplikt vid ändringar 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kraven i BVF på bostädernas kvaliteter anser vi hör hemma i till- ämpningsföreskrifterna, vilket de redan gör i dag. Lagens formu- lering föreslår vi därför bli generellt skriven. 
 Många anser att det viktigaste kravet vid ändringar rör brand- säkerheten. Det övergripande kravet på brandsäkerhet finns i 2 § p. 2 BVL och 4 § BVF. Kraven avser möjlighet till utrymning, begränsning av spridning av brand och rök inom byggnaden, spridning av brand till omgivningen och räddningsmanskapets säkerhet. Kraven på brandsäkerhet är mycket detaljerat utvecklat vid nybyggnad i Bo- verkets byggregler. 
 Anmälningsplikten enligt 9 kap. 2 § PBL inträder dock endast vid installation och väsentlig ändringar av eldstäder och rökkanaler. Detta beror sannolikt på att motsvarande krav fanns i både PBL och BS. Detta över 50 år gamla ställningstagande kan helt klart behöva ses över. 
 Departementchefen hade inför 1959 års byggnadsstadga endast en kommentar som rörde ändring av eldstäder, nämligen att det torde ej avse fristående kaminer. När bygglovsplikten för eldstäder och rök- kanaler fördes över till PBL i mitten på  
 80-talet, 
  sänkte man krav- nivån så att endast väsentliga ändringar skulle bygglovsprövas, mot att tidigare  
 alla  
 ändringar som berörde dessa funktioner, skulle prövas. I övrigt lämnades inga kommentarer. Regeringen hade heller inga kommentarer när lovplikten omvandlades till en anmälningsplikt år 1995. 
 Mycket är annorlunda i dag mot för ett halvt sekel sedan. Energi- effektiviseringskraven har gjort att ett mycket stort antal fastighets- ägare byter energiförsörjningssystem. Man går från olja till pellets eller ved, från direktverkande el till värmepumpar osv. Av energi- och trivselskäl installeras braskaminer som aldrig förr. Dessa för- ändringar görs ofta utan byggnadsnämndens insyn. 
 Vid övergång från el- eller oljepanna till eldning av ved eller pellets får man högre rökgastemperaturer som kan skada skor- stenen. En bristfälligt installerad braskamin eller någon annan kamin kan göra att hela byggnader kan brinna ner. Försäkringsbo- lag betalar ut många miljoner kronor årligen för bränder som kunnat undvikas, om åtgärderna hade granskats i förväg av en myn- dighet eller en sakkunnig. 
 I dag ligger det på byggherren att göra den första tolkningen av väsentlighetskriteriet i bygglovsplikten vid väsentligt ändrade eldstäder och rökkanaler. Det finns en stor risk att byggherren på 
 288 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bygglovsplikt vid ändringar 
  
 grund av okunnighet inte förstår riskerna med dessa åtgärder. Det finns här anledning att skärpa både lag och praxis. 
 Enligt nuvarande bestämmelse i PBL går det bra att utan bygg- anmälan göra en dörröppning i en brandavskiljande vägg. Det går också bra att utan bygganmälan göra ett stort hål i en brandcells- gräns, så länge hållfastheten inte äventyras. Detta är naturligtvis oförsvarligt. 
 Det är inte möjligt att i detalj reglera vilka brandsäkerhetsfrågor som ska omfattas av en bygglovsplikt. Det finns dock ingen anled- ning att här ha en lägre kvalifikationsgräns än för ändringar som berör hållfastheten. Dvs. bygglovsplikten bör utlösas när en änd- ring berör brandsäkerheten. Utöver ändringar som berör eldstäder och rökkanaler föreslår vi att även andra ändringar som berör bygg- nadens brandsäkerhet, som t.ex. brandavskiljande konstruktioner och utrymningsvägar, blir föremål för bygglovsprövning. Med for- muleringen berör, menar vi att ändringen påverkar funktionen. 
 Vi delar departementschefens uttalande från år 1985 om att installation av värmepumpar inte ska kräva bygglov, eftersom dessa i sig inte äventyrar brandsäkerheten. 
 Ventilation ingår i BVL:s krav om skydd med hänsyn till hygien, hälsa och miljö. (2 § p.3 BVL) och utvecklas i 5 § BVF. Kraven i BVF behandlar utsläpp av giftig gas, farliga partiklar, gaser eller strålning, förorening av mark och vatten, omhändertagande av avloppsvatten, rök eller avfall. Dessutom omfattar kravet förekomst av fukt i byggnadsverket. Mer eller mindre utvecklas dessa krav i Boverkets regler, BBR. 
 Anmälningsplikt enligt 9 kap. 2 § PBL gäller för installation eller  
 väsentlig ändring  
 av ventilationskanaler. I 1959 års byggnadsstadga rådde bygglovsplikt för ändring av byggnad som  
 berörde  
 ventila- tionskanaler. Bygglovsplikten för ventilation fördes över till PBL utan kommentarer av departementschefen. 
 Man kan tänka sig att ventilationsinstallationerna var helt annor- lunda i mitten på  
 1900-talet 
  mot idag. Flera utredningar visar på stora brister i bostädernas ventilation, bl.a. den stora undersök- ningen i Värmland mellan  
 2000–2006 
  om hur alla barn mellan 1 och 6 år påverkades av inomhusmiljön. Det visade sig att  
 60–80 
  % av bostäderna hade en luftomsättning som understeg Boverkets krav- nivå och socialstyrelsens lägsta gräns för bostäder. Utvecklingen av installationerna och den uppenbart bristfälliga luftomsättningen i våra bostäder pekar på att det finns all anledning från samhällets 
 289 
  
 Bygglovsplikt vid ändringar 
  
 SOU 2008:68 
  
 sida att engagera sig för en god ventilation vid nyinstallationer och ändringar av befintliga system. 
 Ventilationen kontrolleras i flerbostadshus och lokaler regel- bundet, enligt  
 OVK-förordningen, 
  SFS 1991:1273. Dessa kon- troller resulterar regelmässigt i anmärkningar och förelägganden till byggnadens ägare att åtgärda brister i ventilationen. Enligt OVK- förordningen och kravet på att anordningar för bl.a. ventilation ska hållas i stånd, kan byggnadsnämnden dock inte utfärda förelägg- anden om förbättringar av systemet. Åtgärderna är i dessa fall således att betrakta som underhållsåtgärder. Däremot är det inte ovanligt att ventilationssystem av andra skäl ändras så att funk- tionen förbättras. Frågan är då när dessa förbättringar innebär att bygglovsplikten utlöses. Vi har även här fastnat för att behålla kvalifikationsgränsen väsentliga ändringar. Med det menar vi en utökning av installationen med nya eller utbytta komponenter så att luftutbytet och energiförbrukningen påverkas påtagligt. Ett ändrat ventilationssystem kan även leda till att brandskyddet berörs. Denna ändring blir då i sig bygglovspliktig i och med de föreslagna reglerna om bygglovsplikt vid ändringar som berör brandskyddet. 
 Ventilationen påverkar inte bara luftutbytet utan kan även leda till bullerstörningar. Dessa och andra följdkonsekvenser av en änd- ring av ventilationen bör naturligtvis bedömas vid prövningen. 
 En olycklig utveckling i kommunerna är att specialkunskap om ventilation saknas i många byggnadsnämnder. Om ventilationsänd- ringar ska kunna prövas på ett meningsfullt sätt i ett bygglov, för- utsätter detta att byggnadsnämnden har kompetens för att göra denna prövning. 
 Bygglovsplikt för väsentliga ändringar i installationer för vatten och avlopp infördes år 1970 i byggnadsstadgan. Redan före bygg- lovspliktens införande fanns ett vagt krav i byggnadsstadgan om att ledningar för vatten och avlopp skulle anordnas så att brandfara, risk för olycksfall eller sanitär olägenhet inte uppkom. I proposi- tionen inför 1970 års reform påpekade departementschefen att bygg- lovsplikten avsåg ändringar som påverkade installationens säkerhet med hänsyn till risken för olycksfall, förgiftning, eller sanitär olägen- het samt sådana förändringar som kunde medföra påtaglig för- ändring av den allmänna  
 VA-anläggningens 
  funktion. 
  
 VA-frågorna 
  prövades före 1970 av  
 VA-verket. 
  I och med att frågorna blev bygglovspliktiga, hamnade åtminstone de delar av installationerna som var förlagda i byggnaderna på byggnadsnämnd- ernas bord. När  
 VA-lagen 
  senast ändrades år 2005 infördes en rätt för 
 290 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bygglovsplikt vid ändringar 
  
 huvudmannen  
 (VA-verket 
  eller motsvarande) att återigen få till- träde till fastigheten för att bevaka vissa egenintressen. 
 Risken för olycksfall, förgiftning och förändring i den allmänna  
 VA-anläggningens 
  funktion är inte de frågor som i dag upplevs som mest problematiska. I stället är risken för vattenskador den helt dominerande risken. Enligt en utredning av över 7 000 vatten- skador som  
 VVS-installatörerna 
  och försäkringsbolagen presen- terade år 2002, kostade vattenskadorna samhället över 5 miljarder kronor årligen, varvid 60 % av skadorna berodde på läckage i led- ningsdragningarna. 
 Branschen har de senaste åren själv svarat för en mycket ambi- tiös satsning på kunskapshöjning av rörmontörer för att minska risken för vattenskador. Frågan är dock så stor, både av samhälls- ekonomiska och sanitära skäl, att en prövning i förväg av frågorna måste anses angelägen. En viktig del i prövningen ligger i att bedöma aktörernas kompetens och att kräva relevanta kontrollinsatser. 
 Fokus har sedan PBL infördes legat på stambyten. Särskilt gäller det efter departementschefens uttalande (prop. 1985/86:1 sid. 509) att stambyte i kombination med byte av elledningar vid en reno- vering av kök och badrum bör leda till följdkrav. Motivet för att särskilt uppmärksamma stambyten har inte varit risken för att dessa åtgärder i sig skulle bryta mot tekniska krav och därmed leda till sanitär olägenhet. Risken har, vad vi kunnat notera, istället bestått i att stambytet i sig kan leda till håltagningar i bjälklag och väggar, dvs. i brandcellsgränser. Vårt förslag om bygglovsplikt för åtgärder som riskerar brandsäkerheten, innebär att fokus av detta skäl inte be- höver riktas mot stambytet. 
 Numera används metoder för att sätta nya rör i de gamla uttjänta stammarna. Förbättringen av avloppsstammen är då närm- ast en underhållsfråga. Även bytet av stammen på ett traditionellt sätt är också normalt en underhållsfråga. Följdkonsekvenserna av denna åtgärd kan dock vara sådana att de motiverar en bygglovs- plikt. Vi tänker då närmast på brandsäkerheten. Nya större drag- ningar av avloppsledningar bör dock bedömas av byggnads- nämnden, eftersom det här även finns tekniska krav att bevaka. 
 I dag gäller anmälningsplikt för väsentlig ändring av anordningar för vatten och avlopp. Problemet är att även en mindre ändring av ett vattensystem kan leda till stora negativa konsekvenser vid en skada. Det räcker med att en koppling dras fel. Vi ser det dock inte som möjligt att byggnadsnämndens bedömning skulle kunna för- 
 291 
 Bygglovsplikt vid ändringar SOU 2008:68 
 hindra sådana misstag. De kan förhindras bara av aktörernas kompetens och noggrannhet. 
 De mer övergripande frågorna, där en samhällsbedömning kan vara värdefull, handlar främst om förläggning av rör för att undvika frysrisker och vattenläckor inne i konstruktioner samt hur brunnar förläggs och utformas. En annan fråga som kommit i fokus det senaste decenniet är risken för legionella. Bakterien skördar många dödsoffer årligen. En angelägen uppgift vid prövningen av bygg- lovet är att bedöma installationens utformning och risken för låga varmvattentemperaturer eller kallvatteninstallationer, som riskeras att värmas av t.ex. golvvärmeinstallationer. 
 Vi har fastnat för att bygglovsplikten även i fortsättningen ska träda in när det görs ändringar i systemet som är väsentliga. Dvs. när installationer kompletteras med fler enheter eller flyttas några meter. Åtgärder på  
 VA-installationerna 
  är däremot oftast en del i en större förändring av byggnaden. I samband med att denna större förändring bedöms av byggnadsnämnden, anser vi att det är viktigt att nämnden även gör en noggrann bedömning av sådana planerade åtgärder på  
 VA-systemet, 
  som i sig inte skulle motivera bygglovs- plikt. 
 Närliggande till frågan om bygglovsplikt för installationer för vattenförsörjningen, är installationer för vattenburna värmesystem. De har aldrig varit föremål för bygglovsplikt. Utan att ha forskat närmare i frågan antar vi att det har berott på att samhället för decen- nier sedan inte ansåg att det fanns några risker med de installationerna. Idag är det svårt att se logiken i att ha bygglovsplikt för vatten- installationer för tappvatten men inte för vatteninstallationer för värmeförsörjningen. Den snabba utvecklingen av vattenburen golv- värme och rörinstallationer som leder värmen från värmepumpar har inneburit, att man idag måste ta hänsyn till riskerna för bl.a. läckage med mögelproblem som följd. 
 Brister i vattenburna värmeledningssystem svarar för 25 % av alla skador i olika ledningssystem. Översatt till pengar motsvarar det över 750 miljoner kronor årligen. 
 Installation av värmepumpar är, som vi nämnde tidigare, inte bygglovspliktiga i sig, däremot är installationen av ett nytt vatten- ledningssystem, kopplat till värmepumpen bygglovspliktigt. 
 Bygglovsplikt för att installera eller göra väsentliga ändringar av hiss infördes i och med PBL år 1987. Tidigare fanns ett system med dubbelprövning av hissar genom att tillsynsmyndigheten, utöver bygglovet, skulle lämna ett medgivande till hissen, enligt den s.k. 
 292 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bygglovsplikt vid ändringar 
  
 hisskungörelsen. Som  
 väsentligt ändrad  
 hissinstallation ansåg departe- mentschefen att t.ex. byte av hisskorg eller maskineri skulle vara. Mindre hissar som rullstolshissar samt bygghissar och kranhissar skulle inte omfattas av bygglovsplikt enligt departementschefen. 
 Att installera eller väsentligt ändra hissar är ett specialområde, där byggnadsnämnderna trots att de är tillsynsmyndigheter, oftast saknar kompetens. I stället förefaller byggnadsnämnderna förlita sig på de ackrediterade kontrollorgan som verkar inom hissom- rådet. 
 Men uppenbarligen finns problem med tillämpningen. Dels besiktigas ca 20 % av alla normala personhissar inte återkommande varje år, och läget uppges bli allt sämre. Dels är det problem med uppfyllandet av kraven vid ändringar av hissar. De generella modi- fieringsmöjligheterna enligt 14 § BVF utvecklas i Boverkets före- skrifter. Där anges att oskäliga kostnader eller varsamhetsskäl är legitima skäl för att få göra avsteg från föreskrifterna, om anord- ningen ändå ges tillfredsställande skydd mot säkerhet och hälsa. Dessa avstegsmöjligheter anses i praktiken utnyttjas för långt. Avsteg från kraven på fritt utrymme över och under hissen, liksom förläggningen av kablar i hisschaktet kan innebära fara för service- personal och besiktningsmän. Att hissar inte besiktigas enligt för- ordningen (1999:371) om kontroll av hissar kan innebära mycket stor risk för allvarliga olyckor. Byggnadsnämndernas tillsynsverk- samhet behöver uppenbarligen förbättras. Dessa tillämpningspro- blem kan dock, vad vi förstår, inte lösas genom ändringar i PBL. 
  
 12.3.5 
  
 Bygglovspliktiga fasadändringar enligt Boverkets förslag 
  
 Boverket har i rapporten Hälften bort från januari 2008 föreslagit ett antal förändringar i PBL för att på sikt förbättra energieffek- tiviteten i befintliga byggnader. Boverkets rapport har i ett sent skede av utredningen överlämnats till oss av regeringen när det gäller ett förslag till författningsändring. Boverket föreslog i rap- porten en ökad bygganmälningsplikt för ändring av en byggnad som i större omfattning berör material i fasad. 
 Eftersom begreppet bygganmälan inte finns med i vårt förslag har vi anpassat Boverkets förslag till vårt föreslagna system och därvid funnit att det bör införas en bygglovsplikt i 8 kap. 1 § punkt 3 för  
 sådan ändring av en byggnad som i större omfattning berör material i fasaden. 
  
 293 
  
 Bygglovsplikt vid ändringar 
  
 SOU 2008:68 
  
 I kommentarerna till kravet menar Boverket att åtgärder som berör huvuddelen av en fasad eller minst 25% av den totala fasadytan ska vara bygganmälningspliktiga. I vårt förslag innebär det att åtgär- derna i stället blir bygglovspliktiga. Detta ska enligt Boverket gälla för utbyte av träpanel p.g.a. rötskador, utbyte av betongelement p.g.a. t.ex. korrosionsskador, utbyte av tegelfasad p.g.a. olika former av skador, inklädnad av en fasad med ett nytt material eller putsning av en tidigare icke putsad fasad. Detta gäller såväl en- och tvåbostads- hus som andra byggnader. Däremot skulle det inte gälla omputs- ning av en putsad fasad. 
 Den föreslagna bygglovsplikten går längre än nuvarande bygg- lovsplikt för byte av fasadmaterial inom detaljplan enligt 8 kap. 3 §. Bygglovsplikten skulle gälla även utanför detaljplaneområde. 
 Motivet för att införa bygglovplikt för dessa åtgärder är att alla tekniska egenskapskrav skulle komma att gälla för alla yttervägg- arna. Framför allt är det övergripande syftet att detta skulle leda till att energieffektiviseringsåtgärder skulle krävas i anslutning till fasadåt- gärderna. 
 I praktiken skulle det innebära att dagens krav på högsta speci- fika energianvändning skulle gälla modifierat utifrån byggnadens för- utsättningar, åtgärdens omfattning och kravet på varsamhet m.m. Denna avvägning är knappast möjlig att göra utifrån hur regelverket är uppbyggt idag. Boverket förväntas därför återkomma med bind- ande föreskrifter om hur kraven i de fallen ska tillämpas. 
 Flera av de åtgärder som enligt Boverkets förslag blir bygglovs- pliktiga är enligt våra och tidigare definitioner underhållsåtgärder, där samhället inte kan hävda en högre kvalitet eller bättre funktion än tidigare. Byte av eller inklädnad av nytt ett fasadmaterial är dock även enligt vår definition ändringsåtgärder, vilka ska omfattas av de estetiska och tekniska egenskapskraven, modifierade av varsam- hetskravet m.m. För att dessa fasadåtgärder ska leda till mer omfatt- ande följdkrav t.ex. på byggnadens installationer, måste de omdefini- eras till ombyggnadsåtgärder. 
 Ovanstående problem har vi inte haft någon möjlighet att när- mare utreda av tidsskäl. 
 294 
 13 Flyttning av byggnadsverk 
  
 13.1 
  
 Gällande rätt 
  
 Begreppet flyttning av byggnadsverk faller in under begreppet upp- förande av byggnad i PBL. Detta innebär att de tekniska egenskaps- kraven för uppförande av hus ska tillämpas fullt ut vid flyttning av byggnadsverk. Den 1 augusti 2007 trädde emellertid ändrade regler i kraft som ger byggnadsnämnderna möjlighet att ge undantag från de tekniska egenskapskraven i vissa speciella flyttningssituationer. Ändringen föranleddes av gruvnäringens tillväxt i Norrbotten. I 19 b § BVF anges att byggnadsnämnden i det enskilda fallet kan ge dispens från bestämmelserna i  
 3–8 
  och  
 10–13 
  §§ i förordningen, om ett byggnadsverk behöver flyttas från en plats som inte längre är lämplig för bebyggelse, från en plats där det kan förutses att marken behöver tas i anspråk för något av de ändamål som anges i 2 kap. expropriationslagen (1972:719), för bearbetning av fyndig- heter med stöd av minerallagen (1991:45), för ett tvångsförfarande enligt en annan lag, eller för att bevara byggnadsverkets kultur- historiska värde. Dispens får ges endast för att uppföra byggnads- verket på en ny plats och endast i den utsträckning det är lämpligt med hänsyn till byggnadsverkets förutsättningar och avsedda använd- ning och inte medför oacceptabel risk för människors hälsa eller säker- het. 
  
 13.2 
  
 Direktiven 
  
 Regeringen ger utredaren i uppdrag att undersöka möjligheterna att införa en mer generell reglering av flyttning av byggnader i PBL och BVL. I samband härmed ska utredas vilka funktionskrav som kan anses rimliga att ställa i dessa situationer. 
 295 
  
 Flyttning av byggnadsverk 
  
 SOU 2008:68 
  
 13.3 
  
 Övervägande och förslag 
  
 Sammanfattning 
  
 En definition på nybyggnad införs i PBL, som omfattar såväl nyuppförande som flyttning av byggnadsverk. 
  
 Vid flyttning av byggnadsverk ska det finnas möjlighet att anpassa nybyggnadskraven med hänsyn till flyttningens syfte och bygg- nadsverkets förutsättningar. 
  
 13.3.1 
  
 Bakgrund 
  
 Av de svar som har kommit in med anledning av den enkät som vi har gjort till de kommunala byggnadsinspektörerna (bilaga 3) fram- går att flyttning av hus verkar vara vanligast i Norrland. De övriga kommunerna har under de senaste 10 åren haft mindre än 15 hus- flyttningar, de flesta enbart  
 1–2 
  hus. Av kommentarerna framgår att de flesta av dessa hus har varit skolbaracker, militärbaracker, för- rådsbyggnader och fritidshus. Många av husen har flyttats i samband med uppförande av nya hus på fastigheten. En uppskattning av redo- visningen i enkäten är att totalt  
 200–300 
  hus i landet har flyttats de senaste 10 åren. Detta visar att problemet inte är så särskilt fram- trädande, åtminstone inte ännu. I de fall hus har flyttats har ett 20- tal kommuner krävt att nybyggnadskraven ska följas och ett  
 10-tal 
  kommuner har tillämpat en skälighetsbedömning. 
  
 13.3.2 
  
 Nybyggnadsdefinition 
  
 I den nuvarande lagstiftningen finns inga uttryckliga definitioner vare sig av uppförande av byggnad eller av ändring. Det framgår emellertid ändå av lagstiftningen, inte minst mot bakgrund av änd- ringarna som gjordes sommaren 2007, att flyttning av byggnad är att betrakta som uppförande. Vi finner inget skäl att frångå detta synsätt. Vi menar att lagstiftningen snarare behöver förtydligas och att det därför bör införas en definition på begreppet nybyggnad. I en sådan definition ska såväl nyuppförande som flyttning ingå. Att centrala definitioner ska återfinnas i PBL, tycker vi är självklart. Vi har i avsnitt 11.3 föreslagit definitioner på både tillbyggnad, änd- ring, ombyggnad och underhåll. En definition på nybyggnad passar väl in i en inledande definitionsparagraf i PBL. Vi föreslår följande 
 296 
  
 SOU 2008:68 
  
 Flyttning av byggnadsverk 
  
 nybyggnadsdefinition: Med nybyggnad avses dels uppförande av ett nytt byggnadsverk, dels flyttning av ett tidigare uppfört bygg- nadsverk till en ny plats. 
  
 13.3.3 
  
 Vad är flyttning? 
  
 Vi anser att det även i fortsättningen finns fog för att kunna medge undantag från de tekniska egenskapskraven vid flyttning av bygg- nader. Frågan är om den lösning som nu finns är tillräcklig eller om det behövs en mer generell reglering. För att kunna svara på den frågan behöver vi undersöka vilka olika fall av flyttning som kan uppkomma och, inte minst, vad omfattas av begreppet flyttning? Det första man tänker på är s.k. volymflyttning, dvs. byggnads- verket flyttas i en eller flera delar som hela volymer. Vid sådan flyttning torde dock ny grundläggning behövas. En annan före- kommande metod vid flyttning är demontering, d.v.s. byggnads- verket demonteras sektorsvis och flyttas som platta paket för att sedan byggas upp igen på ny plats. Tanken att leverans av prefab- tillverkade byggelement skulle betraktas som flyttning (från hus- fabriken till hustomten) torde undanröjas genom att vi föreslår att flyttning endast omfattar  
 ett tidigare uppfört byggnadsverk  
 som flyttas till ny plats. 
 Däremot kan det i vissa fall vara svårt att dra gränsen mellan flyttning av byggnadsverk och en rivning som följs av återanvänd- ning av byggnadsdelar. En byggnad kan innehålla en viss andel åter- använt byggnadsmaterial. I sådana fall anser vi att det måste anses vara ett nyuppförande. En byggnad kan ju också innehålla återan- vänt material från flera byggnadsverk, och inte heller de fallen anser vi ska betraktas som flyttning. 
 Man kan också tänka sig att man på en byggnad som ska flyttas måste byta ut en eller flera byggnadsdelar, t.ex. på grund av att byggnadsdelarna är angripna av fukt eller mögel. Det kommer alltid att finnas fall där gränsen är flytande mellan nyuppförande av bygg- nadsverk som innehåller en större eller mindre andel återanvända byggnadsdelar och en ren flyttning. I sådana fall får kommunen göra en bedömning av vilken slags nybyggnad det handlar om. Enligt vår uppfattning måste det dock krävas att byggnaden på den nya platsen nästan uteslutande består av flyttade byggnadsdelar för att det ska betraktas som flyttning av ett byggnadsverk och inte uppförande av ett nytt byggnadsverk. Kraven för att det ska anses 
 297 
  
 Flyttning av byggnadsverk 
  
 SOU 2008:68 
  
 som en flyttning bör således vara höga. Är det viktigt att kunna sär- skilja nyuppförande från flyttning om båda fallen omfattas av vår före- slagna definition av nybyggnad? Ja, det är viktigt om flyttningsfallen ska ha en särreglering jämfört med nyuppförandefallen. 
  
 13.3.4 
  
 Anpassning av nybyggnadskraven 
  
 Nuvarande reglering medger inga avsteg från nybyggnadskraven, om flyttningen föranleds av att huset står i en avfolkningsbygd, där det vare sig finns arbetstillfällen eller presumtiva köpare. För den enskilde kan den situationen vara lika svår att påverka som t.ex. vid stigande vattennivåer. En frivillig flytt kan med andra ord vara lika ingripande för den enskilde byggnadsägaren som en tvångsmässig flytt. Enligt vår bedömning finns det skäl för att ha en generell reg- lering av vilka krav som ska vara uppfyllda som liknar den bedöm- ning som görs vid ändringsfallen. Det bör alltså finnas en möjlighet till jämkning av kraven. I flyttningsfallen bör rimligen hänsyn tas till både flyttningens syfte och byggnadsverkets förutsättningar. Om det t.ex. handlar om flyttning av rent muséala skäl, där det pri- mära intresset är att rädda ett värdefullt objekt, kan det finnas skäl till tämligen långtgående avsteg från samhällskraven. I annat fall kan flytten framstå som ändamålslös. 
 Vid flyttning av t.ex. skolbaracker, finns det egentligen ingen anledning att dessa inte ska uppfylla samhällskraven. Det handlar om en typ av skollokaler där barn ska vistas, och då finns det enligt vår uppfattning fog för att nybyggnadskraven ska vara uppfyllda, i synnerhet vad gäller tillgängligheten och inomhusmiljön. Även när man flyttar bostadshus måste huvudregeln vara att nybyggnads- kraven ska vara uppfyllda, och att göra avsteg från framförallt till- gänglighetskraven måste då noga övervägas. Syftet med flyttningen ska naturligtvis vägas in, men det kan också ha betydelse om det handlar om hyreshus eller egnahem. När det gäller hyreshus torde det finnas ett starkt konsumentintresse av att bostäderna uppfyller nybyggnadskraven, och då måste möjligheterna till avsteg tillämpas restriktivt. 
 298 
 14 Sanktionssystemet 
  
 14.1 
  
 Gällande rätt 
  
 I 10 kap. PBL finns bestämmelser om de sanktioner som står till buds för att åstadkomma rättelser vid överträdelser. Enligt 10 kap. 1 § ska byggnadsnämnden ta upp frågan om påföljd och ingripande så snart det finns anledning att anta att det skett en överträdelse av lagens bestämmelser. De sanktioner som finns är förbud, avgifter, handräckning och förelägganden. 
  
 14.1.1 
  
 Förbud 
  
 Enligt 10 kap. 3 §  
 kan  
 byggnadsnämnden förbjuda att ett visst  
 byggnads-, 
  rivnings- eller markarbete eller en viss åtgärd fortsätts, om det är uppenbart att arbetet eller åtgärden strider mot PBL eller mot någon föreskrift eller något beslut som har meddelats med stöd av lagen. Byggnadsnämnden  
 kan  
 också, om byggherren inte följer någon väsentlig del av en kontrollplan, förbjuda att ett bygg- nadsarbete fortsätts innan de uppkomna bristerna avhjälpts. Om det är uppenbart att ett arbete eller en åtgärd äventyrar en byggnads hållfasthet eller medför fara för människors liv eller hälsa, ska nämnden förbjuda att arbetet eller åtgärden fortsätts. Förbud får förenas med vite. Besluten gäller omedelbart. 
  
 14.1.2 
  
 Avgifter 
  
 Det finns tre olika typer av avgifter enligt 10 kap. De tre avgifterna skiljer sig åt till viss del beträffande hur beloppet beräknas, vem som beslutar, i vilka situationer som avgifterna är möjliga att ta ut och vem de tillfaller. 
 299 
  
 Sanktionssystemet 
  
 SOU 2008:68 
  
 Byggnadsavgift 
 Om någon, utan lov, utför en åtgärd som kräver bygglov, riv- ningslov eller marklov ska en byggnadsavgift tas ut (10 kap. 4 §). Avgiften ska bestämmas till ett belopp som motsvarar fyra gånger bygglovsavgiften. Lägsta nivån är numera (från den 1 januari 2008) ett tjugondels prisbasbelopp. Är överträdelsen ringa får avgiften bestämmas till lägre belopp eller helt efterges. Enligt 10 kap. 8 § prövas frågan om byggnadsavgift av byggnadsnämnden och beloppet tillfaller kommunen enligt 26 § samma kapitel. Om det finns särskilda skäl, får länsstyrelsen efter överklagande nedsätta eller helt efterge byggnadsavgiften (10 kap. 11 §). Byggnadsavgiften ska tas ut av den som när överträdelsen begicks var ägare av den fastighet, byggnad eller anläggning som den olovliga åtgärden avsåg (10 kap. 9 §). 
 Särskild avgift 
 Vid andra typer av överträdelser än de som nämns i 10 kap. 4 §, kan en särskild avgift tas ut (10 kap. 6 §). De överträdelser som nämns i 6 § är att arbete utförs utan att det finns någon kvalitetsansvarig, att någon underlåter att göra bygganmälan eller rivningsanmälan när en sådan krävs eller att arbetet strider mot något beslut som byggnadsnämnden har meddelat enligt PBL. Den särskilda avgiften ska bestämmas till minst ett tjugondels prisbasbelopp och högst ett halvt prisbasbelopp (från den 1 januari 2008). Om överträdelsen är ringa behöver inte någon avgift tas ut. Enligt 10 kap. 8 § prövas frå- gan om byggnadsavgift av byggnadsnämnden, och beloppet till- faller kommunen enligt 26 § samma kapitel. Om det finns särskilda skäl får länsstyrelsen efter överklagande nedsätta eller helt efterge byggnadsavgiften (10 kap. 11 §). Den särskilda avgiften ska tas ut av den som begick överträdelsen (10 kap 9 § PBL). 
 Tilläggsavgift 
 I sådana fall då byggnadsavgift kan tas ut, ska även en tilläggsavgift tas ut, om åtgärden innebär att en byggnad uppförs, en tillbyggnad görs, en byggnad helt eller delvis tas i anspråk eller inreds för väsentligt annat ändamål än för vilket bygglov lämnats eller om en byggnad rivs utan lov (10 kap. 7 §). Tilläggsavgiften ska tas ut med 
 300 
  
 SOU 2008:68 
  
 Sanktionssystemet 
  
 ett belopp som motsvarar 500 kronor för varje kvadratmeter bruttoarea som åtgärden har omfattat. En bruttoarea på 10 kva- dratmeter ska frånräknas. Avgiften får bestämmas till ett lägre belopp eller helt sättas ner under vissa förutsättningar, t.ex. om föreläggande om rättelse har meddelats (se nedan). Frågan om tilläggsavgift prövas av allmän förvaltningsdomstol på talan av byggnadsnämnden. Tilläggsavgifter tillfaller staten. Tilläggsavgiften ska tas ut av den som när överträdelsen begicks var ägare av den byggnad som den olovliga åtgärden avsåg, den som begick överträ- delsen, den i vars ställe denne var eller den som beretts vinning genom överträdelsen (10 kap. 9 §). 
  
 14.1.3 
  
 Ingripanden för att åstadkomma rättelse m.m. 
  
 Byggnadsnämnden kan ansöka om särskild handräckning hos kro- nofogdemyndigheten (10 kap. 13 §). Kronofogdemyndigheten får, enligt 10 kap. 12 §, meddela särskild handräckning så att rättelse sker när någon 
  
 1. 
  
 utan lov har vidtagit en åtgärd som kräver lov, 
  
 2. 
  
 har vidtagit en åtgärd med stöd av ett lov som sedan ändrats eller upphävts genom ett beslut som har vunnit laga kraft, 
  
 3. 
  
 vidtagit en annan åtgärd som strider mot PBL eller mot någon föreskrift eller något beslut som meddelats med stöd av lagen, 
  
 4. 
  
 har underlåtit att vidta åtgärder i enlighet med förelägganden som meddelats med stöd av lagen. 
  
 Byggnadsnämnden kan i stället för att begära handräckning, före- lägga ägaren att inom vis tid vidta rättelse – detta gäller dock inte underlåtenhetsfallen enligt 4 ovan. Sådant föreläggande får förenas med vite eller innehålla en föreskrift om att åtgärden ändå kommer att utföras genom byggnadsnämndens försorg på den försumliges bekostnad. Följs inte föreläggandet får byggnadsnämnden begära handräckning (10 kap. 14 §). 
 Om någon underlåter att utföra arbete eller vidta annan åtgärd som åligger honom enligt PBL eller enligt föreskrift eller beslut enligt lagen, får byggnadsnämnden enligt 10 kap. 15 § förelägga honom att inom viss tid vidta åtgärden. Bl.a. blir bestämmelserna om underhåll av byggnader och tomter aktuella här. Föreläggan- dena får förenas med vite eller innehålla en föreskrift om att åtgär- 
 301 
  
 Sanktionssystemet 
  
 SOU 2008:68 
  
 den kommer att utföras genom byggnadsnämndens försorg på den försumliges bekostnad (10 kap. 18 § PBL). 
 Byggnadsnämnden har även möjlighet att förelägga om rivning, flyttning av byggnad eller annan åtgärd, anordnande av stängsel eller att förbjuda användning. Normalt riktas dessa förelägganden mot ägaren. När det gäller användningsförbudet kan detta dock i stället riktas till den som har nyttjanderätten till egendomen eller till båda. Även dessa förelägganden får förenas med vite. När det gäller rivning, flyttning eller dylikt samt anordnande av stängsel kan åtgärden istället utföras genom byggnadsnämndens försorg på den försumliges bekostnad (10 kap.  
 16–18 
  §§). 
  
 14.2 
  
 PBL-kommittén 
  
 Kommittén har föreslagit höjningar av byggnadsavgiften och den särskilda avgiften. Dessa är redan genomförda genom de lagänd- ringar som trädde ikraft den 1 januari 2008 (prop. 2006/07:122). I övrigt föreslog kommittén att en särskild avgift ska kunna tas ut för olovligt ibruktagande, att föreläggande om stängsel ska kunna utfärdas för gruvor och tunnlar som inte är i bruk och att uttag av tilläggsavgift ska prövas av plan- och miljödomstolar. Byggnads- nämnden föreslogs även i fortsättningen vara skyldig att ansöka om uttag av tilläggsavgift. Uttaget borde även fortsättningsvis prövas av domstol och beloppet tillfalla staten. Kommittén konstaterade också att en mer genomgående översyn behöver göras, för att se om systemets grunder ska behållas, eller om det behövs mer genomgripande förändringar. 
  
 14.3 
  
 Remissinstanserna 
  
 Många remissinstanser tillstyrker kommitténs förslag. Framför allt vissa kommuner efterlyser en översyn av hela systemet och möjlig- heterna till ändrade rutiner av betalningssystemet. Ragunda kommun och Härjedalens kommun skriver bl a: 
 Kommunernas intresse av att besluta om tilläggsavgift har minskat drastiskt då frågan numera skall prövas av länsrätten på talan av bygg- nadsnämnden (eller motsvarande) samt genom att beloppet tillfaller staten. Genom att ålägga kommunerna att föra talan i denna typ av ärenden åsamkas kommunerna en icke obetydande kostnad. Skall denna sanktionsavgift bli verkningsfull måste kommunerna åtmin- 
 302 
  
 SOU 2008:68 
  
 Sanktionssystemet 
  
 stone tillförsäkras en del av tilläggsavgiften, annars kommer i prakti- Stevens ingen förändring att ske jämfört med idag. Antalet ärenden där tilläggsavgift föreslås att tas ut kommer att förbli mycket begränsade. 
 Mölndals stad skriver bl.a.: 
 Vi beklagar att kommittén inte kunnat hitta en ny lösning av sank- tionsavgifterna. Vi påpekar att systemet är svårt att överblicka och svårt att förklara. Systemet med olika avgifter och olika mottagare leder till administrativt merarbete. Systemet med sanktionsavgifter bör snarast arbetas om. 
 Även Gullspångs kommun anser att det nuvarande systemet fram- står som relativt rörigt och ineffektivt. Kommunen anser dock att det huvudsakligen är bra att tilläggsavgiften tillfaller staten för att kommunerna inte ska kunna misstänkliggöras för att låta tillsyns- arbetet färgas av ekonomiska motiv. Men det viktigt att kommunen får full kostnadstäckning för sin tillsyn. 
  
 14.4 
  
 Direktiven 
  
 Sanktionssystemets effektivitet ska utredas och nödvändiga föränd- ringar ska föreslås. 
  
 14.5 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Sammanfattning 
  
 En ny sammanhållen byggsanktionsavgift införs. 
  
 Byggnadsnämnden beslutar om avgiften. 
  
 Byggsanktionsavgiften tillfaller kommunen. 
  
 14.5.1 
  
 Kopplingen mellan 10 kap. PBL och BVL 
  
 Den nuvarande lydelsen av 10 kap. 1 § kan uppfattas som otydlig vad gäller kommunernas skyldighet att ingripa, om kraven i BVL åsidosätts. Troligtvis innebär nuvarande lydelse att kommunerna har en sådan skyldighet, eftersom 3 kap. 3 § PBL hänvisar till BVL, och därmed torde BVL:s krav omfattas av uttrycket bestämmelser om byggande i PBL (se Didón m. fl. Kommentar till PBL,  
 sid.10:2–3). 
  Kopplingen mellan PBL och underhållskraven i BVL 
 303 
  
 Sanktionssystemet 
  
 SOU 2008:68 
  
 har tidigare varit föremål för förändringar i lagstiftningen (prop. 1998/99:62 s. 31 f). Enligt våra förslag i avsnitt 11.3.4 ska emeller- tid underhållskraven återföras till 3 kap. PBL. Icke desto mindre kan det finnas fog för att 10 kap. 1 § förtydligas, så att det uttryck- ligen i paragrafen framgår att det även vid överträdelse av bestäm- melserna i BVL ingår i kommunens skyldigheter att ta upp frågan om påföljd eller ingripande. Andra stycket i samma paragraf kom- mer med de förslag som vi har lämnat i avsnitt 9.5.2 att få en delvis annan innebörd, eftersom bygganmälningsplikten försvinner och ersätts av en bygglovsplikt. Någon ändring i lydelsen behövs dock inte. 
 Även andra paragrafer i 10 kap. behöver förtydligas, så att det också där finns en tydlig hänvisning till BVL (3 och 15 §§). Beträffande kopplingen mellan 15 § och förordningen (1991:1273) om funktionskontroll av ventilationssystem (OVK) finns ett rättsfall från hösten 2007 (Kammarrätten i Göteborg, mål nr 6378– 06, dom  
 2007-10-01), 
  som visar på att hänvisningen till BVL via 3 kap. 3 § PBL inte alltid uppfattas. Länsrätten ansåg att kommunen inte hade författningsstöd för att förelägga någon vid vite att fullgöra sina skyldigheter enligt  
 OVK-förordningen. 
  Kammarrätten ansåg däremot att författningsstöd fanns, eftersom det av 3 kap. 3 § PBL framgår att byggnader ska uppfylla de krav som anges i 2 och 2a §§ BVL i den utsträckning som följer av före- skrifter utfärdade med stöd av 21 § BVL och på grund av att det i  
 OVK-förordningen 
  stadgas, att en byggnadsägare ska se till att funktionskontroll av ventilationssystem sker för att säkerställa ett tillfredsställande inomhusklimat i enlighet med bestämmelserna i BVL. 
  
 14.5.2 
  
 Avgifter 
  
 Utgångspunkter 
 I PBL finns tre olika typer av avgifter som delvis hanteras i olika administrativa ordningar, beräknas på olika sätt, har olika pre- skriptionstider och tillfaller olika organ – två går till kommunen och en går till staten. Avgiftssystemet synes vara onödigt rörigt och svåröverskådligt och är dessutom omodernt i sin uppbyggnad. Den kritik som har framförts över avgifterna, framför allt från kommunalt håll, avser i huvudsak tilläggsavgifterna (se ovan). 
 304 
  
 SOU 2008:68 
  
 Sanktionssystemet 
  
 De tre avgifterna är lite olika till sin karaktär. När bestämmel- serna om lov har åsidosatts, kan såväl byggnadsavgift som tilläggs- avgift komma ifråga, och dessa avgifter är också väsentligt större än den särskilda avgiften. Till en början prövade allmän domstol uttag av tilläggsavgifter på talan av åklagare. Sedan den 1 januari 1995 är det byggnadsnämnden som prövar om talan ska föras om tilläggs- avgift i allmän domstol. Den särskilda avgiften tar sikte på över- trädelser i samband med genomförandet av byggnadsprojektet, t.ex. om man underlåtit att göra bygganmälan eller om arbete utförs utan att det finns någon kvalitetsansvarig. 
 De sanktionsavgifter som finns i PBL är i huvudsak oförändrade sedan PBL infördes. Vissa ändringar av beloppen för byggnads- avgift och särskild avgift, som  
 PBL-kommittén 
  föreslog, genom- fördes vid årsskiftet 2007/2008. Sättet att beräkna byggnadsav- giften med utgångspunkt i lovavgiftens storlek gör att samma typ av överträdelse ger olika avgiftsbelopp beroende på vilken kommun som beslutar om byggnadsavgiften. Även sättet att beräkna tilläggsavgiften, baserad på antalet kvadratmeter ger i vissa fall konstiga effekter, t.ex. vid ändringsåtgärder. Regleringen av sank- tionsavgifterna i PBL behöver moderniseras, förenklas och anpassas till liknande sanktionssystem på andra rättsområden. Vid en sådan förändring måste också hänsyn tas till de rättsäkerhetsaspekter som bl.a. följer av Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna. 
 Generellt kan sägas att sanktionsavgifter kan användas i stället för vite, böter, förverkande eller som ett komplement till dessa. Sanktionsavgifterna ligger visserligen utanför straffrätten, men har, liksom straff, oftast en preventiv och avskräckande verkan. Utdömande av sanktionsavgifter görs oftast av förvaltnings- myndigheter, och ansvaret är vanligtvis strikt i den meningen att avgifterna tas ut även om överträdelsen ifråga inte har skett med uppsåt eller oaktsamhet. 
 Regeringen har i början av  
 80-talet 
  (prop. 1981/82:142 s. 21 ff.) angett riktlinjer för hur sanktionsavgifter bör användas och hur de bör vara utformade för att uppfylla rimliga krav på effektivitet och rättssäkerhet. Dessa riktlinjer har också antagits av riksdagen (rskr. 1981/82:328). Bl.a. ska det enligt regeringen vara möjligt att förutse hur stor avgiften ska bli i det enskilda fallet. Det bör särskilt prö- vas, om uppsåt eller oaktsamhet ska förutsättas för avgiftsskyldig- het eller om denna skyldighet ska bygga på strikt ansvar. För att en konstruktion med strikt ansvar ska vara försvarbar ur rätts- säkerhetssynpunkt, bör det förutsättas att det finns ett starkt stöd 
 305 
  
 Sanktionssystemet 
  
 SOU 2008:68 
  
 för en presumtion att överträdelse på området inte kan ske på annat sätt än som en följd av uppsåt eller oaktsamhet. Regeringen menade vidare, att det i viss utsträckning kunde överlåtas åt de administra- tiva myndigheterna som är verksamma på området att besluta om avgift. I vissa fall ansåg regeringen dock, att det var lämpligt att överlåta prövningen till domstol. Det gäller främst när avgifts- skyldigheten beror på om överträdelsen skett av uppsåt eller oakt- samhet, och när reglerna är utformade på ett sådant sätt att det finns utrymme för betydande skönsmässiga bedömningar. 
 Europakonventionen 
 Enligt artikel 6 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europa- konventionen) åtnjuter en person som står anklagad för brott de rättsäkerhetsgarantier som räknas upp där, bl.a. rätten till rättvis offentlig förhandling inom skälig tid och inför en oavhängig och opartisk domstol som upprättas enligt lag. Sedan den 1 januari 1995 gäller Europakonventionen som svensk lag och är därmed direkt tillämplig i Sverige. Enligt 2 kap. 23 § regeringsformen får lag eller annan föreskrift inte meddelas i strid mot Sveriges åtaganden på grund av Europakonventionen. 
 Begreppet brott i Europakonventionen ska enligt praxis ges en självständig och allmängiltig tolkning (Hill, Mänskliga rättig- heter i europeisk praxis – En kommentar till Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna, 2002, s. 146). Hur det nationella rättssystemet klassificerar en anklagelse är därför inte ensamt avgörande. Det är i första hand tre kriterier som avgör vad som är ett brott i konventionens mening, nämligen klassificeringen i den nationella rätten, gärningens natur samt påföljdens natur och stränghet. Det är tillräckligt att ett av kriterierna är uppfyllt för att artikel 6 ska vara tillämplig. Även om en överträdelse inte klas- sificeras som brott i den nationella lagstiftningen, innebär inte detta nödvändigtvis att överträdelsen faller utanför begreppet brott i konventionens mening. De två övriga kriterierna, gärningens natur samt påföljdens natur och stränghet, leder inte sällan till att förseelser som avkriminaliserats i den nationella rätten ändå bedöms som brott i konventionens mening. Av betydelse för kri- teriet gärningens natur är bestämmelsens räckvidd och syfte. Är bestämmelsen generell och riktar sig mot alla medborgare och inte 
 306 
  
 SOU 2008:68 
  
 Sanktionssystemet 
  
 endast till en särskild grupp, talar det för att det är fråga om brotts- lig gärning i konventionens mening. Om syftet med bestämmelsen är avskräckande och bestraffande snarare än att kompensera för skada, är handlingen till sin natur straffrättslig. Bedömningen av kriteriet påföljdens natur och stränghet görs i förhållande till den påföljd som riskeras till följd av viss gärning och inte i förhållande till den faktiskt utdömda eller ålagda sanktionen. 
 Europarådet antog den 13 februari 1991 rekommendation nr R(91) 1 om administrativa sanktioner. Rekommendationerna är inte rättsligt bindande. Av rekommendationerna framgår bl.a. att sanktionernas innehåll och villkoren för att ålägga sanktioner ska framgå av lag. Vidare rekommenderas förbud mot retroaktiv till- lämpning och förbud mot dubbla administrativa sanktioner, grun- dade på samma gärning och till skydd för samma intressen samt förordas krav på snabb handläggning. Varje åtgärd som kan leda till en administrativ sanktion, riktad mot en viss person ska leda till ett slutligt avgörande. En person som riskerar en administrativ sank- tion ska informeras om anklagelserna och de bevis som åberopas till stöd för dessa samt beredas möjlighet och tillräckligt med tid att besvara dessa. Bevisbördan ska ligga på den administrativa myn- digheten. Det ska slutligen vara möjligt att överklaga myndighetens beslut till domstol. 
 Andra rättsområden 
 En trend de senaste åren är, att sanktionsavgifter ersätter straff på en del områden. Olika lösningar har valts vid utformningen av systemen med sanktionsavgifter. Här kan nämnas några. 
 Lagstiftningen om miljösanktionsavgifter finns i miljöbalken och i förordningen (1998:950) om miljösanktionsavgifter. I 30 kap. 1 § miljöbalken framgår bl.a. att avgiften ska uppgå till minst 1 000 kronor och högst 1 000 000 kronor. När avgiftens storlek bestäms, ska hänsyn tas till överträdelsens allvar och betydelsen av den bestämmelse som överträdelsen avser. I en bilaga till förordningen framgår vilka överträdelse som kan medföra sanktionsavgift och avgiftens storlek. Det är tillsynsmyndigheten som beslutar om miljösanktionsavgift. Beslutet kan överklagas till miljödomstol. Tillsynsmyndighet kan vara central myndighet, länsstyrelse eller enskild kommun. Regeringen konstaterade i miljöbalksproposi- tionen (prop. 1997/98:45), att domstolsprövning behövs främst när 
 307 
  
 Sanktionssystemet 
  
 SOU 2008:68 
  
 en bedömning av avgiftsskyldigheten är beroende av att ett uppsåt eller oaktsamhet kan fastställas. I de fall då det räcker att kontrollera om ett antal objektiva förutsättningar föreligger, kan ett beslut om avgift i stället fattas av förvaltningsmyndighet. En sådan konstruktion ansåg regeringen inte heller stå i strid mot Europakonventionen, eftersom myndighetens avgiftsbeslut kan överklagas till domstol. Mot denna bakgrund föreslog regeringen, att beslut om miljösanktionsavgift ska fattas av tillsynsmyn- digheterna. Meningen var att detta skulle bli ett effektivt verktyg för att säkerställa verksam tillsyn och att miljöreglerna efterlevs. Det bedömdes då, när miljösanktionsavgifterna infördes, som effektivt att tillsynsmyndigheterna inte behövde vända sig till en annan myndighet när man konstaterat en överträdelse. 
 Enligt Sveriges officiella statistik för miljösanktionsavgifter  
 (1999–2007) 
  togs tre fjärdedelar av alla beslut om miljö- sanktionsavgifter under år 2007 av kommunerna. De centrala myn- digheterna, däribland Naturvårdsverket, tog 14 procent av besluten och länsstyrelserna svarade för 10 procent. I propositionen Miljö- balkens sanktionssystem m.m. (prop. 2005/06:182) konstaterade regeringen, att tillsynsmyndigheterna är de myndighetsaktörer som är närmast verksamhetsutövarna och därför har störst möjlighet till kontroll, snabb upptäckt och snabb reaktion vid överträdelser. Regeringen avfärdar i propositionen de tankar som framfördes i beredningen på ett system som motsvarar strafförelägganden enligt 48 kap. rättegångsbalken. Ett sådant system skulle bl.a. innebära, att tillsynsmyndigheten skulle kunna besluta om miljö- sanktionsavgift endast i de fall den påförda avgiften inte bestrids. I annat fall skulle tillsynsmyndigheten behöva driva frågan till dom- stol. Regeringen ansåg att ett sådant förfarande skulle innebära ökad administration för tillsynsmyndigheterna. Enligt regeringens bedömning borde det även i fortsättningen vara tillsyns- myndigheten som beslutar om miljösanktionsavgift. 
 Regler om vattenföroreningsavgifter finns i lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg (VFL). Avgiften ska bestäm- mas med hänsyn till utsläppets omfattning samt fartygets storlek. Avgiftsbeloppen finns i en särskild tabell (8 kap. 3 § VFL). Det lägsta avgiftsbeloppet är ett prisbasbelopp, och något högsta belopp finns inte. Kustbevakningen beslutar om avgiften, och beslutet kan överklagas till den tingsrätt som är sjörättsdomstol i den ort där Kustbevakningens enhet som har meddelat beslutet har sitt säte. 
 308 
  
 SOU 2008:68 
  
 Sanktionssystemet 
  
 Enligt marknadsföringslagen (1995:450) (MFL) kan en närings- idkare i vissa fall åläggas att betala en marknadsstörningsavgift. Avgiften ska fastställas till lägst 5 000 kr och högst 5 000 000 kr (24 § MFL). Avgiften får dock inte överstiga nio procent av näringsidkarens årsomsättning. Talan om marknadsstörningsavgift väcks vid Stockholms tingsrätt av Konsumentombudsmannen (39 § MFL). 
 Enligt arbetsmiljölagen (1977:1160) får regeringen eller, efter regeringens bestämmande, Arbetsmiljöverket föreskriva, att en sär- skild avgift ska betalas om överträdelse har skett av vissa före- skrifter. Den aktuella föreskiften ska ange hur avgiften ska beräk- nas för olika slag av överträdelser. Avgiftsbeloppet ska kunna fast- ställas direkt med ledning av den angivna beräkningsgrunden. Avgiften ska vara lägst 1 000 kr och högst 100 000 kr. Frågor om påförande av avgift prövas av länsrätten efter ansökan av Arbets- miljöverket. Arbetsmiljöverket har dock möjlighet att utfärda ett avgiftsföreläggande, vilket innebär att den som antas ha gjort sig skyldig till en överträdelse föreläggs avgiften till godkännande omedelbart eller inom viss tid. Om föreläggandet godkänns gäller det som lagakraftvunnet avgörande, som meddelats av domstol. 
 Under år 2006 gjordes en utredning om förslag till sanktions- avgifter på områdena livsmedel, foder och djurskydd (SOU 2006:58). I betänkandet föreslogs, att vissa överträdelser skulle leda till sanktionsavgift och att avgiften skulle utgå enligt en på förhand fastställd taxa. Enligt författningsförslagen skulle avgifternas stor- lek framgå av regeringens föreskrifter. Beslut om sanktionsavgift skulle, enligt förslaget, fattas av den myndighet som utövar offent- lig kontroll, dvs. i stor utsträckning en kommunal nämnd. Beslutet föreslogs kunna överklagas till länsrätt. Utredningens förslag har dock inte lett till någon ändrad lagstiftning. 
 Även för yrkesfiskets område tillsattes det en utredning (dir. 2006:53) som skulle överväga, om det var möjligt att införa administrativa sanktioner, bl.a. i form av sanktionsavgifter. I mars 2007 lämnade utredningen sitt betänkande Administrativa sank- tioner på yrkesfiskets område (SOU 2007:20). I den utredningen föreslogs att fiskelagen (1993:787) skulle ändras så till vida, att ett sanktionsavgiftssystem skulle införas för vissa typer av överträ- delser. I förslaget till lagtext (50c §) angavs, att avgiftens storlek ska framgå av regeringens föreskrifter och att avgiften ska uppgå till minst 1 000 kr och högst 20 000 kr. I förslag till en bilaga till förordningen (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskeri- 
 309 
  
 Sanktionssystemet 
  
 SOU 2008:68 
  
 näringen finns en tämligen detaljerad uppräkning i tabellform om storlek på avgiften, beroende på typer av överträdelser som begåtts. För vissa typer av överträdelser föreslås även att hänsyn ska tas till fartygets längd när avgiften bestämmas. Även det belopp som är relaterat till fartygets längd finns angivet i utredningens för- ordningsförslag. Utredningen för också ett resonemang i betänkandet huruvida avgiftens storlek lämpligen bör regleras i lag, förordning eller myndighetsföreskrift. Utredningens förslag har beretts inom Regeringskansliet, och den 6 mars 2008 lämnade regeringen i proposition till riksdagen (prop. 2007/08:107) förslag till ändring i fiskelagen, vilket i huvudsak överensstämmer med utredningens förslag vad gäller sanktionsavgifter. Detta innebär bl.a. att sanktionsavgiftens storlek ska framgå av regeringens föreskrifter. Storleken ska bestämmas med hänsyn till över- trädelsens allvar och betydelsen av den bestämmelse som över- trädelsen avser. Avgiften ska uppgå till minst 1 000 kr och högst 30 000 kr (utredningen föreslog 20 000 kr som högsta belopp). Även regeringen gör bedömningen, att avgiften för vissa typer av överträdelser bör differentieras i förhållande till fartygets längd. Fiskeriverket föreslås bli beslutsmyndighet, och beslutet ska kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol och vinner inte laga kraft om det överklagas. 
 En ny sammanhållen byggsanktionsavgift 
 Vid utformningen av ett framtida system för sanktionsavgift på byggområdet torde hänsyn behöva tas till artikel 6 i Europa- konventionen. Syftet med sanktionsavgifter inom byggområdet är onekligen att avhålla från att begå vissa typer av överträdelse (bygga utan lov t.ex.). Avgifterna har generell räckvidd inom det aktuella området och kan sägas rikta sig till alla medborgare. Det kan därför inte uteslutas att sanktionsavgifterna inom byggområdet är sådana, att artikel 6 i Europakonventionen blir tillämplig. Detta innebär att sanktionsavgifterna i PBL behöver utformas så att de rätts- säkerhetsgarantier som följer av denna artikel ska vara uppfyllda; t.ex. ska den enskilde underrättas om vilken gärning som läggs honom eller henne till last och ges tillfälle att yttra sig. Den enskilde ska också ha möjlighet att få sin sak prövad av domstol inom rimlig tid. 
 310 
  
 SOU 2008:68 
  
 Sanktionssystemet 
  
 Enligt våra förslag i avsnitt 9.5.2 kommer kravet på bygg- anmälan att försvinna och ersättas av ett sammanhållet bygglovs- förfarande. Redan av det skälet behöver byggnadsavgiften och den särskilda avgiften ses över. Ett alternativ kan vara att slå ihop dessa. Vi vill emellertid gå ett steg längre och förenkla sanktionssystemet så till vida att även tilläggsavgiften enligt dagens modell försvinner. I stället föreslår vi, att det ska finnas endast en sammanhållen sanktionsavgift i framtiden, och att denna i det enskilda fallet både beslutas av kommunen och tillfaller kommunen. Det ska naturligt- vis finnas möjlighet att överklaga till domstol. Vi föreslår att denna nya sammanhållna sanktionsavgift ska benämnas byggsanktions- avgift. 
 Vilka överträdelser ska leda till byggsanktionsavgift? 
 De överträdelser som ska kunna leda till byggsanktionsavgift måste vara förhållandevis lätta att konstatera. Svårigheterna i dagens system är i sig inte kopplade till överträdelsen som sådan. Det torde vara otvistigt, att i princip de överträdelser som i dag föran- leder byggnadsavgift och tilläggsavgift även framdeles bör leda till byggsanktionsavgift. Det som idag faller under den särskilda avgiften behöver dock ändras och anpassas till det sammanhållna bygglovsförfarande som vi föreslår i avsnitt 9.5.2. Detta innebär att, om ett arbete påbörjas utan byggstartbesked när detta krävs, en sådan överträdelse ska kunna föranleda att en byggsanktionsavgift ska betalas. 
 Avgiftsskyldigheten ska precis som idag bygga på strikt ansvar. En avgiftsskyldighet som bygger på strikt ansvar innebär, att bedömningsunderlaget blir betydligt mindre än om det skulle krä- vas oaktsamhet eller uppsåt. För att en konstruktion med strikt ansvar ska vara försvarbar ut rättsäkerhetssynpunkt, behöver det finnas ett starkt stöd för presumtionen att överträdelser på området inte kan ske på annat sätt än som en följd av oaktsamhet eller uppsåt. Av praxis från Europadomstolen framgår, att pre- sumtioner är tillåtna under förutsättning att de hålls inom rimliga gränser och att det görs en nyanserad och inte alltför restriktiv prövning av befrielsegrunderna i varje enskilt fall. Syftet med att införa en ny, sammanhållen byggsanktionsavgift är, att en över- trädelse ska kunna föranleda en snabb reaktion från samhället i form av en avgift. Alltför skönsmässiga bedömningar motverkar 
 311 
  
 Sanktionssystemet 
  
 SOU 2008:68 
  
 detta syfte. Det är därför viktigt att varje överträdelse leder till avgift, och av den anledningen ska inte ringa överträdelser undan- tas. 
 Att undanta ringa överträdelser från det avgiftssanktionerade området skulle innebära ett alltför stort inslag av skönsmässiga bedömningar. Däremot ska det vara möjligt att befria någon från avgiften, när det framstår som oskäligt att ta ut avgift. Eftersom det inte kan uteslutas att byggsanktionsavgiften är en sådan sanktion av straffrättslig karaktär att artikel 6 i Europakonventionen blir till- lämplig, måste hänsyn tas till den s.k. oskuldspresumtionen i artikel 6.2. Den enskilde får inte åläggas en orimlig bevisbörda för att undgå avgift. Det måste därför finnas utrymme för en inte alltför restriktiv prövning av befrielsegrunderna i varje enskilt fall. 
 Regler om befrielse från avgift har utformats på olika sätt inom olika rättsområden. Det kan ligga nära till hands att se på hur befri- elseparagraften är utformad i miljöbalken. I 30 kap. 2 § räknas de omständigheter upp, som kan föranleda befrielse från miljösank- tionsavgift. En sådan uppräkning är uttömmande – en teknik som naturligtvis är vansklig med tanke på att det kan vara svårt att för- utse alla situationer där befrielse kan komma ifråga. I arbets- miljölagen (1977:1160) hittar man däremot den raka motsatsen. Enligt 8 kap. 6 § ska sanktionsavgift jämkas eller efterges, om det skulle vara oskäligt att påföra avgiften. 
 I den proposition som regeringen nu har lagt fram om administrativa sanktioner på yrkesfiskets områden (prop. 2007/08:107 s.29 ff.) föreslår regeringen, att jämkningsregeln ska vara allmänt hållen, men för att underlätta bedömningen föreslår regeringen att det direkt i lagtexten ges exempel på vissa situationer som avses. På så sätt kan även befrielse i andra fall medges, om det anses oskäligt att påföra avgift. Lagrådet förefaller inte ha haft någon invändning mot en sådan konstruktion. När det gäller fiske- sanktionerna är det endast en myndighet – fiskeriverket – som är beslutande som första instans. Det förenklar hanteringen av de andra fallen som skulle kunna bli befriade från avgift, eftersom det blir lättare att skapa praxis med en enda beslutsmyndighet. 
 På byggområdet kommer det att vara 290 kommuner som är beslutande som första instans, och att skapa en motsvarande enhetlig praxis hos beslutsmyndigheten är då givetvis omöjligt. I dag finns det möjlighet för kommunerna att bestämma lägre bygg- nadsavgift eller att helt efterge den respektive att helt efterge den särskilda avgiften, om överträdelsen är ringa. Det torde således 
 312 
  
 SOU 2008:68 
  
 Sanktionssystemet 
  
 redan nu finnas viss olikhet i bedömningen på den kommunala nivån. 
 Den lösning som regeringen föreslår på fiskeområdet förefaller vara en medelväg mellan de två ytterligheter, som ovan får repre- senteras av miljöbalken och arbetsmiljölagen. Det skulle vara önsk- värt att i PBL göra en uttömmande uppräkning av de situationer där jämkning är möjlig, men det är naturligtvis förenat med stora svårigheter att utforma klart preciserade undantagsregler. Det är heller inte möjligt att förutse alla situationer där jämkning kan vara möjlig. Samtidigt kan en allmänt hållen reglering ge alltför stora utrymmen för skönsmässiga bedömningar i befrielsefallen, speciellt med beaktande av att det är 290 kommunala nämnder, som ska besluta om befrielse. 
 Efter övervägande har vi dock valt, att ändå föreslå en lösning som motsvarar den som regeringen föreslår för yrkesfiskets områ- de. Den främsta anledningen är, att det trots allt ska röra sig om undantagssituationer och att utrymmet att inte påföra avgift ska vara ytterst begränsat. I princip ska det vara möjligt endast för privatpersoner och mycket små företag att få befrielse. Vi föreslår därför att byggsanktionsavgift inte ska tas ut, om det är oskäligt. Vid denna prövning ska särskilt beaktas, om överträdelse har berott på en omständighet som den avgiftsskyldige varken har kunnat förutse eller borde ha förutsett. Vad den avgiftsskyldige har gjort för att undvika överträdelse bör också besktas. Den omständig- heten att man inte kände till att åtgärden krävde lov ska inte betraktas som en befrielsegrund. En inte helt ovanlig situation att den avgiftsskyldige säger sig ha fått besked per telefon av en kommunal tjänsteman att t.ex. bygglov inte krävs för den tänkta åtgärden. I sådana fall bör den avgiftsskyldige på något sätt kunna styrka sitt påstående för att åtnjuta befrielse. 
 Storleken på avgiften 
 Att beräkna byggsanktionsavgiftens storlek med utgångspunkt i bygglovstaxan är ingen lämplig lösning, bl.a. beroende på att taxan kan skilja sig väsentligt åt i olika kommuner. Dessutom är det normalt att bygglovstaxan inte är fastställd för alla typer av projekt, utan i vissa fall beräknas taxan efter den tid som byggnadsnämnden lägger ner på ärendet.  
 PBL-kommittén 
  införde tanken att den lägsta nivån på byggnadsavgiften och beräkningen av den särskilda 
 313 
  
 Sanktionssystemet 
  
 SOU 2008:68 
  
 avgiften skulle grundas på prisbasbelopp. Enligt vår bedömning är prisbasbelopp ett bättre sätt än de kommunala bygglovstaxorna att basera beräkningen av byggsanktionsavgiften på, eftersom prisbas- belopp räknas fram på grundval av ändringarna i det allmänna pris- läget, och de blir på så sätt enhetliga för hela riket och heller inte för låga i förhållande till den allmänna prisutvecklingen. En bygg- sanktions avgift som är kopplad till prisbasbeloppet måste också vara differentierad, bl.a. beroende på projektets komplexitet. T.ex. kan man tänka sig att förseelser i projekt som kräver kon- trollansvarig och arbetsansvarig resulterar i högre avgift än för- seelser i projekt där detta inte krävs. Det är dock inte tillräckligt med en sådan gradering, eftersom det även med en indelning som bygger på behovet av KA och AA finns stora olikheter i projekten. Det är inte rimligt att ett uppförande av ett enbostadshus utan bygglov skulle rendera samma sanktion som att uppföra ett Tur- ning torso utan bygglov. Det behövs alltså ytterligare parametrar för att få ett rättvist sanktionssystem. 
 Vid ny- och tillbyggnad av byggnader skulle en koppling till bruttoarean vara möjlig. Detta skulle dock vara mindre lämpligt när det gäller andra anläggningar än byggnader, där arean inte alltid är relevant. Även vid ändring av ett byggnadsverk kan en koppling till bruttoarean slå fel, eftersom allvaret i en förseelse i ändringsfallen inte alltid kan kopplas till arean. En annan möjlig beräkningsgrund skulle kunna vara att relatera prisbasbeloppet till produktions- kostnaden. Detta skulle dock minska förutsägbarheten och med- föra ett administrativt krångel. Rivning utan lov är ytterligare en förseelse som behöver särbehandlas, eftersom åtgärden är oåter- kallelig, men hänsyn behöver också tas till vad det är som olovligen har rivits; en omistlig kulturbyggnad eller ett fallfärdigt ruckel. 
 Om man söker ledning i andra rättsområden, är det oftast så att det på lagnivå endast har angetts de högsta och minsta beloppen, varefter regeringen har fått bemyndigande att fastställa avgiftens storlek. Regeringens förordningar är ofta ganska detaljerade och tabelliknande, och ibland återfinns avgifterna i en bilaga till förord- ningen, se t.ex. förordningen (1998:950) om miljö- sanktionsavgifter. I vissa fall har det t.o.m. delegerats till myndig- hetsnivå att meddela föreskrifter. Ett sådant exempel är arbets- miljöverket som enligt 8 kap. 5 § arbetsmiljölagen och 18 § första stycket 4 arbetsmiljöförordningen (1977:1166) har ett bemyn- digande att meddela föreskrifter om sanktionsavgifter, dock inom ett begränsat område. 
 314 
  
 SOU 2008:68 
  
 Sanktionssystemet 
  
 För att lagstiftningen ska kunna uppfylla grundläggande rätt- säkerhetskrav krävs att sanktionssystemet är förutsägbart. Ett sådant system kan åstadkommas endast om det är relativt enkelt att avgöra med vilket belopp som avgiften ska påföras vid varje enskilt tillfälle. Vi har funnit att det även på byggområdet behöver finnas flera olika avgiftsnivåer, bl.a. beroende av överträdelsens allvar och projektets komplexitet. Det är inte lämpligt att reglera detta direkt i PBL, utan det måste ske på förordningsnivå. Vi föreslår därför att byggsanktionsavgiften fastställs i en taxa som anges i en bilaga till en regeringsförordning, förslagsvis plan- och byggförordningen. Det har dessvärre inte varit möjligt för oss på denna korta utred- ningstid att föreslå ett färdigt taxesystem, baserat på överträdelsens allvar och projektets komplexitet. Vi kan dock ge några exempel på hur ett sådant system skulle kunna se ut. 
  
 Nybyggnad av byggnader utan bygglov 
  
 En grundvgift grundad på komplexitet 
  
 Byggnad utan krav på KA och AA: 
  
 1 pbb 
  
 Byggnad som kräver KA och AA 
  
 5 pbb 
  
 Därutöver ett tillägg baserad på bruttoarea, förslagsvis bruttoarean x 1/80 x pbb. 
 Nybyggnad av anläggningar enligt 8 kap. 2 § 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8 och 9 utan bygglov 
 Avgift grundad på komplexitet 5 pbb 
  
 Anläggningar enligt 8 kap. 2 § 7 
  
 Avgift grundad på komplexitet 
  
 Större anläggning 
  
 1 pbb : 
  
 Mindre anläggning 
  
 ¼ pbb 
  
 Tillbyggnad av byggnader utan bygglov 
 Avgift grundad på bruttoarean, förslagsvis ett högre belopp än vid nybyggnad eftersom avgiften endast baseras på arean vid till- byggnad. 
 Ändring utan bygglov 
 Dessa behöver delas upp på en- och tvåbostadshus, övriga bygg- nader och anläggningar enligt ovan. 
 315 
  
 Sanktionssystemet 
  
 SOU 2008:68 
  
 Rivning utan lov 
 Även i dessa fall behöver det göras en skillnad mellan olika typer av byggnadsverk, exempelvis bör rivning utan lov av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse rendera en högre sanktionsavgift än andra byggnader. 
 Lovpliktig schaktning, fyllning etc. enligt 8 kap. 9 § som utförs utan marklov 
 1 pbb 
 Arbete som utförs utan att byggstartsbesked har lämnats, när sådant krävs eller i strid mot något beslut enligt PBL eller BVL. 
 Även dessa fall behöver delas upp på en- och tvåbostadshus, övriga byggnader och anläggningar. 
 Beslutsmyndighet 
 Den del av nuvarande sanktionssystem som har kritiserats mest har varit tilläggsavgiften, där kommunen måste föra talan hos allmän förvaltningsdomstol som prövar frågan. Det finns en historisk för- klaring till varför det är så. Den nya sammanhållna bygg- sanktionsavgiften som vi förslår är en modern sanktionsavgift, som torde uppfylla de rättsäkerhetskrav som kan ställas på sanktioner av straffrättslig karaktär. I vissa delar kommer den att ha en kon- struktion som liknar systemet med miljösanktionsavgifter. Som tidigare redovisats beslutade kommunerna under år 2007 i 75 procent av ärendena om miljösanktionsavgifter. 
 Kommunerna, som sedan länge har prövat frågor om bygglov m.m., har enligt vår bedömning den nödvändiga kompetensen att även hantera den nya sammanhållna byggsanktionsavgiften. Vi kan inte finna att detta skulle strida mot Europakonventionen. Det krav på domstolsprövning som finns i art. 6 torde vara uppfyllt genom möjligheten att få frågan om sanktionsavgift prövad i allmän för- valtningsdomstol. 
 Vi föreslår också att byggsanktionsavgiften ska tillfalla kommunen. En stor fördel med detta är givetvis, att systemet kan utgöra en sporre för byggnadsnämnden att öka sina insatser för att beivra överträdelser. Den invändning som kan ställas mot detta är att kommunen "av girighet" skulle besluta om fler byggavgifter än vad som är befogat. Vi finner dock att detta inte är någon risk, 
 316 
  
 SOU 2008:68 
  
 Sanktionssystemet 
  
 eftersom den avgiftsskyldige har möjlighet att överklaga till dom- stol. 
 Förfarandefrågor 
 Ett beslut om byggsanktionsavgift är ingripande för den avgiftsskyldige. Vi föreslår därför att den som riskerar att påföras byggsanktionsavgiften, utan undantag, får möjlighet att yttra sig över kommunens utredning. De regler som finns i förvaltnings- lagen (1986:223) ger inte den avgiftsskyldige en sådan rätt. Vi före- slår därför att en bestämmelse om detta förs in i PBL. 
 Betalningsfristen bör vara två månader från det att beslutet vann laga kraft. För att byggsanktionsavgiften ska kunna vara en snabb och effektiv reaktion från samhället förutsätter detta också en snabb verkställighet, när den avgiftsskyldige inte betalar i tid. Vi föreslår därför, att ett beslut om byggsanktionsavgift ska kunna verkställas enligt utsökningbalken efter den sista betalningsdagen. Detta förslag liknar motsvarande regler i miljöbalken (30 kap. 5 §). Det förhållande att betalningsfristen räknas från det att beslutet vann laga kraft och i förlängningen också möjligheten till verk- ställighet enligt utsökningsbalken torde medföra att beslut om avgift ska delges den avgiftsskyldige. Det finns därför inte något behov av någon uttrycklig bestämmelse om att beslutet ska delges den avgiftsskyldige (jfr lagrådets yttrande över administrativa sanktioner på yrkesfiskets område, prop. 2007/08:107, bilaga 4). 
  
 14.5.3 
  
 Dubbla sanktioner 
  
 I artikel 4 i sjunde tilläggsprotokollet till Europakonventionen regleras rätten att inte bli lagförd eller straffad två gånger för samma sak. Begreppet straff får i detta sammanhang även anses omfatta vissa administrativa sanktioner, såväl avgifter som vite. Denna artikel kan därför komma att aktualiseras i sådana fall då vite kombineras med t.ex. en administrativ sanktionsavgift. Det finns flera exempel i svensk rätt som utesluter möjligheten att kombinera vite och sanktionsavgifter, t.ex. 44 § fiskelagen (1993:787), 29 kap.11 § tredje stycket miljöbalken och 30 § tredje stycket livs- medelslagen (2006:804). Den nuvarande lydelsen i PBL utesluter inte att både vite och sanktionsavgift tas ut för samma gärning. Vi 
 317 
  
 Sanktionssystemet 
  
 SOU 2008:68 
  
 bedömer att detta inte överensstämmer med artikel 4 i sjunde tilläggsprotokollet till Europakonventionen. Enligt vår uppfattning måste det därför införas ett förbud mot dubbla sanktioner i PBL. Hur ska då ett sådant förbud formuleras? Återigen ligger det nära till hands att se på den nyligen lagda propositionen om administra- tiva sanktioner på yrkesfiskets områden och då särskilt lagrådets yttrande (prop. 2007/07:107, bilaga 4 sid. 63). 
 Lagrådet förordar ett uttryckssätt enligt den lydelse, som vanligtvis används för att ge lagstöd åt principen att straff och vite inte får dömas ut för samma förseelse. Se Lagrådets yttrande i prop. 1999/2000:51 s. 94. 
 I sistnämnda yttrande föreslog lagrådet följande lydelse. 
 Den som har överträtt ett viteföreläggande eller ett vitesförbud skall inte dömas till ansvar enligt denna lag för gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. 
 Vi föreslår att en liknande lydelse införs i PBL. 
  
 14.5.4 
  
 Ingripanden för att åstadkomma rättelse m.m. 
  
 Vi har funnit att det är en naturlig och lämplig ordning att disponera om 10 kap., så att möjligheterna till förelägganden regle- ras före bestämmelserna om handräckning, vilket förfarande får ses som en sista utväg. 
 Byggnadsnämndens möjlighet att förelägga någon att vidta rättelse behöver justeras till följd av vad vi föreslår i avsnitt 9.5.1 att entreprenören i vissa fall kan avkrävas ansvar och åläggas att vidta rättelse, om det visar sig att arbetena inte har utförts enligt bestämmelserna i PBL och BVL eller föreskrifter eller beslut med stöd av dessa lagar. Detsamma gäller leverantören av förtillverkade byggelement för en– och tvåbostadshus. 
 318 
 15 Byggfelsförsäkring 
  
 15.1 
  
 Gällande rätt 
  
 Lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m., LBF, trädde i kraft den 1 juli 1993 (prop. 1992/93:123). Lagen ändrades med verkan från den 1 januari 2005 (prop. 2003/04:45 Stärkt konsumentskydd vid småhusbyggande) genom att lagens tillämpningsområde utvidg- ades till att omfatta även småhus inklusive fritidshus och vidare genom att bestämmelser om färdigställandeskydd för småhus infördes. Enligt 9 kap. 12 § PBL får, om det krävs en byggfelsför- säkring, byggnadsarbetena inte påbörjas, förrän bevis om försäk- ringen har visats upp för byggnadsnämnden. Detsamma gäller i fråga om färdigställandeskyddet. I korthet innebär lagen följande. 
 En byggfelsförsäkring ska finns, när en byggnad som helt eller till övervägande del används som bostad för permanent bruk upp- förs eller när det i fråga om en sådan byggnad utförs åtgärder som kräver bygganmälan och som avsevärt förlänger byggnadens bruks- tid (1 §). Beträffande småhusen gäller i stället, att en byggfelsför- säkring ska finnas när huset uppförs eller byggs till eller är föremål för en åtgärd som avses i 9 kap. 2 § första stycket punkterna  
 3-5 
  och det finns behov av en sådan försäkring. Det är byggnads- nämnden som ska pröva behovet av försäkring utom vid nybygg- nad. Om det är fråga om ett fritidshus får nämnden besluta att en försäkring inte behövs. Vid behovsprövningen ska nämnden beakta de beräknade kostnaderna för åtgärden, kostnaderna för försäk- ringen och risken för allvarliga fel och skador (1 b §). Enligt prop. 2003/04:45 (sid. 151) bör det normalt inte förekomma att åtgärder som beräknas kosta mer än tio basbelopp genomförs utan att det finns någon försäkring. 
 En byggfelsförsäkring ska omfatta skälig kostnad för att avhjälpa fel i byggnadens konstruktion eller i dess material eller utförande samt vidare skälig kostnad för att avhjälpa skador på 
 319 
  
 Byggfelsförsäkring 
  
 SOU 2008:68 
  
 byggnaden som orsakats av felet (2 §). Med fel avses avvikelse från fackmässigt godtagbar standard vid den tid då arbetet utfördes. Försäkringen omfattar därför inte s.k. utvecklingsfel, dvs. fel som uppstått trots att arbetet var fackmässigt riktigt när det utfördes. 
 Lagändringen år 2005 innebar också, att en byggfelsförsäkring ska finnas, oavsett vem som är entreprenör. Det saknar alltså betydelse om den som uppför byggnaden är näringsidkare eller inte. Det har heller ingen betydelse, om byggherren är närings- idkare eller konsument. Med andra ord omfattas även s.k. själv- byggeri av den obligatoriska byggfelsförsäkringen. Detta framgår av 1 c § som anger att den som för egen räkning utför eller låter utföra ett byggnadsarbete (byggherren) skall se till att det finns en byggfelsförsäkring, om det krävs en sådan enligt denna lag. 
 Försäkringen gäller skador som visar sig efter godkänd slut- besiktning och som anmäls inom tio år. Under garantitiden ersätts fel bara om den ansvarige inte kan fullgöra sitt åtagande eller, i fråga om småhus, om åtagandet inte fullgörs eller kan väntas bli fullgjort inom skälig tid. 
 En byggfelsförsäkring får innehålla villkor om självrisk för bygg- nadens ägare. I fråga om småhus får dock självrisken uppgå till högst ett halvt prisbasbelopp för varje fel eller skada, dock högst samman- lagt ett och ett halvt prisbasbelopp. Fel eller skador som kostar mindre än 0,2 prisbasbelopp att avhjälpa behöver inte ersättas. 
 Byggfelsförsäkringen ska innehålla villkor om regressrätt. Efter att ha betalat ut ersättning kan försäkringsbolaget träda in i den rätt till ersättning för fel eller skada som byggnadens ägare har. 
 Om en näringsidkare har åtagit sig att för en konsuments räk- ning utföra arbeten som avser ett småhus, ska det finnas ett färdig- ställandeskydd, som består av en försäkring eller en bankgaranti (12 §). Krav på färdigställandeskydd för småhus ställs i samma ut- sträckning som kravet på byggfelsförsäkring enligt ovan, men kravet på skydd är utformat så att det inte gäller vid självbyggeri. 
 Färdigställandeskyddet ska omfatta skälig ersättning för extra kostnader, som byggnadens ägare får för att slutföra arbetena när näringsidkarens dröjsmål ger konsumenten rätt att häva avtalet. Om näringsidkaren har gått i konkurs eller i övrigt inte kan full- följa sitt åtagande ersätts kostnader som en besiktningsman har anmärkt på vid en slutbesiktning enligt konsumenttjänstlagen och kostnader för att avhjälpa skador på byggnaden som har orsakats av sådant fel. 
 320 
  
 SOU 2008:68 
  
 Byggfelsförsäkring 
  
 Färdigställandeskyddet gäller utan självrisk. Det får begränsas till ett visst belopp, men det ska alltid motsvara minst 10 procent av det avtalade priset för den åtgärd som omfattas av skyddet. I fråga om regressrätt gäller samma regler som för byggfelsförsäkring. 
  
 15.2 
  
 Tidigare utredningar 
  
 Ordningen med en obligatorisk byggfelsförsäkring för flerbostads- hus har utvärderats av Byggnadsdeklarationsutredningen i slut- betänkandet (SOU 2005:30) Lagen om byggfelsförsäkring. Utred- ningen föreslog att den obligatoriska byggfelsförsäkringen skulle utvidgas till att gälla även vid tillbyggnad av flerbostadshus. 
 Efter remissbehandling av nämnda betänkande fortsatte bered- ningen av ärendet genom att statsrådet och chefen för miljöde- partementet den 17 augusti 2006 förordnade en utredningsman att utreda vissa frågor om byggfelsförsäkring och färdigställandeskydd. Framför allt gällde uppdraget den obligatoriska byggfelsför- säkringen för flerbostadshus samt byggfelsförsäkring och färdig- ställandeskydd för småhus, som uppförs eller byggs om med ett begränsat inslag av upphandlade tjänster (s.k. självbyggeri). Utred- ningsmannen redovisade sitt uppdrag i mars 2007 i departements- promemorian Skydd mot fel och obestånd inom bostadsbyggandet (Ds 2007:8). 
 I rapporten föreslogs, att lagen om byggfelsförsäkring m.m. skulle upphävas och ersättas av en ny lag om säkerhet för byggfel till förmån för bostadsrättsföreningar och konsumenter vid bostadsbygg- ande. Lagförslaget innebär följande. En näringsidkare som uppför eller bygger till hus som ska användas som bostad för permanent bruk ska ställa säkerhet för byggfel, om bostadshuset är avsett för en bostadsrättsförening eller en konsument. Säkerhet ska även ställas vid omfattande ombyggnad av ett sådant hus. Säkerheten för byggfel ska ställas till förmån för köparen och gälla under den tio- åriga reklamationsfristen. För konsumenter ska även finnas ett färdig- ställandeskydd. Säkerheten ska bestå av en försäkring, en bankgaranti eller en annan av Kammarkollegiet godkänd säkerhet. 
 321 
  
 Byggfelsförsäkring 
  
 SOU 2008:68 
  
 15.3 
  
 Direktiven 
  
 Regeringen anser att ett särskilt skydd mot byggfel i första hand bör ses som en del av konsumentskyddet vid bostadsbyggande. Kravet på byggfelsförsäkring bör därför begränsas till de byggnads- arbeten där det finns ett särskilt behov av konsumentskydd. Mot bakgrund av den kritik som har riktats mot förslagen i 2007 års departementspromemoria finns det skäl att ånyo överväga behovet av ändringar i reglerna om byggfelsförsäkring. Utredaren ska analy- sera frågan om kravet på byggfelsförsäkring bör inskränkas i fråga om byggnadsarbeten där konsumenten/byggherren utför mer omfat- tande arbeten själv. Utredaren ska i samband med uppdraget lämna förslag på hur termen självbyggare lämpligen ska definieras. 
  
 15.4 
  
 Överväganden och förslag 
  
 Sammanfattning 
  
 Byggfelsförsäkring behövs inte för arbeten som utförs av bygg- Blackburn själv eller hans anställda. 
  
 15.4.1 
  
 Bakgrund 
  
 LBF ställer upp villkor för hur försäkringen ska se ut och fungera. Vidare drar LBF upp riktlinjer för hur försäkringsbolagen får, och i visa delar måste, utforma sina försäkringsavtal. Detta får till följd att de fåtal avtal som erbjuds konsumenten på marknaden skiljer sig något åt mellan de olika försäkringsgivarna. I det stora hela har dock försäkringsbolagen utnyttjat alla de begränsningar som lagen medger. 
 Under våra samtal med olika företrädare för byggbranschen har det kommit fram starkt kritiska synpunkter mot byggfelsförsäk- ringen som sådan. Den anses av många byggherrar utgöra en onödig del i byggkostnaderna framför allt med tanke på att det så sällan utfaller något försäkringsbelopp i praktiken. De direktiv som vi har fått medger dock inte annat än att vi utreder möjligheten till en smärre justering av försäkringens omfattning. Det vi har att koncentrera oss på gäller således enbart de s.k. självbyggarnas situ- ation. 
 322 
  
 SOU 2008:68 
  
 Byggfelsförsäkring 
  
 Det rättsläge som i dag råder för en självbyggare kan beskrivas på följande sätt. Enligt 6 § första stycket punkt 1 LBF får en byggfelsför- säkring innehålla villkor om att kostnader för fel som har vållats av den som är byggnadens ägare eller hans eller hennes anställda ersätts endast om felet har vållats av någon annan eller om det annars finns särskilda skäl för det. Detta betyder att i de flesta fall är fel i utförandet av arbetet undantagna från försäkringen vid själv- byggeri. Vad som då omfattas av försäkringen är enligt 2 § nämnda lag kostnaden för att avhjälpa fel i byggnadens konstruktion och fel i material som har använts i byggnadsarbetet. 
 När det gäller en konsument som köper byggnadsmaterial finns det bestämmelser om fel i köpet i konsumentköplagen (1990:932). I den lagen, som är tvingande till köparens förmån, regleras även köp av s.k. husbyggsatser. 
 Konsumentskyddet vid köp av byggnadsdelar, som är avsedda att utgöra en huvudsaklig del av ett en- eller tvåbostadshus har från den 1 januari 2005 förbättrats i konsumentköplagen. 
 Enligt 20 a § andra stycket ska, i fråga om byggnadsdelar som är avsedda att vara en huvudsaklig del av ett en- eller tvåbostadshus, ett fel som visar sig in om två år från avlämnandet anses ha funnits redan vid avlämnandet. Köparen har då rätt att kräva avhjälpande, omleverans, prisavdrag eller ersättning för att avhjälpa felet eller att häva köpet. 
 Med byggnadsdelar som är avsedda att utgöra en huvudsaklig del av ett en- eller tvåbostadshus avses i första hand material till s.k. monteringsfärdiga hus, dvs. material till nya småhus som tillverkas på någon annan plats än där huset ska uppföras. Husbyggsatsen behöver inte vara komplett och materialet behöver inte ha någon viss prefabriceringsgrad. Det räcker att köpet avser den huvudsak- liga delen av materialet till det färdiga huset. 
 Köp av enstaka byggnadsdelar, t.ex. rördelar eller lösvirke, om- fattas inte av den nämnda specialregeln. För sådana köp gäller lagens allmänna regler med en preskriptionstid av sex månader för fel. 
 Specialbestämmelsen är inte heller tillämplig, om en konsument träffar avtal med flera leverantörer, som ska leverera enstaka bygg- nadsdelar, vilka tillsammans kommer att utgöra den huvudsakliga delen av ett småhus. 
 Köparen har enligt 23 § konsumentköplagen möjlighet att rekla- mera fel i material inom tre år från den dag då han tog emot varan, om inte annat följer av en garanti eller liknande utfästelse. 
 323 
  
 Byggfelsförsäkring 
  
 SOU 2008:68 
  
 Regeringen har i direktiven - med hänvisning till det skydd som konsumenten vid materialköp har i konsumentköplagen - ställt frågan, om försäkringspremiens storlek står i rimlig proportion till den nytta konsumenten har av försäkringen. Detta är grunden för regeringens uttalande att den s.k. självbyggaren kanske bör vara undantagen från den obligatoriska byggfelsförsäkringen. 
 Marknaden för byggfelsförsäkringar präglas i dag av en synner- ligen begränsad konkurrens. Det finns f.n. endast två bolag kvar, som utfärdar byggfelsförsäkring i Sverige, nämligen  
 GAR-BO 
  För- säkrings AB och Försäkrings AB Bostadsgaranti. Det är bara GAR- BO som utfärdar försäkring vid s.k. delade entreprenader, dvs., där byggherren träffar avtal om utförandet med flera sidoentrepre- nörer. 
 Försäkringsbolagen har minimipremier för sina försäkringar. Varje objekt bedöms för sig och premierna kan därför variera. Bostadsgaranti tar minst 12 000 kr, medan  
 GAR-BO 
  har en mini-  
 mi-premie 
  om 24 000 kr för nybyggnad och 12 000 kr för om- och tillbyggnad. 
 Byggherrarnas samlade, årliga premiekostnader har i den ovan nämnda Ds 2007:8 (sid. 31) angetts på följande sätt. För nybygg- nad av småhus för permanent boende 230 miljoner kr (11 500 små- hus, premie 20 000 kr per hus). För nybyggnad av övriga småhus och ombyggnad av småhus 20 miljoner kr (osäker uppskattning). 
 Vi har i avsnitt 9.5.1 lämnat en beskrivning av hur marknaden för prefabricerade småhus ser ut i vårt land och för de olika former som brukar användas för att uppföra både dessa och de övriga slagen av småhus, som vi kan sammanfatta under begreppet lös- virkeshus. Vi har delat in dessa former i grupperna den renodlade självbyggaren, delad entreprenad med inslag av självbyggeri och nyckelfärdigt hus. För en närmare belysning av vad vi avser med dessa olika grupper ber vi att få hänvisa till avsnitt 9.5.1 
  
 15.4.2 
  
 Slutsatser 
  
 Vi har alltså de tre ovan nämnda alternativen att bedöma. Frågan är: i vilket eller vilka av alternativen finns det skäl att ställa bygg- Blackburn/konsumenten utanför den obligatoriska byggfelsförsäkringen? 
 När det först gäller Den renodlade själbyggaren, som alltså inte handlar upp några som helst moment av utförandet, delar vi regeringens uppfattning, att han har ett fullgott skydd för even- 
 324 
  
 SOU 2008:68 
  
 Byggfelsförsäkring 
  
 tuella fel i materialet genom bestämmelserna i konsumentköplagen. Dessutom torde det vara så, att fel i materialet inte är särskilt vanligt förekommande. Den aspekt som handlar om materialet kan alltså inte läggas fram som ett skäl för att behålla försäkrings- skyddet för denna grupp. 
 Om det upptäcks fel i utförandet på platsen, har konsumenten inte någon motpart att ställa kravet mot, eftersom han har gjort allt arbete själv. Detta moment är redan eliminerat ur det gällande för- säkringsskyddet i enlighet med villkor som grundas på 6 § första stycket punkt 1 LBF. 
 Återstår då risken för fel i konstruktionen. Är den risken så påtaglig att enbart den motiverar ett krav på fortsatt försäkringsskydd under byggfelsförsäkringen för den renodlade självbyggaren? Tyvärr har vi inte haft tillgång till någon statistik till ledning för denna bedömning. Den allmänna erfarenheten säger oss emellertid, att det är mycket ovanligt att fel i konstruktionen är orsaken till de bygg- fel som uppdagas. Slutsatsen måste då bli, att gruppen renodlade självbyggare utan olägenheter kan undantas från det obligatoriska försäkringsskyddet. 
 Den delade entreprenaden faller också utanför vad man med normalt språkbruk betecknar självbyggeri, så länge som allt utför- ande handlas upp av byggherren/konsumenten. Gränsdragnings- problemen börjar uppstå i de fall där byggherren själv utför en arbetsinsats, större eller mindre, medan övriga delar av bygget – vanligtvis grunden och kanske stommen samt installationerna – handlas upp av olika sidoentreprenörer. Hur ska man se på den situationen när det gäller att dra gränsen mellan vad som bör omfattas av byggfelsförsäkringen och vad som inte bör göra det? 
 Vi har i avsnitt 9.5.1 föreslagit en reform för småhusbyggandet som i korthet går ut på att utförarna ska ha ett offentligrättsligt ansvar enligt 10 kap. PBL, och att leverantören av en byggsats ska ha ansvaret för att byggnaden i färdigt skick uppfyller alla tekniska krav, oavsett om det är leverantören eller byggherren som har handlat upp entreprenörerna. Detta nya ansvar för husleveran- törerna föreslås gälla i alla delar av bygget, som inte byggherren själv har utfört. 
 Konsekvensen av vårt förslag blir när det gäller försäkrings- skyddet, att det bör finnas en byggfelsförsäkring som täcker allting utom de arbetsmoment som byggherren väljer att själv utföra. Om han gör så, bör alltså följden bli att den delen av bygget faller utan- för den obligatoriska försäkringen. Med andra ord går det inte att 
 325 
  
 Byggfelsförsäkring 
  
 SOU 2008:68 
  
 använda begreppet självbyggare som en generell benämning för en byggherre till ett projekt som har en viss uppläggning. Snarare måste begreppet självbyggare nyanseras, så att det kan hänföras till vissa avgränsade  
 arbetsmoment  
 i ett projekt, nämligen sådana moment där någon upphandling inte sker, utan där byggherren själv utför arbetet i fråga. En självbyggare kan alltså med vårt synsätt vara verksam på sitt eget bygge sida vid sida med entrepre- nörer, som har handlats upp antingen av honom eller av en hus- leverantör. 
 Vad vi har slagit fast nu betyder, att det inför byggstartbeskedet måste klarläggas – genom byggherrens egna uppgifter – i vilken utsträckning som han själv avser att utföra arbeten och i vilka delar, som upphandling av entreprenörer kommer att ske. Denna gräns- dragning blir sedan avgörande för byggnadsnämndens ställnings- tagande till frågan om det behövs någon byggfelsförsäkring eller inte och, om en försäkring behövs, vilka arbetsmoment den ska omfatta. 
 Den lagtekniska lösningen ligger i att det i 1 a § LBF, som behandlar nybyggnad, tillbyggnad och ändringar av ett småhus, förs in en bestämmelse om att en byggfelsförsäkring inte behövs för arbeten som utförs av byggherren själv eller av hans anställda. Entreprenörer som handlas upp av byggherren är inte att betrakta som anställda av denne. Enligt 1 b § LBF är det byggnadsnämnden som prövar behovet av en försäkring på den nu nämnda grunden. 
 Slutligen har vi kategorin det nyckelfärdiga huset. Det råder här ingen tvekan om att den kategorin bör omfattas av byggfelsför- säkringen även i fortsättningen. Denna form faller ju helt utanför ramen för vad som kan betecknas som självbyggeri. 
 Uppenbarligen finns det även i fortsättningen behov av bestäm- melsen i 6 § första stycket punkt 1 om att försäkringen i princip inte omfattar kostnader för fel, som har vållats av byggnadens ägare eller hans anställda. Vårt förslag enligt ovan till undantag från för- säkringen som sådan avser ju enbart småhusfallet, och det kan naturligtvis tänkas andra fall än småhusen där ägaren vållar ett fel i byggnaden. 
 326 
  
 16 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 För kommittéers och särskilda utredares arbete gäller bestämmelserna i kommittéförordningen (1998:1474). I 14 § anges att om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommunerna, landsting eller företag eller enskilda ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Enligt 15a § ska ett betänkande som innehåller förslag till nya eller ändrade regler redovisa förslagens kostnadsmässiga och andra konsekvenser. Konsekvenserna ska anges på ett sätt som motsvarar de krav på innehållet i konse- kvensutredningar som finns i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Eftersom 15a § kommitté- förordningen trädde ikraft den 15 juni 2008, har vi inte haft möjlighet att fullt ut tillämpa denna bestämmelse. 
 Även enligt utredningens direktiv ska kostnader och andra kon- sekvenser redovisas. 
  
 16.1 
  
 Konsekvenser för det allmänna 
  
 Vi har anlitat Norton och White, KTH för att göra de samhällsekonomiska konsekvensanalyserna. Dessa finns i bilaga 4. 
  
 16.2 
  
 Konsekvenser för företag 
  
 Vid bedömningen av de konsekvenser som våra förslag kan få för företagen har NUTEK:s databas Morris använts i de delar som det har varit möjligt. I databasen har NUTEK samlat gjorda mätningar av hur mycket det kostar svenska företag att följa de krav på infor- mation och administration som återfinns i svensk lagstiftning. Mätningarna av de administrativa kostnaderna ger information om 
 327 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 SOU 2008:68 
  
 den tid och kostnad det innebär för ett företag att följa lagkraven. Uppgifterna bygger på djupintervjuer med ett antal företag som berörs av respektive regelkrav. Med administrativ kostnad avses, enligt NUTEK:s definition, företagens kostnader att upprätta, lagra eller överföra information eller uppgifter som föranletts av krav i lagar, förordningar och myndigheters föreskrifter eller anvis- ningar i allmänna råd. Med företag menas i sammanhanget en juridisk eller fysisk person som bedriver näringsverksamhet. 
 Uppgifterna i databasen är delvis baserade på en enkät till kom- munerna som gjordes våren 2006 och avsåg inkomna bygglovs- ansökningar och bygganmälningar under 2005. Det finns en viss osäkerhet i underlaget med hänsyn till svarsfrekvens och olikheter i underlaget från kommunerna. 
  
 16.2.1 
  
 Planbesked och tidsbegränsning i handläggning av planer och lovärenden 
  
 När det gäller förändringarna i planprocessen bedömer vi att dessa berör företagens finansiella kostnader i positiv riktning och vi har därför inte analyserat detta närmare. Några kommentarer kan ändå behöva göras. 
 Ansökan och beslut om planbesked 
 Redan i dag förekommer det att enskilda exploatörer initierar ett planarbete. Vi har nu föreslagit att detta formaliseras och lagstadgas. Den som berörs av frågan ska kunna ta initiativ till att en detaljplan eller områdesbestämmelser upprättas, ändras eller upphävs. Detta görs genom att man begär ett planbesked hos kommunen. Kommunen ska besluta i frågan om ett planbesked senast inom tre månader. Vi ställer krav på att den som söker ett planbesked ska göra detta skriftligen och ansökan ska innehålla en karta med beskrivning av det huvudsakliga innehållet med planen och den planerade bebyggelsens karaktär och ungefärliga omfattning. Att ett företag får en lagstadgad rätt att få ett planbesked från kommunen kan bara innebära positiva konsekvenser för företagen. Att sökande måste upprätta skriftlig ansökan med krav på ett visst innehåll kan medföra vissa mindre kostnader för företagen men det kan inte anses betungande. I detta sammanhang kan man jämföra med det 
 328 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 norska systemet som vi redovisar i avsnitt 2.5.2. och som lägger hela planprocessen på sökanden. En reglerad initiativrätt och en tidsgräns för när kommunen ska lämna planbesked innebär en positiv konsekvens jämfört med i dag då företagens möjlighet att initiera ett planförfarande är beroende på hur den enskilda kommunen hanterar sådana frågor. Vi föreslår också att kommu- nen ska ha rätt att ta ut avgifter för sitt beslut om planbesked, något som motverkar okynnesansökningar. 
 Tidsbegränsning av kommunernas handläggning av planer och lovärenden 
 Våra förslag i avsnitt 3 om förfarandet vid detaljplanläggning och i avsnitt 4 om områdesbestämmelser gör planprocessen kortare och effektivare och detta gynnar företagen. Vi föreslår dessutom att det införs en längsta tillåten, individuellt bestämd handläggningstid i varje enskilt planärende, räknat från planarbetets början till kommunens beslut om antagande. Detta gör att det blir lättare för företagen att planera sitt arbete när kommunen har utfäst en bestämd tid för planens antagande, låt vara att denna tid kan omprövas under arbetets gång. Exploatören får i vart fall ett instrument för sin tidsplanering. 
 Även för byggnadsnämndernas handläggning av lovärenden föreslår vi en tidsgräns. Vi föreslår i avsnitt 7.5 att beslut i lovärenden normalt ska meddelas inom tio veckor, räknat från dagen då en fullständig ansökan kom in till nämnden. Detta förslag kommer att gynna alla som söker bygglov. Det kommer att leda till kortare handläggningstider och öka förutsägbarheten om tidsåtgången för företag som söker bygglov. Därmed blir de finansiella kostnader för företagen mindre. 
  
 16.2.2 
  
 Bygglov, kontroll och tillsyn 
  
 När det gäller avsnittet om bygglov, kontroll och tillsyn har det primära syftet varit att förtydliga de olika momenten i byggprocessen. Den helt övergripande ambitionen har varit att, utan direkta kostnadsökningar, få kontroll- och tillsynsprocessen att fungera så att samhällets krav på byggnader också förverkligas. I detta samman- hang kan man inte enbart se till de administrativa kostnaderna för 
 329 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 SOU 2008:68 
  
 företagen, utan man måste även beakta vilka konsekvenser som våra förslag kan förväntas få på sikt. De miljardkostnader som uppstått när byggandet har misslyckats och de olägenheter detta medfört för enskilda tror vi kommer att minska betydligt genom vårt förslag. I det följande vill vi göra en närmare analys av konse- kvenserna. 
 Avskaffad bygganmälan 
 Att bygganmälan avskaffas till förmån för en utökad bygglovsprocess leder inte till några negativa konsekvenser för någon. Nackdelarna med den tidigare uppdelade processen ledde förutom till oklarhet och frustration hos parterna till en lägre total kvalitet på byggandet och därmed i förlängningen till kostnadsökningar. 
 Enligt uppgifterna i databasen Morris har företagens administrativa kostnader för det nuvarande bygglovsförfarandet uppskattats till 41, 5 miljoner kronor per år. Denna kostnad är baserad på 2005 års uppgifter om antal bygglov som söks av företag, nämligen 26 648 bygglov. Detta ger en genomsnittlig administrativ kostnad för företagen på 1 560 kr per företag och ansökan. I denna kostnad ingår enbart de uppgifter som är specifika för ansökan om bygglov. Uppgifter som ritningsunderlag och den tid som ingår i planerings- och projekteringsprocessen har avgränsats bort med antagandet att företagen skulle ha genomfört detta ändå för att kunna bygga och inte enbart för lagkravets skull. Den administrativa kostnaden för att göra bygganmälan är 17,3 miljoner kr. Antalet företag som är mätta vad gäller bygganmälan är lägre än för bygglov. De bygg- anmälningar som företag lämnat in under 2005 är 17 255 st. Av detta material kan man dra slutsatsen att dagens system med både bygglov och bygganmälan innebär en administrativ kostnad på ca 3 000 kr för de företag som gör sådana åtgärder. I detta ingår då enbart speciell administration för dessa åtgärder och certifierings- kostnader. Vårt förslag att slopa bygganmälan kommer att innebära en besparing vad gäller de administrativa kostnaderna för företagen. Vad denna besparing kan komma att uppgå till är svårt att bedöma. Det material som finns i databasen Morris är inte tillräckligt detaljerat för att vi ska kunna ange en prislapp på besparingen. Den administ- rativa kostnaden för företagen vad gäller bygganmälan kan beräknas uppgå till drygt 1 000 kr. Ett rimligt antagande kan då vara att besparingen kan förväntas uppgå till minst detta belopp. Därtill ska 
 330 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 även hänsyn tas till besparingar på sikt dvs. att byggnaderna redan från början uppfyller samhällets grundläggande krav. Ett samman- hållet förfarande innebär också vissa synergieffekter. Bl.a. kommer den sökande bara att behöva fylla i en blankett, vilket sparar både tid och pengar. 
 Byggherrens ansvar för att regler följs överförs i vissa delar till andra parter när det gäller småhus och bostadsrättsföreningar 
 Att okunniga småhusägare, i och med det totala byggherreansvaret, har fått ta konsekvenserna för andra aktörers handlande har med automatik också minskat ansvaret hos entreprenörer, projektörer och typhusleverantörer. När de som de facto kan påverka utförandet inte har något ansvar för resultatet, leder detta som en naturlig följd till sämre kvalitet och lägre kravuppfyllelse. Kostnadskonsekvenserna för samhället av att ansvaret inte har legat hos dem som har kunnat påverka slutresultatet, är omöjliga att fastställa. Klart är dock att våra förslag här ger positiva konsekvenser för samhället. För den enskilde byggare (företaget) som har kunnat göra fel utan att detta har fått några konsekvenser ökar naturligtvis kostnaderna väsentligt. För de byggföretag som genom kunskap och skicklighet inte åstad- kommer några byggfel innebär naturligtvis inte det överflyttade ansvaret någon kostnadsökning. Lite förenklat kan man säga att för de företag som sköter sig innebär förslaget inga ökade kostnader. 
 BVL:s krav på ändamålsenlighet och tillgänglighet förs över till PBL 
 Att kravet på ändamålsenlighet och tillgänglighet främst prövas i bygglov i stället för att som i dag bedömas i byggsamrådet, kan inte, som vi ser det, innebära någon som helst negativ konsekvens. Tvärtom innebär detta att frågorna prövas i ett mer naturligt sammanhang och av kompetenser som har förutsättningar att pröva frågorna, något som bara kan få positiva konsekvenser. En effekt av vårt förslag blir att den konstigheten försvinner, som finns i dag, att bygglov kan ges till en byggnad som inte uppfyller de grund- läggande tillänglighetskraven, vilket i sin tur borde medföra bespar- ingar för såväl byggherren som samhället i stort. Vårt förslag 
 331 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 SOU 2008:68 
  
 innebär i stället att det projekt som får bygglov har bedömts uppfylla PBL:s krav på ändamålsenlighet och tillgänglighet. 
 Tidigare anmälningspliktiga inre ändringar blir bygglovspliktiga 
 Vi föreslår att bygganmälan slopas och ersätts av ett något utökat bygglovsförfarande. Kraven vid ändringar och tillbyggnader är i stort oförändrade i förhållande till dagens lagstiftning. Vårt förslag att ändringar i brandskyddet i fortsättningen blir bygglovpliktigt får rimligen konsekvenser. När dessa förändringar av brandskyddet är en del av ett antal bygglovspliktiga ändringsåtgärder, blir konse- kvenserna för samhället och byggherrarna marginella. När en ändring av brandskyddet, t.ex. håltagning för en dörr i en brandcellsgräns, är en enstaka åtgärd, innebär detta för byggherren en bygglovs- prövning och därmed en bygglovsavgift. Detta måste emellertid ställas mot risken för brand, om brandskyddet försämrats genom åtgärden. 
 En annan ökning av bygglovsprövningen gäller anordnandet eller väsentliga ändringar av vattenförande ledningar även till och från en värmekälla. Normalt prövas även detta tillsammans med andra bygglovspliktiga åtgärder. Men detta kan som en isolerad åtgärd innebära en prövning med åtföljande liten bygglovsavgift. Det som mer än väl uppväger även denna kostnad är risken för vattenskador, om ledningsdragningarna utförs på ett felaktigt sätt. Vattenskadorna kostar samhället och enskilda minst 5 miljarder kronor, enligt den stora vattenskadeundersökning som  
 VVS-installtörerna 
  i samarbete med försäkringsbolagen presenterade år 2002. Av skadekostnaderna hänfördes 60 % till läckage i ledningssystemen. Av dessa utgjorde 25 % av läckage i värmeledningssystemen, varför alla sätt att reducera dessa kostnader är angelägna. Hur många skador som kan undvikas om ledningsdragningarna till värmesystem blir bygglovspliktiga går inte att säga mer än att det rör sig om många miljoner kronor årligen. 
 Förslagen till nya krav vid ombyggnader kan dock få större kostnadskonsekvenser. I större utsträckning än tidigare kommer följdkrav att utlösas vid ändringar av byggnader. Framför allt kommer detta att gälla tillgänglighet, energieffektivitet och brand- säkerhet. Avsikten med förslaget är att få en större del av bostads- beståndet att uppfylla angelägna samhällskrav inom 50 år. Eftersom detta är av samhället uttalade angelägna mål får man anta att kostnads- 
 332 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 konsekvenserna är motiverade. Ökad brandsäkerhet och energi- effektivitet innebär samtidigt kostnadsbesparingar. Ökade kostnader för bättre tillgänglighet innebär samtidigt besparingar på det sociala och rent mänskliga kontot som över huvud taget inte kan över- blickas. 
 Ett byggprojekt prövas i flera steg- bygglovsprövning och tekniskt samråd 
 En prövning i flera steg är ingen principiell skillnad mot tidigare, när ett projekt först bygglovsprövades och därefter bedömdes i en process som började med bygganmälan. Det tekniska samrådet ersätter byggsamrådet. Den administrativa kostnaden enligt dagens regler med byggsamråd har uppmätts till 4 000 kr per företag. Vi bedömer att vårt förslag kan komma att kosta något mer beroende på att vi föreslår en att ett bättre underlag tas fram av byggherren inför det tekniska samrådet. Skillnaden ligger i en mer formaliserad dagordning för att i ett tidigt skede kunna ingripa mot tekniska lösningar och utföranden som annars skulle leda till byggfel. Församrådet är till för att i ett tidigt skede reda ut oklarheter. Församrådet är inte obligatoriskt, utan kan användas vid behov genom att antingen kommunen eller byggherren initierar detta. I de fall då det blir aktuellt med församråd innebär det att byggherren måste sätta av viss tid till att träffa byggnadsnämnden. Syftet med församrådet är dock att gå igenom och reda ut oklarheter, vilket leder till både tid- och kostnadsbesparingar i ett senare skede. 
 Bygget kan sätta igång efter att byggnadsnämnden har utfärdat ett byggstartbesked, om utförandet kan bedömas komma att uppfylla de tekniska kraven m.m. 
 Vi har noga funderat på om detta förslag fördröjer projekten eller är kostnadsdrivande. Innan ett byggprojekt startar måste ändå handlingar finnas framme, och redan i dag genomförs ett bygg- samråd i det här skedet. Stora resurser måste kunna sparas genom att regelvidriga åtgärder utreds närmare och eventuellt stoppas i ett tidigt skede i förhållande till om åtgärden måste avbrytas under byggtiden eller att utförandet måste göras om, när åtgärden är fullföljd. 
 333 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 SOU 2008:68 
  
 Förslaget innebär således ingen tidsfördröjning i förhållande till tidsåtgången vid ett seriöst förberett byggprojekt. Däremot innebär förslaget även här kostnader för den byggherre som har ett dåligt förberett byggprojekt. Handlingar kan behöva kompletteras, tekniska lösningar omarbetas, och en kontrollorganisation kan behöva tas fram. Det kostar pengar att väl förbereda ett projekt, samtidigt som det är en odiskutabel sanning att de resurser som satsas i ett tidigt skede med råge betalas igen i ett senare byggskede. 
 En särskild fråga som uppkommer i samband med kommunens hantering av byggstartbesked är om det finns risk för att bygg- Blackburn behöver vänta med att påbörja arbetena för att kommunen inte hinner med att lämna byggstartbesked inom rimlig tid. Vi bedömer den risken som relativt liten och det finns möjlighet för kommunen att lämna byggstartbesked för vissa arbeten. Detta utvecklar vi i avsnitt 9.5.7. 
 Den nya funktionen arbetsansvarig, AA, införs för att säkerställa att en viss lägsta kompetensnivå finns på byggarbetsplatsen 
 Den nya  
 AA-funktionen 
  i vårt förslag innebär en marginell extra kostnad för de entreprenadföretag som ändå ser till att ha kunskaper om samhällets regelverk. Denna extra kostnad hör ihop med kravet på certifiering och blir då en administrativ kostnad. För att kunna styrka kunskap och erfarenhet måste den arbetsansvarige vara certi- fierad. Enligt artikel 16 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG om tjänster på den inre marknaden (det s.k. Tjänste- direktivet) har tjänsteleverantörer rätt att tillhandahålla tjänster i annat medlemsland än där de är etablerade. Tillstånd för att få utöva verksamheten får endast krävas under vissa förutsättningar. Om tillstånd krävs ska detta grundas på vissa kriterier. Detta innebär bl.a. att behöriga myndigheter inte får göra godtyckliga bedömningar, utan sådan tillståndsplikt ska grundas på kriterier, som bl.a. ska vara tydliga och entydiga, objektiva och offentliggjorda i förväg. Den hittillsvarande möjligheten att kommunerna, utanför certifieringssystemet, godkänner en KA för visst arbete står således inte öppen längre. Vi har föreslagit att den nya funktionären arbetsansvarig ska vara certifierad och på så sätt styrka sin kunskap och erfarenhet. Vi har funnit att det är det enda 
 334 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 rimliga sättet att uppfylla tjänstedirektivets krav på förutsägbarhet och transparens. 
 En engångskostnad för certifiering av en KA i dagens system är ca 5 000 kr. En certifiering gäller normalt i fem år. Därtill kommer en årlig kostnad på ca 500 kr. Till detta kommer kostnader för att skaffa sig kunskaper om regelverken m.m. I detta sammanhang kan man notera att tid och kostnader för deltagande i kurser och avläggande av tentamen – vilket är ett krav för certifiering – inte medräknas som en administrativ kostnad. Många entreprenad- företag har redan skaffat och bekostat  
 KA-kompetens 
  inom sina organisationer. Med vårt förslag kommer dessa personer att i stället växla över till  
 AA-kompetens, 
  vilket inte leder till någon kostnadsökning i förhållande till alternativet att uppdatera sina KA vid lagändringen. 
 För de entreprenadföretag som ännu inte har kompetens och kunnig personal kommer kravet på AA att innebära mer eller mindre stora kostnader för vidareutbildning. Dessa kostnader måste dock anses vara väl motiverade och blir med stor sannolikhet för samhällets del snabbt återbetalda i form av färre felaktigheter i byggprojekten. På längre sikt kommer denna satsning att bli värdefull även för byggföretagen själva. 
 KA ska vara fristående från utförandet, och KA:s uppgifter utvidgas 
 Vårt förslag innebär att KA behöver ta del av projekteringen, hjälpa byggherren med att upprätta en kontrollplan, se till att kontrollplanen följs, besöka arbetsplatsen, rapportera till byggnadsnämnden vid missförhållanden, delta i samråd och vid tillsynsbesök på byggarbetsplatsen. Exakt detta motsvarar vad lagstiftaren avsåg med  
 KA-funktionen 
  när den infördes 1995. Tyvärr har verkligheten inte blivit den lagstiftaren avsåg, och kvaliteten på byggandet har därför inte ökat som avsikten var. Problemet var att lagstiftarens avsikter inte uttrycktes i lagtexten, varför tillämpningen blev något helt annat. I ett avseende innebär vårt förslag en minskad insats för KA. I dag krävs nämligen att KA ska medverka vid alla kontroller. Vi har reducerat detta till att KA ska besöka byggarbetsplatsen vid behov. Kravet att se till att alla kontroller genomförs enligt kontrollplan vilar enligt vårt förslag på AA. Som vi har nämnt ovan hindrar tjänstedirektivets implemen- 
 335 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 SOU 2008:68 
  
 tering att kommunen godkänner personer utanför certifierings- systemet. Redan av den anledningen är certifiering det enda sättet att styrka behörighet och kunskap för en KA. 
 Certifieringskostnaden för KA kan uppgå till ca 5 000 kr som engångskostnad. En certifiering gäller normalt i fem år. Därtill kommer en årlig kostnad på ca 500 kr. Till detta kommer kostnader för att skaffa sig kunskaper om regelverken m.m. 
 Byggherrens egenkontroll, som kan kompletteras med kontroll av KA, eller av särskilt sakkunnig 
 Kontrollen är lagmässigt inte ändrad genom vårt förslag. Vårt förslag innebär även här att vi styr upp tillämpningen till att mot- svara regeringens avsikter med lagregleringen år 1995. Egenkon- trollen är fortfarande central. Där den inte räcker kompletteras den med en kontroll av en särskilt sakkunnig. Vi föreslår en förenkling så tillvida att den sakkunnige kan finnas även inom byggherrens kontrollorganisation. Vi föreslår även att KA kan göra kontroller. Det alternativet finns inte i nuvarande bestämmelser men tillämpas i stor skala i praktiken redan i dag. 
 Införandet av EU:s tjänstedirektiv har medfört att den särskilt sakkunnige antingen måste vara certifierad, om det är möjligt, eller uppfylla kunskaps- och erfarenhetskrav som preciseras i bindande regler. Detta innebär en fördyrning jämfört med dagens regler där den sakkunnige inte behöver uppfylla några formella krav. Kostna- den för certifiering av särskilt sakkunnig torde vara densamma som för KA och AA. När det gäller de områden där det inte är möjligt att bli certifierad ska den särskilt sakkunnige i stället uppfylla vissa kunskaps- och erfarenhetskrav som preciseras i bindande regler. Som tidigare har nämnts anses inte tid och kostnader för deltagande i kurser och avläggande av tentamen som en administrativ kostnad. Det får snarare ses som en kostnad för kompetensutveckling och denna är svår att bedöma. 
 Vi har även övervägt möjligheten att godta kontroller genom- förda av ackrediterade kontrollorgan. Vi har dock, bl.a. av kostnads- skäl avstått från detta. NUTEK har gjort en rapport (nr R 2008:25 
 – den är ännu inte offentlig) där man bl.a. har mätt företagens administrativa kostnader för implementeringen av Europaparla- mentets och rådets direktiv 2002/91/EG om byggnaders energi- prestanda. Enligt den svenska lagstiftningen är det ett krav på att 
 336 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 den som gör energideklarationen är ett ackrediterat kontrollorgan som har minst en person i arbetsledande ställning som är certifierad. Enligt NUTEK:s mätningar kostar ackrediteringsförfarandet, mätt i administrativa kostnader för företagen, ca 3,2 miljoner kr. Det är kostnaden för de företag som söker ackreditering som har mätts. Kostnaden är baserad på en femårsperiod (ackrediteringen gäller i fem år) och antal företag som är mätta uppgår till 195 st. Detta ger en administrativ kostnad på 3 300 kr per år och företag. Därtill kommer kostnaden för att certifiera minst en person i företaget. Av rapporten framgår att ackrediteringsprocessen innebär ett relativt omfattande arbete för företagen med bl.a. en genomgång av rutiner, processbeskrivningar och intern kontroll. Arbetet med upprättande av kvalitetsmanualen utgör det i särklass mest tidskrävande arbetet. Av rapporten framgår att det inte är ovanligt att företagen avsätter uppemot två manmånader på föreberedelsearbetet. 
 Vår bedömning att ett system med ackrediterade kontrollorgan kan befaras bli kostnadsdrivande styrks av NUTEK:s rapport. 
 Byggnadsnämndens tillsyn ska bl.a. normalt omfatta minst ett byggplatsbesök 
 Eftersom det tillsynsbesök som vi föreslår kommer att avgifts- finansieras innebär det inga kostnader för kommunerna. För bygg- Blackburn leder detta dock till en mindre höjning av bygglovsavgiften. Våra erfarenheter tyder dock på att denna kostnad är försumbar i förhållande till de positiva effekter som en ökad tillsyn kommer att innebära. 
 Inför slutbeskedet ska byggnadsnämnden genomföra ett slutsamråd 
 I dag har kommunerna möjlighet enligt SKL:s normaltaxa för bygg- anmälan att ta ut kostnader för flera samråd. Det är däremot inte särskilt många kommuner som utnyttjar möjligheten till ett slut- samråd. För de kommuner där man i dag inte genomför ett slutsamråd kommer bygglovsavgiften att bli lite högre. Hur mycket är svårt att uppskatta. Bygglovsavgiften kan skilja sig väsentligt mellan kommunerna och normalt är den inte fastställd för alla typer av projekt, utan beräknas för vissa projekt efter den tid som byggnads- 
 337 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 SOU 2008:68 
  
 nämnden lägger ner på ärendet. Eftersom slutsamrådet blir en bekräftelse för byggherren på att kraven förefaller vara uppfyllda och att byggprojektet förefaller att ha drivits på avsett sätt, blir sannolikt denna kostnad också försumbar i projektet. Eftersom detta uppföljande moment samtidigt är en garanti för att parterna kommer att genomföra kontrollerna på avsett sätt, bör samhälls- vinsterna för färre fel i byggandet bli betydande. 
 Ett provisoriskt slutbesked kan utfärdas med villkor och upplysningar 
 Genom uppstyrningen av hela kontroll- och tillsynsprocessen räknar vi med att slutbeskedet kommer att bli det viktiga dokument som lagstiftaren tidigare eftersträvade, men som i verkligheten nästan aldrig har blivit efterfrågat. På detta sätt har projekten haft svårt att avslutas, vilket har lett till problem och kostnader för både kommuner och kvalitetsansvariga. Förslaget att göra slutbeskedet mer anpassat till verkligheten genom att byggnadsnämnden ska kunna ge ut provi- soriska besked i avvaktan på vissa kontroller eller att kunna skriva in vissa mindre anmärkningar kommer också att göra dokumentet mer verklighetsanpassat och därmed mer efterfrågat. 
 Ändringar i rivningsförfarandet 
 De ändringar som föreslås i rivningsförfarande torde sammantaget innebära mycket marginell påverkan på kostnaderna. Kravet på riv- ningsanmälan avskaffas medan krav på tekniskt samråd tillkommer, om inte byggnadsnämnden funnit sådant samråd obehövligt. Att även krav på rivningslov införs vid rivningar utanför planlagt område kompenseras av att rivningsanmälan tas bort. Kravet på att säkerhetsfrågor ska tas med i rivningsplanen är ett byggherreansvar som finns i nu gällande lagstiftning. 
  
 16.3 
  
 Konsekvenser för enskilda 
  
 Många av de konsekvenser för företag som vi har redogjort för ovan är giltiga även för enskilda personer. Men eftersom merparten av byggnadsnämndens ärenden rör mindre byggåtgärder finns det anledning att fokusera på effekterna av vårt förslag även när det 
 338 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 gäller dessa åtgärder. I flertalet fall är det enskilda personer som är byggherrar för dessa mindre åtgärder. 
 Enkla åtgärder 
 Vid uppförandet av ett bygglovspliktigt plank eller en carport bör det räcka med en bygglovsprövning mot 8 kap. 11 
  
 12 §§ PBL. Att bedöma de tekniska egenskaperna i ett tekniskt byggsamråd är normalt obehövligt. Det finns heller ingen anledning att vare sig genomföra ett tekniskt byggsamråd eller att fatta beslut om en kontrollplan med olika kontrollpunkter. 
 Byggstartbeskedet kan beslutas samtidigt med bygglovet. Byggstartbeskedet kan innehålla uppgifter om att ett slutsamråd inte behövs och att byggherren i stället ska anmäla när bygget är avslutat. Därefter kan byggnadsnämndens handläggare skriva ut ett slutbesked. 
 Tillbyggnad av småhus 
 En tillbyggnad av ett småhus kan vara ett mycket enkelt ärende som kan hanteras som beskrivits ovan. Men en tillbyggnad som t.ex. innehåller hygienrum kan behöva hanteras på ett mer nog- grannt sätt. 
 En ansökan om bygglov prövas mot 8 kap.  
 11-12 
  §§ PBL. Enligt vårt förslag prövas redan i samband med bygglovet både kraven på ändamålsenlighet, t.ex. planlösning, och tillgänglighet med beaktande av byggnadens förutsättningar och kravet på varsamhet. 
 Eftersom det normalt inte krävs vare sig KA eller AA vid en tillbyggnad av ett småhus, behöver byggherren inte lämna förslag på några sådana till byggnadsnämnden. Om byggnadsnämnden bedömer att det ändå bör finnas en KA och/eller en AA bör byggnadsnämnden meddela detta skriftligen eller telefonledes. I beslut om lov ska det sedan framgå om KA behövs och vem detta i så fall är. När det gäller behovet av AA framgår det av byggstartbeskedet. Samtidigt med bygglovsprövningen kallar byggnadsnämndens handläggare byggherren till ett tekniskt samråd. 
 Om byggnadsnämnden betraktar tillbyggnaden som ett mer komplicerat ärende, är det lämpligt att byggherren uppmanas att inför det tekniska samrådet ta fram ett förslag till kontrollplan, 
 339 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 SOU 2008:68 
  
 presentera ritningar över kritiska byggtekniska lösningar, t.ex. över grundläggningen, anslutningen till det befintliga huset och utförandet av  
 VA-installationerna. 
  Beroende på byggprojektets svårighetsgrad avgör byggnadsnämnden om det behövs någon KA och/eller AA. Ofta kan det räcka med att byggnadsnämndens handläggare känner tillit till att arbetet ändå kommer att utföras tillfredställande. Vid det tekniska samrådet tar handläggaren även ställning till om han eller hon ska göra ett tillsynsbesök på byggarbetsplatsen. Om projektet inte har vare sig en AA eller en KA, finns det större anledning att byggnadsnämndens handläggare själv gör ett tillsyns- besök på arbetsplatsen vid lämpligt tillfälle. 
 Vissa moment kan vara aktuella före byggstart, som utstakning och tecknande av en byggfelsförsäkring. Detta klargörs också vid det tekniska samrådet. 
 Bedömningen av att de tekniska egenskapskraven kommer att uppfyllas kan göras helt parallellt med bygglovsprövningen. I de flesta mindre kommuner har man redan i dag en gemensam handläggare för lov och bygganmälan. Inget talar för att man inte fortsättningen kommer ha en gemensam handläggare av lov och byggstartbesked. 
 Omfattningen på anmälningar, kontroller och tillsyn kan helt anpassas efter projektets omfattning och svårighetsgrad. 
 För något större tillbyggnader av småhus blir det rimligen aktuellt med ett slutsamråd och ett slutbesked. 
 Nybyggnad av småhus 
 Vid nybyggnad av ett småhus gäller i princip hela det resonemang vi fört i avsnitten  
 9.5.3-17. 
  Uppförandet av ett enda småhus kanske i ett samhällsperspektiv inte verkar så viktigt. För den enskilde byggherren kan det dock vara livets stora investering. Om huset skulle få allvarliga brister, kan detta leda till en ekonomisk katastrof för byggherren. Av detta skäl och eftersom byggherren normalt är helt okunnig om byggteknik och produktionsmetoder, har vi också föreslagit att det offentligrättsliga ansvaret för fel i stället kan drabba den som utfört åtgärden. Vid leverans av s.k. kataloghus som säljs som byggsatser, har vi gått ett steg längre och lagt ansvaret på leverantören. Det är därför av yttersta vikt att AA, som representant för byggföretaget, är med på det tekniska samrådet för att ta del av ansvarsreglerna. 
 340 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 Byggfelsförsäkring 
 Det behövs ingen byggfelsförsäkring för arbetsmoment som byggherren utför själv. Detta påverkar byggkostnaden i positiv riktning utan att innebära någon försämring av rättsläget för byggherren. 
 Bygglovpliktiga fasadändringar enligt Boverkets förslag 
 Boverket föreslog i rapporten Hälften bort! bl.a. en utökad bygganmälningsplikt för sådan ändring av en byggnad som i större omfattning berör material i fasad. Den föreslagna utökade anmäl- ningsplikten medför en administrativ kostnad för den enskilde. Regeringen överlämnade rapporten till oss. I avsnitt 9 föreslår vi att bygganmälan slopas och som en följd av detta tar vi in de av Boverket åsyftade fasadåtgärderna som bygglovspliktiga. I nämnda rapport finns en utförlig konsekvensanalys av Boverkets förslag. Vi ber att få hänvisa till innehållet i denna rapport såvitt avser konsekvensanalysen. 
  
 16.4 
  
 Konsekvenser för kulturvärden 
  
 De kulturvärden som finns i vår bebyggelse måste betraktas som en mycket värdefull resurs, i vissa fall oersättlig. Vi har under arbetet fått frågor om hur våra förslag beaktar kulturvärdena. Vi vill därför sammanfatta konsekvenserna av vårt förslag när det gäller kultur- värdena specifikt. 
 Planer 
 Eftersom våra förslag endast rör förfarandereglerna för detaljplane- läggning och inte vilka intressen som ska beaktas i planerna, påverkas inte kulturvärdena direkt av förslagen. Ansökan om planbesked enligt 5 kap. 17 a 
  
 d §§ kan dock få viss betydelse. Denna begäran hos kommunen gäller även för att ta fram områdesbestämmelser. 
 Områdesbestämmelser är ett viktigt redskap för att skydda kultur- värden i bebyggelsen utanför detaljplan. Genom sådana bestämmelser kan kommunen införa bygglovsplikt för underhåll och ändring av särskilt värdefull bebyggelse, skyddsbestämmelser för byggnader 
 341 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 SOU 2008:68 
  
 med särskilt bevarandevärde, och tydligare definierade varsamhets- krav. Dessutom kan kommunen i värdefulla miljöer införa bygg- lovsplikt för de på småhus annars bygglovfria åtgärderna samt vid större ändringar kräva följdändringar. 
 Det nya förslaget innebär att t.ex. en hembygdsförening kan begära hos kommunen att få ett besked om de är villiga att ta fram områdesbestämmelser för vissa värdefulla byggnader och bebyggelse- miljöer. Eftersom områdesbestämmelser innehåller färre frågeställ- ningar än detaljplaner, innebär det enklare ställningstaganden från kommunens sida, vilket bör kunna leda till snabbare beslut. Den som har tagit initiativet kan naturligtvis genom ett gott förarbete underlätta kommunens ställningstagande. 
 Krav som rör kulturvärden 
 Vårt förslag att ändra begreppet byggnad till byggnadsverk för att åstadkomma en harmonisering med BVL:s begrepp, förändrar inte kraven på något sätt. 
 Den ändring som vi föreslår att alla ändringar och allt underhåll av byggnader med särskilt bevarandevärde (skyddsbestämmelser) ska vara bygglovspliktiga, kan få en viss betydelse. I dag gäller att endast underhåll av sådana byggnader är bygganmälanspliktiga. Vår känsla är dock att detta ofta inte har respekterats i praktiken. Det kan därför bli en ökad uppmärksamhet på sådana frågor. 
 Kraven på tekniska lösningar är i princip desamma som i nuva- rande BVF. Genom att slopa den särskilda bygganmälan uppstår dock större möjligheter att få en rimlig balans mellan kraven på tekniska förbättringar och varsamhetskravet. Hur de tekniska kraven och varsamhetskravet ska vägas mot varandra, kan med vårt förslag klaras ut redan i ett församråd. Framför allt vid ändring av ett byggnadsverk aktualiseras denna avvägning. Vi har i författ- ningskommentaren till 3 kap. 6 § gjort uttalanden, ägnade att tjäna till ledning vid avvägningen. Enligt nuvarande regler är det i prak- tiken byggherren som gör tolkningen, och byggnadsnämnden kan ingripa först i efterhand, när skadan redan är skedd. På den här punkten innebär alltså vårt förslag en avsevärd förbättring. 
 342 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 Bygglovsplikt 
 Förslaget att slopa bygganmälan och låta även ändringar ingå i bygglovsplikten, bör få en positiv effekt även när det gäller att uppmärksamma kulturvärdena. En vanlig uppfattning är att kraven på varsamhet ofta har kommit i bakgrunden vid de bedömningar och prioriteringar byggnadsnämnderna har gjort i dagens system, när de tekniska egenskapskraven hanterats i byggsamråden. Enligt 8 kap.  
 11-12 
  §§ PBL, ska ju kravet på varsamhet enligt 8 kap. 10 § och förbudet att förvanska särskilt värdefulla byggnader enligt 8 kap. 12 §, prövas i bygglovet. 
 Kvaliteten i denna prövning ökar också i och med bygglov- granskarens nära samverkan med de personer som bedömer förut- sättningarna för att lämna ett byggstartbesked. Bygglovsgranskaren kan även delta i det tekniska samrådet, eftersom detta inte är helt avgränsat till rent tekniska frågor. 
 Byggstartbeskedet 
 Om bygglovshandlingarna inte tillräckligt visar hur en ändring uppfyller varsamhetskravet, kan byggnadsnämnden inför det tekniska samrådet begära förtydliganden i olika handlingar som visar förut- sättningarna för att kunna lämna ett byggstartbesked. Råder det tveksamhet om huruvida varsamhetskravet eller förvansknings- förbudet kommer att uppfyllas för vissa ändringsarbeten, kan bygg- nadsnämnden vänta med ett byggstartbesked till dess att detta är visat. Det som då främst aktualiseras är att kulturvärdena blir beskrivna genom en förbesiktning av den befintliga byggnaden. I mycket tveksamma fall kan nämnden även kräva att en särskilt sakkunnig gör denna beskrivning och bedömning. I sällsynta fall kan byggnadsnämnden enligt 9 kap. 5 § utse en särskilt sakkunnig som gör denna förbesiktning på byggherrens bekostnad. 
 Att kulturvärdena inte förstörs vid arbetena kan regleras genom kontrollpunkterna i kontrollplanen. Nivån och omfattningen på kontrollerna kan då preciseras. 
 Tillsynen 
 Om kontrollen inte fungerar eller om kraven på varsamhet m.m. inte uppfylls, finns enligt 10 kap. möjligheter att stoppa byggnads- 
 343 
  
 Kostnader och andra konsekvenser 
  
 SOU 2008:68 
  
 arbetena och kalla till ett nytt samråd. Brister i dessa avseenden kan även uppdagas genom det nya kravet på att byggnadsnämnderna normalt ska göra minst ett tillsynsbesök på byggarbetsplatserna. 
 Rivning 
 Enligt nuvarande regler kan en ägare till en kulturhistoriskt värde- full byggnad på landet riva hela eller delar utan att behöva söka rivningslov för detta hos kommunen. Rivningslovplikt kan i och för sig införas genom områdesbestämmelser. Men det har naturligtvis inte varit realistiskt att alla skyddsvärda byggnader på landsbygden skulle ha kunnat få ett sådant skydd, då kommunen har begränsade resurser att inventera och planlägga allting som skulle kunna behöva regleras. Vi anser det därför vara rimligt att kommunen i stället får möjlighet att ta ställning till eventuella kulturvärden i samband med en ansökan om rivningslov även utanför detaljplan. Vi föreslår alltså generell rivningslovsplikt, vilket också blir ett viktigt steg för att värna kulturvärdena. 
 Sammantaget tror vi att dessa förslag, trots att de främst handlar om ändrade förfaranderegler, blir viktiga bidrag för att stärka landets kulturvärden. 
 344 
  
 17 
  
 Frågor som ligger utanför direktiven och som inte behandlats i utredningen 
  
 Till en början ska sägas, att tiden inte har medgett att vi har gjort någon genomgång av lagstiftning som angränsar PBL och att därför några författningsförslag inte har kunnat lämnas i den delen. Fram- för allt bör i det fortsatta lagstiftningsarbetet beaktas behovet av att justera bestämmelser av den typ som finns i 14 § första stycket väg- lagen (1971:948), dvs. hur en allmän väg får byggas i förhållande till regleringen i en detaljplan eller områdesbestämmelser. Det nya begreppet godtagbar avvikelse bör avspeglas även i annan lagstift- ning. 
 Under utredningens gång har vi mött ett antal frågor som vi inte har haft möjlighet att gå närmare in på dels av tidsbrist och dels på grund av att vi har ansett att de ligger klart utanför ramen för våra direktiv. Frågorna har antingen väckts av våra kontaktpersoner som är engagerade i den praktiska tillämpningen eller också har vi själva velat lyfta fram dem. Vi har bestämt oss för att sammanfatta dessa spörsmål i punktform och att förteckna dem till ledning för reger- ingens fortsatta överväganden rörande  
 PBL-reformen. 
  Detta ska ses som ett tecken på att vi anser det vara angeläget att alla dessa saker får sin lösning. Det kan vara intressant att få remissin- stansernas synpunkter även på detta. Punkterna nedan anges utan någon inbördes rangordning. 
  
 1. 
  
 Förfarandet vid ändring av översiktsplan bör ses över och moderniseras så att det om möjligt görs mera likartat med vad vi nu föreslår beträffande detaljplan och områdesbestämmelser. 
  
 2. 
  
 Det bör undersökas om inte fastighetsplanen bör avskaffas som ett särskilt  
  
 plan-instrument. 
  
 345 
  
 Frågor som ligger utanför direktiven och som inte behandlats i utredningen 
  
 SOU 2008:68 
  
 3. 
  
 Begreppet fritidshus bör utmönstras ur lagstiftningen. I den mån det behövs en särreglering bör begreppet kunna ersättas med något mer entydigt, exempelvis med hjälp av en viss angiven bygg- nadsarea. 
  
 4. 
  
 Exploateringsavtalen bör på något sätt lagregleras i fråga om avtalens tillkomst, möjliga innehåll och rättsverkningar. 
  
 5. 
  
 När det gäller Friggebodarna finns det ett antal oklara frågor. Det är fortfarande inte klart vad som menas med uttrycket gränsen i 8 kap. 4 §.  
  
 Friggebodens höjd ska enligt rättsfallet RÅ 1994 ref. 73 räknas från markens medelnivå invid bygg- naden, sedan Friggeboden är uppförd. Detta betyder att flertalet förtillverkade Hanson i landet är olagliga, eftersom de som regel är 3,0 meter från underkant av fasaden till taknocken. Höjden på kubformade Friggebodar är en besvärlig fråga.– Det diskuteras intensivt vilka skärmtak som är befriade från bygglov. 
 – Tillämpningen av 5 kap. 36 § är skiftande när det gäller bygg- lovsbefriade åtgärder. 
  
 6. 
  
 Altaner som är sammanbyggda med en byggnad vållar stora pro- blem i rättstillämpningen. För att komma runt Regerings- rättens prejudicerande dom i RÅ 1995 ref. 42, som gör det klart att altaner i princip är befriade från bygglov, laborerar många bygg- nadsnämnder utan stöd i lag eller rättspraxis med olika gräns- dragningar som utgår från altanens höjd över marken. T.ex. före- kommer höjden 1,2 meter eller 0,6 meter som gräns för att häv- da en bygglovsplikt. Det bör således övervägas om inte altaner generellt bör göras bygglovspliktiga. 
  
 7. 
  
 Vad som är bygglovspliktiga murar och plank är inte alltid klart i praktiken. Det förekommer ofta diskussioner kring olika slags stängsel. Solfångare på taken vållar också problem. Förtyd- liganden är påkallade. 
  
 8. 
  
 Uppräkningen i 8 kap. 2 § av bygglovspliktiga anläggningar synes inte vara helt tidsenlig. Det borde kunna göras vissa kom- pletteringar med t.ex.  
  
 skateboard-ramper, 
  fyllning av massor för att åstadkomma t.ex. bullervallar, bryggor m.m. 
  
 9. 
  
 Definitionen av byggnadshöjd i 9 § PBF utgår från den tid när takfotens höjd i stadsbilden var viktigast. Definitionen har lett till otaliga rättsfall och märkliga konsekvenser. Definitionen bör göras om och utgå från nockhöjd. Där takfoten bör bestämmas 
  
 346 
  
 SOU 2008:68 
  
 Frågor som ligger utanför direktiven och som inte behandlats i utredningen 
  
 kan detta göras i detaljplan. – Vid definitionen av byggnadshöjd bör inte takkupor beaktas. 
 10.Definitionen av våning i PBF och våningsplan i BVF bör sam- ordnas. 
 11.Erfarenheten visar att mycket stora anläggningar och nya bostads- områden ibland tillkommer utan stöd av detaljplan, dvs. pröv- ningen sker i enskilda bygglovsärenden. Det bör därför utredas hur detaljplanekravet i 5 kap. 1 § kan skärpas. Formuleringen i andra stycket punkt 2, som innebär att detaljplanekravet gör sig gällande bara, om tillkomsten inte kan prövas i samband med prövning av ansökan om bygglov eller förhandsbesked, bör i första hand ses över. 
 12.Ett problem som bör lösas är det som hänger samman med befint- liga byggnaders planstridighet. För byggnader som har blivit plan- stridiga genom en  
 PBL-plan 
  gäller i dag ett byggstopp för till- byggnader, även om tillbyggnaden i sig är planenlig (8 kap. 11 § första stycket 2 och 17 kap. 18 a §). Någon möjlighet att för- klara denna avvikelse som mindre avvikelse finns inte. En sådan förklaring kan bara avse avvikelser som har uppkommit genom antagande av en plan före PBL:s tillkomst eller avvikelser som har godtagits vid en bygglovsprövning. Problemet är att byggstopp genom en  
 PBL-plan 
  inte sällan inträffar av misstag. Att i sådana fall alltid vara tvungen att ändra planen anses alltför tungrott. Därför väljer byggnadsnämnder och handläggare ibland att bortse från nämnda bestämmelser – i den mån man över huvud taget känner till hur reglerna är konstruerade. Vi har varit inne på att lösa problemet inom utredningens ram och då i våra resonemang vidgat synfältet, så att vi har ifrågasatt om det egentligen behöver finnas något grundläggande krav på att en byggnad måste vara placerad i enlighet med planen för att en viss komplettering ska kunna ske. Vi har frågat oss, om det inte borde räcka med att bedöma själva  
 åtgärdens  
 inverkan på omgiv- ningen. Lösningen fanns inom räckhåll, när vi plötsligt insåg att den utmätta sluttiden hastigt närmade sig. 
 347 
 18 Författningskommentarer 
  
 18.1 
  
 Förslag till lag om ändring i (1987:10) plan- och bygglagen 
  
 1 kap. 
 3 a § 
 Den som berörs av frågan kan genom en ansökan om  
 planbesked  
 ta initiativ till upprättande, ändring eller upphävande av detaljplan eller områdesbestämmelser. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 2.5.3 och 3.5.2. Paragrafen om planbesked är ny. Planbesked behandlas i 5 kap. 17  
 a–17 
  d §§. 
 4 § 
 Till byggande och rivning av  
 byggnadsverk  
 samt till schaktning, fyllning, trädfällning och skogsplantering fordras tillstånd i form av bygglov, rivningslov respektive marklov i den omfattning som föl- jer av denna lag. 
 För bygglovspliktiga åtgärder krävs, i den omfattning som följer av denna lag, ett byggstartbesked innan arbetena får påbörjas. 
 Beträffande åtgärder som kräver bygglov får ges förhandsbesked huruvida byggande kan tillåtas på den avsedda platsen. 
 349 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen är en följd av de förslag utredningen har lämnat i avsnitt 9 om prövning, tillsyn och kontroll av byggandet. 
 7 § 
 I varje kommun  
 ska  
 det finnas en eller flera nämnder som  
 ska  
 full- göra kommunens uppgifter inom plan- och byggnadsväsendet och ha den närmaste  
 tillsynen  
 över byggnadsverksamheten. 
 Vad som sägs i denna lag om byggnadsnämnd ska tillämpas på den eller de nämnder som utses enligt första stycket. 
 Med byggnadsnämndens  
 tillsyn  
 avses 
  
 1. 
  
 församråd, tekniskt samråd, slutsamråd och tillsynsbesök på byggarbetsplatsen enligt 9 kap. och 
  
 2. 
  
 åtgärder som syftar till påföljder och ingripanden enligt 10 kap. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.16. I första stycket har gjorts den ändringen att  
 inseendet  
 har bytts mot  
 tillsynen 
 . I ett nytt tredje stycke har byggnadsnämndens tillsyn definierats i två punk- ter. 
 10 § 
 I denna lag avses med 
  
 1. 
  
 byggherren:  
 den som för egen räkning utför eller låter utföra  
 projekterings-, 
 byggnads-, 
  rivnings- eller markarbeten, 
  
 2. 
  
 byggnadsverk:  
 byggnader och andra anläggningar, 
  
 3. 
  
 nybyggnad:  
 dels uppförande av ett nytt byggnadsverk och dels flyttning av ett tidigare uppfört byggnadsverk till en ny plats, 
  
 4. 
  
 tillbyggnad:  
 en åtgärd varigenom ett befintligt byggnadsverks volym utökas, 
  
 5. 
  
 ändring av byggnadsverk:  
 en åtgärd som förändrar ett bygg- nadsverks konstruktion, funktion, användningssätt utseende eller dess kulturhistoriska värde, 
  
 6. 
  
 underhåll:  
 en åtgärd som vidtas i syfte att bibehålla eller åter- ställa ett byggnadsverks konstruktion, funktion, användningssätt utse- ende eller dess kulturhistoriska värde, 
 350 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 7.  
 ombyggnad:  
 en tillbyggnad eller en ändring, som tillsammans med efter den 1 april 2010 gjorda tillbyggnader, ändringar eller underhåll leder till en påtaglig förnyelse av byggnadsverket eller av en betydande och avgränsbar del av detta . 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 11.3 och 13.3. Paragrafen är ny och innehåller de väsentliga definitionerna i PBL. Definitionen av byggherren motsvaras i gällande rätt av 9 kap.1 § PBL Defini- tionen av byggnadsverk är densamma som finns i den gällande 1 § första stycket BVL. De övriga definitionerna behandlas utförligt i respektive avsnitt ovan. 
 11 § 
 Alla handlingar i ärenden om detaljplan, områdesbestämmelser och fastighetsplan samt ansökningar och beslut i ärenden om planbesked, lov och förhandsbesked får hållas tillgängliga på kommunens webb- plats, även om de innehåller personuppgifter enligt personuppgiftslagen (1998:204). Därvid får dock inte utan personens medgivande anges namn på eller personnummer för en fysisk person, som är i livet, och inte heller känsliga personuppgifter enligt 13 § personuppgiftslagen. 
 Bestämmelserna om den personuppgiftsansvariges informations- skyldighet enligt  
 23–26 
  §§ personuppgiftslagen gäller inte vid tillämp- ning av första stycket. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 3.5.5, 3.5.7 och 7.5.3. Para- grafen är ny. Bestämmelsen behandlar förhållandet mellan PBL:s bestämmelser om automatisk behandling av personuppgifter i ärenden om rättsverkande planer, lov och förhandsbesked samt planbesked och motsvarande bestämmelser i personuppgiftslagen (1998:204), PUL. 
 Innebörden är i korthet följande. Definitionen av begreppet personuppgift enligt PUL är all slags information som direkt eller indirekt kan  
 hänföras  
 till en fysisk person som är i livet. En direkt personuppgift kan alltså sägas vara en uppgift i klartext om 
 351 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 namnet på en person. Bestämmelsen i 11 § förbjuder att sådana uppgifter publiceras på kommunens webbplats. Däremot är det tillåtet att publicera indirekta personuppgifter, d.v.s., sådan information som kan hänföras till en viss person. Det är alltså fullt möjligt att ange fastighetsbeteckningar och gatuadresser. 
 Det är enligt 11 § inte tillåtet att publicera vad som i 13 § PUL betecknas som känsliga personuppgifter, vilket innebär ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk över- tygelse, medlemskap i fackförening och uppgifter som rör hälsa eller sexualliv. 
 Den rätta tillämpningen av bestämmelsen i 11 § förutsätter uppenbarligen ett visst mått av försiktighet i de fall där veder- börande inte har samtyckt till publiceringen. En viss handling kan inte okritiskt läggas ut på webbplatsen. Den måste först granskas, och eventuella personnamn måste på ett eller annat sätt maskas bort. Att lägga ut fastighetsförteckningar med fastighetsägarnas namn angivna torde vara helt uteslutet. 
 Enligt 11 § tredje stycket görs ett undantag från bestämmelserna i  
 23–26 
  §§ PUL. Det betyder att kommunerna inte i något fall behöver lämna någon information till den registrerade personen, vare sig självmant eller efter ansökan. 
 3 kap. Krav på byggnadsverk m.m. 
 Byggnadsverk 
 1 § 
  
 Byggnadsverk  
 ska placeras och utformas på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till stads- eller landskapsbilden och till natur- och kulturvärdena på platsen.  
 Byggnadsverk  
 ska ha en yttre form och färg som är estetiskt tilltalande, lämplig för byggnadsverken som sådana och som ger en god helhetsverkan. 
 Kommentar 
 Jämfört med gällande rätt har ordet byggnader bytts ut mot bygg- nadsverk. 
 352 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 2 § 
  
 Byggnadsverk  
 ska placeras och utformas så att de eller deras avsedda användning inte inverkar menligt på trafiksäkerheten eller på annat sätt medför fara eller betydande olägenheter för omgivningen. Inverkan på grundvattnet som kan vara skadlig för omgivningen  
 ska  
 begränsas. I fråga om  
 byggnadsverk  
 som  
 ska  
 placeras under markytan  
 ska  
 dessutom i skälig omfattning beaktas att använd- ningen av marken över  
 byggnadsverken  
 inte försvåras. 
 Kommentar 
 Jämfört med gällande rätt har ordet byggnader bytts ut mot bygg- nadsverk. 
 3 § 
 Byggnadsverk ska i den utsträckning som följer av 5 och 6 §§, under förutsättning av normalt underhåll och under en ekonomiskt rimlig livslängd 
  
 1. 
  
 vara lämpliga för avsett ändamål, och 
  
 2. 
  
 uppfylla krav på tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. 
  
 Bestämmelserna i första stycket 2 gäller inte i fråga om 
  
 1. 
  
 arbetslokaler, om det är obefogat med hänsyn till arten av den verksamhet för vilken lokalerna är avsedda, och 
  
 2. 
  
 fritidshus med högst två bostäder. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.3. Paragrafen omfattar det som enligt gällande rätt finns i 2 § BVL och delvis 12 § förord- ningen (1994:1215) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. (BVF). 
 4 § 
 Byggnadsverk ska i den utsträckning som följer av 5 och 6 §§, under förutsättning av normalt underhåll och under en ekonomiskt rimlig 
 353 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 livslängd uppfylla de krav som anges i 2 § lagen (1994:847) om tek- niska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. 
 Kommentar 
 Paragrafen omfattar det som enligt gällande rätt finns i 2 § BVL. Paragrafen innebär ingen ändring i sak jämfört med gällande rätt. 
 5 § 
 Vid nybyggnad ska kraven i  
 1–4 
  §§ uppfyllas helt. 
 Vid flyttning av ett byggnadsverk får dock kraven i 3 och 4 §§ anpassas med hänsyn till flyttningens syfte, byggnadsverkets förutsätt- ningar, kravet på varsamhet enligt 10 § och skyddet mot förvanskning enligt 12 §. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 13.3. Första stycket inne- håller en självklar uppgift som i princip redan framgår av  
 1–4 
  §§. 
 Flyttning är nybyggnad enligt definitionen i 1 kap. 10 §. I andra stycket finns en möjlighet att anpassa kraven vid flyttning. Utgångsläget är att flyttning av byggnadsverk är liktydigt med uppförande av ett nytt byggnadsverk. Däremot är det inte i alla lägen rimligt att kräva att det flyttade byggnadsverket uppfyller alla krav som gäller för nybyggnad. Avgörande för detta är flyttningens syfte. Om ett byggnad av lönsamhetsskäl flyttas från en glesbygds- kommun till en tätort finns det ingen anledning att inskränka på krav som skulle ha gällt nyuppförda byggnader. Om däremot en byggnad behöver flyttas längre upp från stranden på grund av ris- Stevens för översvämningar finns det ingen anledning att ställa nybyggnadskrav överhuvudtaget. Om ett byggnadsverk av någon annan orsak än lönsamhetsskäl flyttas en längre sträcka sätter byggnadsverkets förutsättningar en gräns för hur långt nybygg- nadskraven kan ställas. I vissa fall blir även förvanskningsförbudet aktualiserat om byggnadsverket har kulturhistoriska, historiska eller miljömässiga värden. Kravet på varsamhet enligt 10 § att byggnadsverkets karaktärsdrag beaktas gäller trots att utgångsläget är nybyggnad. Det innebär att varsamhetskravet inte har en lika 
 354 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 generell innebörd som vid ändringar av ett byggnadsverk. Bygg- nadsnämnden bedömer vilka krav som är rimliga att ställa. För en ny grundkonstruktion och en ny murad skorstensstock kommer alltid kravet på t.ex. bärighet, brand- och fuktsäkerhet att gälla. 
 6 § 
 Vid tillbyggnad och ändring av ett byggnadsverk ska kraven i 1 
  
 4 §§ uppfyllas när det gäller den tillbyggda eller ändrade delen. 
 Vid ombyggnad ska kraven i  
 1–4 
  §§ uppfyllas när det gäller hela byggnadsverket eller den betydande och avgränsbara del av detta som påtagligt förnyas genom ombyggnaden. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 11.3.2, 11.3.3. och 11.3.5. Paragrafen anger räckvidden av kraven i  
 1–4 
  §§ när det gäller till- byggnad, ändring och ombyggnad. 
 Kraven som gäller vid ändringar finns enligt gällande rätt främst i 14 och 15 §§ BVF. 
 Liksom tidigare kommer kraven att skilja vid ändringar och vid ändringar som nu definieras som ombyggnad. Vid ändringar gäller att byggnadsnämnden inte får ställa följkrav, utan kraven gäller endast på de delar och funktioner som byggherren avser att ändra. Vid ändringar som är att betrakta som ombyggnader kommer krav att, mer eller mindre, ställas på hela byggnadsverket eller en bety- dande eller avgränsbar del av detta. Dvs. att i det fallet kan sam- hället ställa betydande följdkrav. 
 Ombyggnadsdefinitionen ersätter främst begreppet avsevärt förlängd brukstid och väsentligt ändrad användning. Inte heller på tillbyggnader kan byggnadsnämnden ställa följdkrav om inte till- byggnaden blir en del i de åtgärder som utlöser ombyggnads- begreppet. Undantaget är naturligtvis när en del av en funktion som betjänar hela byggnaden påverkas av tillbyggnaden. T.ex. om en tillbyggnad förses med ventilationsanordningar som kopplas på en befintlig ventilationsanordning eller där  
 VA-ledningar 
  i till- byggnaden sammankopplas med byggnadens  
 VA-system. 
  I det fal- let är hela installationen en sådan funktion som ändrats i och med tillbyggnaden. 
 355 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 7 § 
 Vid tillämpning av 6 § ska kraven anpassas med hänsyn till tillbygg- nadens, ändringens eller ombyggnadens omfattning, byggnadsverkets förutsättningar, kravet på varsamhet enligt 10 § och skyddet mot för- vanskning enligt 12 §. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 11.3.2, 11.3.3, och  
 11.3.5–7. 
  Paragrafen anger att samhällskraven ska anpassas med hänsyn till tillbyggnadens, ändringens eller ombyggnadens omfattning, bygg- nadsverkets förutsättningar, kravet på varsamhet och skyddet mot förvanskning. Denna skrivning är hämtad från gällande rätt i 14 § andra stycket BVF . För att tydliggöra hur samhällskraven ska modifieras har även varsamhetskravet och förvanskningsförbudet från 3 kap. 10 och 12 §§ PBL tillförts anpassningskravet. 
 Frågan om vilka egenskaper som det är viktigt att höja i hela byggnadsbeståndet inför framtida behov och i vilken utsträckning det är möjligt och rimligt att kräva att dessa förbättringar görs i samband med större ändringsåtgärder och ombyggnader är av avgörande vikt. För att kunna ge någon vägledning om hur de olika samhällsreglerade egenskapskraven i praktisk tillämpning bör kunna anpassas med hänsyn till byggnadsverkets förutsättningar m.m. utvecklas i det följande styrkan hos de olika kraven. Resone- manget kan principiellt tillämpas även på vanliga ändringar och till- byggnader, men bara på den ändrade byggnadsdelen eller funktio- nen. 
 Energieffektivisering 
 Av den totala energiförbrukningen används ca 36 % i våra bygg- nader och lokaler. Samhällsmålet är att före år 2020 minska denna energianvändning med 20 % i förhållande till år 1995. Till år 2050 ska användningen minska med 50 %. De byggnader som kommer att finnas om femtio år är till nittio procent redan byggda. För att kunna nå energieffektivitetsmålet måste den befintliga bebyggelsen fram till 2050 minska sin energianvändning med mer än 50 % då även energieffektiva nytillkomna hus ändå leder till en ökning av 
 356 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 energibehovet. Enligt det i riksdagen beslutade nationella pro- grammet för energieffektivisering och energismart byggande, bör energieffektiviteten förbättras för byggnader i samband med vissa större ändringsåtgärder. Boverket har i en utredning om energi- effektivisering i befintlig bebyggelse kallad Hälften bort! före- slagit vissa förändringar i PBL som skulle kunna leda till effektivare energianvändning i det befintliga byggnadsbeståndet (se avsnitt 12.3.5). 
 Det är dock inte realistiskt att ombyggnader av äldre hus ska kunna pressa ner energianvändningen till samma nivå som krävs i nya byggnader. Under en femtioårsperiod kommer kanske hälften av den befintliga bebyggelsen att förnyas i sådan grad, att husen kommer att omfattas av ombyggnadskraven. Om resten av bebyg- gelsen spontant sänker sin energianvändning med  
 10–20 
  %, behö- ver kravet vid ombyggnad vara att de ombyggda husen sänker sin energianvändning med minst  
 65–75 
  % i förhållandet till högsta specifika energianvändningen för nya hus. Detta blir ett mycket högt ställt krav, men troligen ett nödvändigt samhällskrav utifrån nationella och globala miljö- och energimål. Eftersom energin antagligen bara blir dyrare, kommer även stora energibesparande insatser att på sikt löna sig. 
 I första hand bör detta mål nås genom installationstekniska åtgärder. När invändiga värden riskeras på grund av dessa installa- tionstekniska åtgärder, t.ex. genom att ventilationen görs om eller att värmesystemet byts ut, ska dessa åtgärder göras på ett så var- samt sätt som möjligt. Fönsterbyten och tilläggsisolering av fasader bör bara få utföras när detta inte förvanskar kulturhistoriska värden eller värdefulla tidstypiska miljöer. För att nå det högt ställda ener- gimålet vid ombyggnader måste dock även stora byggtekniska åtgärder kunna krävas i byggnadens klimatskärm om byggnaden saknar direkta kulturvärden. 
 Som underlag för byggnadsnämndens beslut kan ligga energi- expertens energideklaration enligt lagen (2006:985) om energi- deklaration för byggnader, liksom en inför ändringen upprättad energiberäkning. 
 Tillgänglighet 
 Redan när PBL kom till på  
 80-talet 
  hävdade departementschefen höga krav på tillgänglighet vid ombyggnader. 
 357 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Den stora frågan är dock, om samhället alltid ska ställa krav på hiss vid ombyggnader. Det finns ett antal situationer där det i praktiken är orimligt att ställa hisskrav även vid större ombyggna- der. Ett undantag kan vara att trapphuset representerar ett så stort kulturhistoriskt värde, att en hiss måste betraktas som en för- vanskning. Ett annat fall är när trapphuset inte rymmer både en standardiserad hiss och brandsäker utrymning via trappan. Eller där hissinstallationen fordrar mycket långtgående ingrepp i byggnadens stomkonstruktion. En lösning i dessa fall kan dock vara en utanpå- liggande hissinstallation. 
 En hiss är i dag en sådan självklar standard, att det även av andra skäl än tillgänglighet för rörelsehindrade, finns anledning att kräva en sådan när det är möjligt. Även om hissen är en miljoninvester- ing, höjer den ju samtidigt byggnadens värde i motsvarande grad. För byggnader i tre våningar eller mer och för arbetslokaler och offentliga byggnader i två våningar eller mer ska i normalfallet en hiss krävas om byggnaden före ombyggnaden saknar hiss. 
 En vanlig utformning av trapphuset innebär att hissens stann- plan måste ligga en halvtrappa upp. Att dra hissen ända ner till gatunivån skulle i sådana fall innebära mycket omfattande och kostsamma konstruktionsändringar av våningsplanen. I likhet med vad departementschefen uttalade i prop.1985/86:1 bör dock detta inte vara något skäl att helt efterge hissen. En mycket stor andel av äldre och rörelsehindrade skulle ändå ha stor nytta av hissen, även om tillgängligheten inte blir maximal. 
 Ett annat vanligt förhållande är att vindar inreds. Om det i ett tre- eller fyravåningshus inte finns någon hiss sedan tidigare, är det definitivt ett skäl till att installera en hiss. Om det däremot redan finns en hiss, får omständigheterna i det enskilda fallet avgöra om det är rimligt att kräva en hiss upp till vindsplanet. 
 Det finns dock inget skäl för att vid ombyggnader inte genom- föra alla andra möjliga förbättringar av tillgängligheten, som att bredda dörrar, eliminera nivåskillnader och att göra hygienrummen tillgängliga. 
 Utformning 
 Att samhället skulle kräva förändringar i bostädernas planlösning i samband med större ombyggnadsarbeten är inte vara lika angeläget som energieffektivisering och tillgänglighet. Tvärtom kan det vara 
 358 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 mer våld än nöden kräver att börja riva väggar. Bostädernas plan- lösning speglar också olika tidsepoker, varför det även från beva- randesynpunkt finns anledning att inte i onödan kräva några plan- lösningsändringar. Undantaget är att hygienutrymmet kan behöva utvidgas, om detta inte innebär att bärande konstruktioner måste flyttas. Man bör i det fallet ändå sträva efter en ökad tillgänglighet, t.ex. genom att bredda dörrar och att placera om installationerna på ett mer tillgängligt sätt. 
 Brandsäkerhet 
 För vissa byggnader, t.ex. hotell, skolor, affärslokaler m.m., har samhället ställt krav på att brandsäkerheten alltid ska uppfyllas, även om byggnaden från början byggdes med en lägre grad av brandsäkerhet. I de fallen är det alldeles självklart att i samband med stora ändringar rusta upp även brandskyddet till en säkerhets- nivå som motsvarar dagens. Undantaget är även här det motstående önskemålet om att vidmakthålla kulturvärden. Inom brandområdet finns dock ofta möjlighet att genom alternativa åtgärder, som t.ex. sprinkler, åstadkomma en enligt dagens krav tillräckligt brandsäker byggnad. En vanlig konflikt är, att det finns gamla spegeldörrar i trapphusen i äldre hus. De kan vara av värde att spara av kulturskäl. Däremot innebär inte detta, att det inte skulle gå att upprätthålla en tillfredställande brandcellsgräns ändå, t.ex. genom att täta spring- orna, måla dörrarna med brandskyddsfärg eller att installera en ny innedörr med viss brandklass. 
 Buller 
 Lyhördhet, stegljud och trafikbuller är ett stort problem i äldre hus. Även om det inte alltid går att åstadkomma dagens kravnivå genom förbättringsåtgärder, kan man ändå åstadkomma en klar förbättring med stegljuddämpande material och tunga skivor på lägenhetsskiljande väggar, liksom med fönsterbyten, där varsam- hetskravet medger detta. 
 359 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Hållfasthet 
 Av de tekniska egenskapskraven är hållfasthet det minsta proble- met. Det finns ingen anledning att öka hållfastheten i hela huset, om där inte finns uppenbara brister eller om ändringarna inte leder till nya laster. Om ändringarna däremot innebär att väggar flyttas eller att andra konstruktiva ändringar görs, ska dessa självfallet uppfylla kraven på nya konstruktioner enligt Boverkets konstruk- tionsregler och kommande eurokoder. 
 Hygien och hälsa 
 Om ändringarna uppnått kvalifikationsgränsen för påtaglig förny- else, ska hela huset uppfylla dagens krav på hygien och hälsa. Detta gäller såväl fukt som ventilation och radonförekomst. Miljö- och hälsoskyddsnämnderna i kommunerna har redan i dag möjligheter att med stöd av miljöbalken kräva att dagens kravnivå uppfylls i befintliga byggnader. Det är svårt att se något tillfälle där kultur- värdena hindrar åtgärder mot fukt- och andra hälsoproblem. I det fallet att åtgärderna riskerar att inkräkta på olika kulturvärden, t.ex. vid åtgärder för att förbättra ventilationen, finns lösningar som samtidigt beaktar kulturvärdena. 
 Säkerhet 
 Att förbättra säkerhetsdetaljerna är inga kostnadskrävande åtgär- der. Det finns heller inte här någon anledning att inte ställa nybyggnadskrav på säkerheten för hela huset, om rekvisitet påtag- lig förnyelse uppnås. Undantaget är även här att kulturvärdena ska skyddas. Detta kan gälla t.ex. trappräcken. Vid ett måttligt kultur- värde kan trappräcket kompletteras på ett sådant sätt att säkerhets- nivån ändå höjs. 
 10 § 
 Tillbyggnad, ändring, ombyggnad och flyttning av ett byggnadsverk ska  
 utföras varsamt så att  
 byggnadsverkets  
 karaktärsdrag beaktas och 
  
 360 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 dess byggnadstekniska, historiska, kulturhistoriska, miljömässiga och konstnärliga värden tas till vara. 
 Kommentar 
 Varsamhetskravet i paragrafen motsvarar kraven enligt gällande rätt. Paragrafen är anpassad till definitionerna i 1 kap. 10 § och kra- vet omfattar även anläggningar genom att begreppet byggnadsverk ersätter nuvarande begrepp byggnader. 
 11 § 
 Upphävs. 
 Kommentar 
 Paragrafen upphävs då nuvarande formulering inte är nödvändig. Även icke bygglovspliktiga åtgärder omfattas av berörda krav. 
 12 § 
  
 Byggnadsverk 
 , som är särskilt värdefulla från historisk, kulturhisto- risk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt eller som ingår i ett bebyggelseområde av denna karaktär, får inte förvanskas. 
 Kommentar 
 Paragrafen är i princip oförändrad. Begreppet byggnadsverk inne- bär även här att anläggningar med automatik omfattas. 
 13 § 
 Byggnadsverk ska hållas i vårdat skick och underhållas så att deras egenskaper i de hänseenden som avses i 3 och 4 §§ i huvudsak upp- rätthålls. Underhållet ska anpassas till byggnadsverkets  
 värde från historisk, kulturhistorisk, miljömässig och konstnärlig synpunkt samt till omgivningens karaktär. 
  
 361 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Byggnadsverk  
 som avses i 12 § ska underhållas så att deras vär- den bevaras. 
 Anordningar, som är avsedda att tillgodose kraven i 2 § första stycket  
 2–4 
  och 6 lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. samt i 3 § första stycket 2, ska hållas i stånd. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 11.3.4. Paragrafen innebär att byggnadsverk ska hållas i vårdat skick både utvändigt och invän- digt. Underhållskravet och kravet på att vissa anordningar ska hål- las i stånd är överfört från gällande 2 § tredje stycket BVL. 
 14 § 
 I fråga om sådana skyltar och ljusanordningar som omfattas av krav på bygglov ska kraven i 1, 2 och 4 §§ tillämpas. 
 Kommentar 
 Första stycket i paragrafen utgår eftersom de anläggningar som där regleras innefattas i begreppet byggnadsverk. Kraven på byggnads- verk anges nu i  
 1–13 
  §§. 
 Andra stycket som behandlar kraven på skyltar och ljusanord- ningar kvarstår eftersom dessa anordningar inte innefattas i begreppet byggnadsverk. Däremot bör skyltar och ljusanordningar omfattas av både estetiska, omgivningspåverkande och tekniska krav. Att de tekniska kraven, genom hänvisning till 4 §, ska gälla även för dessa är en förändring mot tidigare. Alla skäl talar dock för att relevanta tekniska krav ska gälla även här. Främst kraven på hållfasthet, säkerhet och brandsäkerhet. T.ex. måste en stor skylt av plåt på taket till ett hus ha en säker infästning, för att inte skada personer om den lossnar vid blåst. En vepa på 100 kvm som hänger på en husvägg bör vara av ett sådant material att den inte snabbt sprider en brand längs hela husfasaden. 
 362 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 16 § 
 På bebyggda tomter får bestämmelserna i 15 § första stycket 6 samt andra och tredje styckena tillämpas i skälig utsträckning. 
  
 Vid sådan ändring av  
 ett byggnadsverk som avses i 8 kap. 1 §  
 Hill 
  ska  
 tomten anordnas så att den uppfyller kraven i 15 § i den utsträckning som efter omständigheterna kan krävas med hänsyn till kostnaderna för arbetet och tomtens särskilda egenskaper 
  
 Kommentar 
 Första stycket i paragrafen är oförändrat jämfört med gällande rätt. Andra stycket är följdändringar som beror på förändringar i 8 kap. 
 5 kap. Detaljplan 
 1 § 
 Prövning av markens lämplighet för bebyggelse och reglering av bebyggelsemiljöns utformning  
 ska  
 ske genom detaljplan för 
  
 1. 
  
 ny sammanhållen bebyggelse, 
  
 2. 
  
 nytt byggnadsverk  
 vars användning får betydande inverkan på omgivningen eller som ska förläggas inom ett område där det råder stor efterfrågan på mark för bebyggelse, om tillkomsten av  
 bygg- nadsverket  
 inte kan prövas i samband med prövning av ansökan om bygglov eller förhandsbesked, 
  
 3. 
  
 bebyggelse som  
  
 ska  
 förändras eller bevaras, om regleringen behöver ske i ett sammanhang, 
  
 4. 
  
 sådan tillbyggnad eller ändring av ett byggnadsverk som får betydande inverkan på omgivningen. 
  
 Detaljplan behöver inte upprättas i den mån tillräcklig reglering har skett genom områdesbestämmelser. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 6.5.3. Paragrafen innehåller det s.k. detaljplanekravet. 
 I punkt 2 har ny enstaka byggnad bytts mot nytt byggnads- verk. Vidare har tillkomsten av byggnaden bytts mot till- 
 363 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 komsten av byggnadsverket. Härigenom har det tidigare andra stycket, som talade om andra anläggningar än byggnader, kunnat utgå såsom varande onödigt. 
 En ny punkt 4 har tillkommit, som föreskriver krav på detalj- plan – eller i förekommande fall planändring – för en sådan till- byggnad eller ändring av ett byggnadsverk, som får betydande inverkan på omgivningen. Bestämmelsen åberopas i den nya regeln om godtagbar avvikelse i 8 kap. 11 b § första stycket. Där anges att en nödvändig förutsättning för att medge en godtagbar avvi- kelse från detaljplan är att en planändring inte är nödvändig på grund av bestämmelsen i 5 kap. 1 § punkt 4. 
 7 § 
 Utöver vad som enligt 3 §  
 ska  
 redovisas i detaljplanen får i planen bestämmas om 
 1.i vad mån åtgärder kräver lov enligt 8 kap. 5 § första stycket, 6 § första stycket 1 och 4 b, 8 § samt 9 § första och andra styckena, 
  
 2. 
  
 den största omfattning i vilken byggande över och under markytan får ske och, om det finns särskilda skäl med hänsyn till bostadsförsörjningen eller miljön, även den minsta omfattning i vilken byggandet ska ske, 
  
 3. 
  
 byggnaders användning och för bostadsbyggnader andelen lägenheter av olika slag och storlek, 
  
 4. 
  
 placering, utformning och utförande av byggnader, andra anläggningar och tomter, då det också får bestämmas om 
  
 a) varsamhet för att precisera kraven i 3 kap. 10 §, 
 b) skydd för byggnader som avses i 3 kap. 12 § och för tomter som är särskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljö- mässig eller konstnärlig synpunkt,  
 och 
  
 c) rivningsförbud för byggnader som avses i 3 kap. 12 §, 
  
 5. 
  
 vegetation samt markytans utformning och höjdläge, 
  
 6. 
  
 användning och utformning av allmänna platser som kom- munen inte  
  
 ska  
 vara huvudman för, då det också får bestämmas om skydd för sådana platser som är särskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt, 
  
 7. 
  
 stängsel samt utfart eller annan utgång mot allmänna platser, 
  
 8. 
  
 placering och utformning av parkeringsplatser, förbud att använda viss mark eller byggnader för parkering samt skyldighet att anordna utrymme för parkering, lastning och lossning enligt 3 kap. 15 § första stycket 6, 
  
 364 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 9. 
  
 tillfällig användning av mark eller byggnader, som inte genast behöver tas i anspråk för det ändamål som anges i planen, 
  
 10. 
  
 markreservat för allmänna ledningar, energianläggningar samt trafik- och väganordningar, 
  
 11. 
  
 skyddsanordningar för att motverka störningar från omgiv- ningen och, om det finns särskilda skäl, högsta tillåtna värden för störningar genom luftförorening, buller, skakning, ljus eller annat liknande som omfattas av 9 kap. miljöbalken, 
  
 12. 
  
 principerna för fastighetsindelningen och för inrättande av gemensamhetsanläggningar, 
  
 och 
  
 13. 
  
 skydd för sådana allmänna platser som kommunen är huvudman för och som är särskilt värdefulla från historisk, kultur- historisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt. 
  
 I detaljplanen får även bestämmas om exploateringssamverkan enligt 6 kap. 2 §. Om en detaljplan antas efter det att ett exploa- teringsbeslut enligt lagen (1987:11) om exploateringssamverkan har vunnit laga kraft,  
 ska  
 det anges i planen om den  
 ska  
 genomföras enligt nämnda lag. Om mark ska tas i anspråk från någon fastighet vars ägare inte deltar i samverkan,  
 ska  
 planen innehålla en uppgift om det. 
 Planen får inte göras mer detaljerad än som är nödvändigt med hänsyn till syftet med den. Bestämmelser som närmare reglerar möjligheterna att bedriva handel får meddelas endast om det finns skäl av betydande vikt. 
 Kommentar 
 I paragrafen har gjorts endast den lagtekniska ändringen att hänvis- ningen i punkt 1 till 8 kap. 8 § första och tredje styckena har änd- rats till att avse 8 kap. 8 §. Detta är en följd av rivningslovspliktens ändrade omfattning enligt nämnda paragraf. 
 Områdesbestämmelser 
 16 § 
 För begränsade områden som inte omfattas av detaljplan kan områdesbestämmelser antas för att säkerställa att syftet med över- 
 365 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 siktsplanen uppnås eller att ett riksintresse enligt 3 eller 4 kap. miljöbalken tillgodoses. Med områdesbestämmelser får regleras 
  
 1. 
  
 i vad mån åtgärder kräver lov enligt 8 kap. 5 § andra stycket, 6 § första stycket  
  
 2–4, 
  7 §, 8 § samt 9 § tredje stycket, 
  
 2. 
  
 grunddragen för användningen av mark- och vattenområden för bebyggelse eller för fritidsanläggningar, kommunikationsleder och andra jämförliga ändamål, 
  
 3. 
  
 största tillåtna byggnads- eller bruksarean för fritidshus och storleken på tomter till sådana hus, 
  
 4. 
  
 placering, utformning och utförande av byggnader, 
  
 andra anläggningar och tomter, då det också får bestämmas om 
  
 a) 
  
 varsamhet för att precisera kraven i 3 kap. 10 §, 
  
 b) 
  
 skydd för byggnader som avses i 3 kap. 12 § och för tomter som är särskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljö- mässig eller konstnärlig synpunkt, 
  
 c) 
  
 rivningsförbud för byggnader som avses i 3 kap. 12 §, och 
  
 5. 
  
 användning och utformning av allmänna platser, då det också får bestämmas om skydd för sådana platser som är särskilt värde- fulla från historisk, kulturhistorisk, miljömässig 
  
 eller konstnärlig synpunkt, 
  
 6. 
  
 vegetation samt markytans utformning och höjdläge inom sådana områden som avses i 8 kap. 9 § tredje stycket, 
  
 7. 
  
 skyddsanordningar för att motverka störningar från omgiv- ningen, och 
  
 8. 
  
 exploateringssamverkan enligt 6 kap. 2 §. 
  
 Kommentar 
 I paragrafen har gjorts endast den lagtekniska ändringen att hänvis- ningen i punkt 1 till 8 kap. 8 § första och tredje styckena har änd- rats till att avse 8 kap. 8 §. Detta är en följd av rivningslovspliktens ändrade omfattning enligt nämnda paragraf. 
 Förfarandet m.m. 
 17 a § 
 Initiativ till upprättande, ändring eller upphävande av detaljplan eller områdesbestämmelser kan tas både av kommunen och av andra. Den 
 366 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 som berörs av en sådan fråga har rätt att hos byggnadsnämnden ansöka om ett  
 planbesked 
 . 
 Ansökan ska vara skriftlig och innehålla en karta som visar det aktuella området och en beskrivning av det huvudsakliga ändamålet med planen och områdesbestämmelserna liksom av en planerad bebyggelses karaktär och ungefärliga omfattning. 
 Kommunfullmäktige ska besluta i frågan om ett sökt planbesked senast inom tre månader från den dag då en fullständig ansökan kom in till byggnadsnämnden. Byggnadsnämnden och sökanden kan dock komma överens om en längre tid. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 2.5.3. Paragrafen är ny. 
 Regelkomplexet är så disponerat, att 17 a § behandlar initiativ som kommer utifrån, nämligen från den som berörs av en fråga. I 17 b § behandlas de fall då initiativen tas av kommunen själv. I båda situa- tionerna avslutas ärendet med ett planbesked, som innebär att ett arbete med detaljplan eller områdesbestämmelser ska sättas igång. Ansökan enligt 17 a § om planbesked från någon som berörs av en fråga kan också avslås. I 17 c § finns bestämmelser om delegering av beslutsfattandet från fullmäktige till kommunstyrelsen eller bygg- nadsnämnden. I 17 d § anges hur beslut i fråga om planbesked ska tillkännages, hur underrättelser om beslutet ska ske och att det i planbesked ska anges den sista dag då kommunens beslut i det bli- vande ärendet om detaljplan eller områdesbestämmelser kan komma att föreligga. 
 I en ansökan om planbesked för detaljplan ska enligt 17 a § andra stycket anges det huvudsakliga ändamålet med detaljplanen, t.ex. bebyggelse med bostäder eller för annat ändamål, anläggande av allmän väg eller järnväg etc. Givetvis kan det också tänkas bli aktuellt med blandade ändamål på olika sätt. Med bebyggelsens karaktär avses permanentbostäder eller fritidshus, friliggande eller sammanbyggda hus, husens högsta våningsantal och liknande. Om planen avses för bebyggelse, ska den tänkta bebyggelsens ungefär- liga omfattning också anges, dvs. beskrivningar av typen  
 8–12 
  lägenheter eller  
 250–300 
  lägenheter. 
 När det gäller områdesbestämmelser kan man tänka sig t.ex. en ansökan om planbesked från en fastighetsägare som vill ändra eller 
 367 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 upphäva en befintlig bestämmelse som begränsar byggnadsarean på fritidshus. Något organ som bevakar de kulturhistoriska värdena och som alltså berörs av sådana frågor kan ansöka om planbesked om antagande av områdesbestämmelser i syfte att bevara en viss kulturhistoriskt intressant bebyggelse 
 Det är ingenting som hindrar, att den som söker planbesked för detaljplan ger in en enkel skiss, som visar antalet hus och deras höjd, eventuell centrumanläggning, parkering, in- och utfarter samt grönytor. Enligt lagtexten krävs det dock inte någon annan redo- visning på en karta än en angivelse av det blivande planområdets utsträckning på marken. Det kan i princip anses vara alltför ambi- tiöst att gå längre än så i redovisning, eftersom man riskerar att på förhand binda planens utformning på ett mindre lyckat sätt, om kartredovisningen görs alltför detaljerad redan på detta stadium. 
 I 17 a § tredje stycket anges en längsta beslutstid för kommunen om 3 månader från den dag då en fullständig ansökan kom in till kommunen. Tiden kan förlängas, om kommunen och sökanden kommer överens om det. 
 Bortsett från reglerna i 17 b och c §§ om själva beslutsfattandet finns det inga som helst föreskrifter om själva förfarandet vid ären- dets handläggning inom kommunen. Det står alltså varje kommun fritt att i det enskilda fallet laga efter läge och inhämta de yttranden som kan belysa den principiella frågan om planläggning ska ske eller inte. Här finns också utrymme för de politiska partiernas överläggningar i saken och för olika former av helt informell påver- kan på beslutsfattarna. Sannolikt blir länsstyrelsen många gånger en viktig samrådspartner till kommunen i detta skede, framför allt naturligtvis när den sökta lokaliseringen kan komma i konflikt med något slag av riksintresse. 
 Inte heller beslut enligt 17 d § om förlängning av tiden för beslut i planärendet har formbundits i lagen, och därmed saknas också föreskrifter om till vem och hur underrättelser om sådan tidsförlängning ska sändas. I det aktuella skedet är det naturligtvis inte bara den som ursprungligen ansökte om planbesked som är berörd av tidsfrågan, utan det kan vara ett stort antal sakägare som har intresse av att i någon form bli underrättade om ett beslut om tidsförlängning. Så mycket är dock klart, att ett beslut av detta slag inte bör kunna vara överklagbart. 
 En intressant och viktig fråga är om an ansökan om planbesked kan avslås på några andra grunder än sådana som direkt kan här- ledas ur PBL:s bestämmelser, dvs. sådana som leder fram till en 
 368 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 bedömning att det aktuella området är olämpligt för avsett ända- mål. Hur bör kommunen t.ex. ställa sig, om området kan tänkas bli planlagt för det sökta ändamålet, men först några år senare? Det ligger bäst i linje med tankarna bakom planbeskedet, att kommu- nen då bör kunna avslå ansökningen och därvid uttryckligen ange att det hela hänger på tidsfaktorn. Den bakomliggande aspekten har kopplingar till den kommunala ekonomin, något som anses vara ett acceptabelt skäl vid prövning av frågor enligt PBL. 
 När det gäller möjligheten att ansöka om planbesked för mark som tillhör kommunen framgår i avsnitt 2.5.3 att det inte möter hinder för någon enskild som berörs att göra det. Påpekas bör dock att för s.k. markanvisningar och andra kommunala försäljningar av mark i samband med nyexploateringar gäller det numera för kom- munerna att följa det tillvägagångssätt som beskrivs i Kommissio- nens Meddelande om inslag av stöd vid statliga myndigheters för- säljning av mark och byggnader (97/C 209/03). Statsstödsreglerna gäller även vid försäljning av kommunal mark, och de har kom- menterats av Sveriges Kommuner och Landsting i Cirkulär 2007:8, den 24 januari 2007. 
 I likhet med vad som gäller för detaljplan ligger behörigheten att fatta beslut om planbesked i princip på fullmäktige, som dock har möjlighet att delegera beslutsfattandet till kommunstyrelsen eller byggnadsnämnden. Vi erinrar om uttalandet i avsnitt 3.5.7 om hur angeläget det är att kommunerna utnyttjar delegationsmöjligheten vid antagande av detaljplaner. Detsamma gäller naturligtvis också för planbeskeden. 
 17 b § 
 Även i de fall kommunen utan ansökan från den som berörs av en sådan fråga som avses i 17a §, har för avsikt att påbörja ett arbete som syftar till antagande, ändring eller upphävande av detaljplan eller områdesbestämmelser, ska kommunfullmäktige besluta om ett plan- besked. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 2.5.3. Paragrafen är ny och kommenteras ovan under 17 a §. 
 369 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 17 c § 
 Kommunfullmäktige får uppdra åt kommunstyrelsen eller byggnads- nämnden att besluta i fråga om planbesked i ärenden som inte är av principiell beskaffenhet eller i övrigt av större vikt. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 2.5.3. Paragrafen är ny och kommenteras ovan under 17 a §. 
 17 d § 
 Beslut i fråga om ett planbesked ska, så snart protokollet har justerats, hållas tillgängligt hos kommunen och på kommunens webbplats. Kommunen ska samma dag skicka en skriftlig underrättelse om beslu- tet till sökanden, om det finns någon sådan, med uppgift om vilken dag det har meddelats. Underrättelsen kan skickas elektroniskt, om det bedöms lämpligt. 
 Ett beslut varigenom en ansökan om planbesked avslås ska inne- hålla skälen för beslutet. I ett planbesked ska anges den sista dag då detaljplanen eller områdesbestämmelserna kan komma att antas, ändras eller upphävas av kommunen. Denna tid kan förlängas, om det under ärendets handläggning uppkommer oförutsedda omständigheter av betydelse eller om handläggningen fördröjs av skäl som ligger utanför kommunens kontroll. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 2.5.3. Paragrafen är ny och kommenteras ovan under 17 a §. 
 20 § 
 När ett program utarbetas, ska kommunen ha ett aktivt program- samråd med 
  
 1. 
  
 berörda kommuner och myndigheter, 
  
 2. 
  
 kända sakägare och de bostadsrättshavare, hyresgäster och boende som berörs, 
  
 370 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 3. 
  
 känd organisation av hyresgäster som har avtal om förhand- lingsordning för en fastighet som berörs av planförslaget eller, om för- handlingsordning inte gäller, känd förening av hyresgäster som är ansluten till en riksorganisation inom vars verksamhetsområde fastig- heten är belägen, 
  
 4. 
  
 föreningar som har rätt att överklaga enligt 13 kap. 6 §, 
  
 5. 
  
 andra berörda som till kommunen har anmält sitt intresse att delta i ärenden om detaljplaner inom det aktuella området. 
  
 När ett förslag till detaljplan upprättas och det inte har varit nöd- vändigt att utarbeta något program, ska kommunen ha ett aktivt plansamråd med dem som anges i första stycket. 
 Om kommunen anser det lämpligt, kan ett plansamråd ske även i de fall då ett program har utarbetats. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 3.5.3 och 3.5.4. Paragrafens första stycke handlar om samråd vid utarbetande av program och andra stycket om samråd vid upprättande av planförslag. 
 Har programsamråd skett, behöver det inte hållas något plan- samråd. Kretsen av intressenter som ska inbegripas i samrådet är densamma vid programsamråd och plansamråd. 
 Länsstyrelsen och lantmäterimyndigheten har tagits bort ur den krets, som kommunen obligatoriskt ska ta upp ett samråd med. Dessa myndigheter ska i stället enligt 22 § på lämpligt sätt informe- ras om att ett program håller på att utarbetas. 
 Föreningar som har rätt att överklaga enligt 13 kap. 6 § har lagts till i punkt 4. Med detta menas en sådan ideell förening som avses i 16 kap. 13 § miljöbalken, dvs. en förening som enligt sina stadgar har till ändamål att tillvarata naturskydds- eller miljöskyddsintres- sen under förutsättning att föreningen har bedrivit verksamhet i Sverige under minst tre år och har lägst 2 000 medlemmar. 
 Enligt punkt 5 ska samråd ske med övriga intressenter, som till kommunen har anmält sitt intresse att vara remissinstans i detalj- planeärenden inom det aktuella området. Detta är en precisering av den förut gällande lydelsen de myndigheter, sammanslutningar och enskilda i övrigt som har ett väsentligt intresse av program- met. Genom ändringen har det gjorts tydligare vilka som kommu- nen ska samråda med, nämligen de som klart har uttryckt en öns- kan om att verkligen delta som samrådspartner i ärendet. Det kan 
 371 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 röra sig om enskilda personer, företag, organisationer och företag. Genom det i lagtexten använda uttrycket andra berörda kan endast de som är bosatta eller verksamma inom den aktuella kommunen räkna med att efter anmälan bli uppförda på kommu- nens samrådslista. 
 I paragrafens förut gällande lydelse fanns en skillnad mellan att kommunen ska samråda med vissa intressenter och bereda tillfälle till samråd med andra. Denna svårbegripliga skillnad har slopats, och den nu föreslagna formuleringen har blivit att kommunen ska ha ett aktivt programsamråd med alla grupper som anges i para- grafen. Ordalagen vill markera, att kommunen ska ägna sig åt en i verklig mening uppsökande verksamhet samt anordna diskus- sionsmöten och presentationer av olika slag. 
 21 § 
 Syftet med  
 program- och plansamråd  
 är att förbättra beslutsunder- laget och att ge möjlighet till insyn och påverkan. Under samråden bör kommunen redovisa planeringsunderlag av betydelse,  
 motiven till förslaget, alternativa utformningar av den blivande planen samt de viktigaste följderna av olika alternativ. När det finns en miljökonse- kvensbeskrivning ska den redovisas vid program- och plansamråd. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 3.5.3 och 3.5.4. Paragrafen, som beskriver vad program- och plansamråd går ut på, har ändrats endast redaktionellt. Samrådsredogörelsen har brutits ut och behandlas särskilt i 22 a §. 
 22 § 
 I de fall där kommunen bedömer att ett genomförande av planen inte kommer att medföra en betydande miljöpåverkan ska kommunen informera länsstyrelsen och lantmäterimyndigheten om att ett program utarbetas och om att ett förslag till detaljplan upprättas. 
 Länsstyrelsen och lantmäterimyndigheten bestämmer därefter om och på vilket sätt dessa myndigheter avser att samråda med kommu- nen i ärendet. Länsstyrelsen ska särskilt 
 1. ta till vara och samordna statens intressen, 
 372 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 2. 
  
 ge råd om tillämpningen av 2 och 3 kap., 
  
 3. 
  
 verka för att riksintressen enligt 3 och 4 kap. miljöbalken till- godoses och miljökvalitetsnormer enligt 5 kap. miljöbalken följs, och 
  
 4. 
  
 verka för att sådana frågor om användningen av mark- och vattenområden som angår två eller flera kommuner samordnas på ett lämpligt sätt. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 3.5.3. Paragrafen behandlar länsstyrelsens roll under program- och plansamråden. Som framgår av avsnitt 3.5.3 har länsstyrelsens roll blivit förändrad. Det är inte obligatoriskt att söka samråd med länsstyrelsen, utan det räcker för kommunen att informera länsstyrelsen, som därefter själv bestäm- mer i vad mån det finns anledning att medverka i ärendet med syn- punkter. 
 Detta förfarande tillämpas i planärenden, där kommunen bedö- mer att ett genomförande av planen inte kommer att medföra en betydande miljöpåverkan. 
 De aspekter som länsstyrelsen främst ska beakta, om den väljer att gå in i ärendet räknas upp i andra stycket punkterna  
 1-4. 
  Här finns det ingen skillnad mot för närvarande. 
 22 a § 
 De synpunkter som har framförts vid program- och plansamråd samt kommentarer och förslag med anledning av synpunkterna ska redovi- sas i en samrådsredogörelse. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen, som behandlar samrådsredogörelsen vid program- och plansamråd, motsvarar nuvarande 21 § andra stycket. 
 373 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 23 § 
  
 Innan detaljplanen antas  
 ska det finnas en möjlighet att granska planförslaget under en viss granskningstid som kommunen bestämmer. Tiden ska vara minst tre veckor. 
 Kommunen ska skicka en skriftlig underrättelse om att planförsla- get under en viss angiven granskningstid hålls tillgängligt hos kommu- nen och på kommunens webbplats. Underrättelsen kan skickas elek- troniskt, om det bedöms lämpligt. Underrättelsen ska skickas till 
  
 1. 
  
 länsstyrelsen samt regionplaneorgan och kommuner som berörs av planen, och 
  
 2. 
  
 dem som anges i 20 § första stycket. 
  
 Den som vill lämna synpunkter på förslaget, ska göra detta skrift- ligen under granskningstiden. I underrättelsen ska anges, att den som inte under granskningstiden har framfört synpunkter på förslaget enligt 13 kap. 5 § kan förlora rätten att överklaga beslut att anta planen. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 3.5.3. Paragrafen om gransk- ningstid och underrättelse om granskningstid ersätter tidigare före- skrift i 23 § om utställning av planförslag. 
 I andra stycket anges de som ska få en underrättelse om gransk- ningstiden. I den delen motsvarar paragrafen den tidigare 24 §. En något annorlunda utformning av bestämmelsen har dock valts. 
 Underrättelsen kan skickas elektroniskt, om det bedöms lämp- ligt. Antingen har en sakägare själv lämnat in meddelanden i ären- det genom  
 e-post 
  eller också har någon i ett vanligt brev uppgett sin  
 e-postadress. 
  I båda dessa situationer kan det bedömas lämpligt att kommunens skickar underrättelser till honom elektroniskt. 
 Den som vill lämna synpunkter, ska göra detta skriftligen under granskningstiden. I standardavtalen AB 04 och ABT 06 har ordet skriftligen definierats på det sättet, att det betyder information som kan läsas och lagras. Som exempel på överföringssätt av sådan information nämns i standardavtalens begreppsbestämningar vanlig post, fax och  
 e-post. 
  Det är naturligtvis en fördel, om skriftligen har samma betydelse i PBL. När det i denna paragraf och på andra håll i PBL används ordet skriftligen, inbegrips alltså även  
 e-post. 
  Någon legaldefinition har inte ansets behövlig för att uttrycka detta. 
 374 
 SOU 2008:68 Författningskommentarer 
 24 § 
 Om länsstyrelsen lämnar ett yttrande över planförslaget, ska det framgå av yttrandet, om det kan befaras att 
  
 1. 
  
 ett riksintresse enligt 3 eller 4 kap. miljöbalken inte tillgodoses, 
  
 2. 
  
 regleringen av sådana frågor om användningen av mark- och vattenområden som angår flera kommuner inte har samordnats på ett lämpligt sätt, 
  
 3. 
  
 en miljökvalitetsnorm enligt 5 kap. miljöbalken inte följs, eller 
  
 4. 
  
 en bebyggelse annars blir olämplig med hänsyn till de boendes och övrigas hälsa eller säkerhet eller till risken för olyckor, översväm- ning eller erosion. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 3.5.4. Paragrafen är ny. Poängen är att länsstyrelsens granskningsyttrande – i den mån det över huvud taget förekommer något sådant – ska grundas på samma omständigheter som kan föranleda ett senare ingripande av länsstyrelsen enligt 12 kap. 1 §. 
 26 § 
 Under  
 granskningstiden ska  
 planförslaget åtföljas av 
  
 1. 
  
 planbeskrivningen och genomförandebeskrivningen, 
  
 2. 
  
 samrådsredogörelsen, 
  
 3. 
  
 program för planen, miljökonsekvensbeskrivning, grundkarta och fastighetsförteckning, om sådana handlingar har upprättats, 
  
 4. 
  
 annat planeringsunderlag som kommunen anser vara av bety- delse för en bedömning av förslaget. 
  
 I planbeskrivningen  
 ska  
 redovisas planeringsförutsättningarna, planens syfte och skälen till planens utformning samt de över- väganden som legat till grund för omfattningen av kravet på bygg- lov inom planområdet. Beskrivningen  
 ska  
 åtföljas av illustrations- material, om det inte är uppenbart onödigt. Om planförslaget avvi- ker från översiktsplanen,  
 ska  
 avvikelsen och skälen till denna redo- visas i beskrivningen. 
 Annat tillgängligt material som belyser förslagets innebörd, bör också  
 bifogas planförslaget 
 . 
 375 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 3.5.4 och 3.5.6. I bestämmel- sen har endast gjorts den ändringen att utställningstiden har bytts mot granskningstiden. 
 27 § 
  
 Efter granskningstiden ska  
 kommunen sammanställa de synpunkter som  
 under granskningstiden  
 har framförts skriftligen och redovisa sina förslag med anledning av dem i ett  
 granskningsutlåtande, som ska hållas tillgängligt hos kommunen och på kommunens webbplats. 
  
 Kommunen ska snarast möjligt skicka en skriftlig underrättelse om på vilket sätt och under vilken tid som granskningsutlåtandet hålls tillgängligt. Underrättelsen kan skickas elektroniskt, om det bedöms lämpligt. Underrättelsen ska skickas till 
  
 1. 
  
 länsstyrelsen samt regionplaneorgan och kommuner som berörs av planen, och 
  
 2. 
  
 dem som anges i 20 § första stycket och som under gransknings- tiden har lämnat synpunkter som inte har blivit tillgodosedda. Underrättelse behöver skickas endast till dem som har uppgett identi- fierbart namn och adress. 
  
 Om förslaget ändras väsentligt efter  
 granskningstiden, ska en ny granskning ske under ytterligare en granskningstid. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 3.5.4. Paragrafen handlar om granskningsutlåtandet och underrättelser om detta. Tidigare utgick bestämmelsen från att det skedde en utställning. Ordalagen har här ändrats. 
 Beträffande ordet skriftligen och elektronisk underrättelse; se författningskommentaren till 5 kap. 23 §. 
 Vad som i tidigare lydelse av lagtexten sades om underrättelse till ett stort antal personer återfinns nu i 5 kap. 31 a §. 
 376 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 30 § 
 Beslutet om antagande ska, så snart protokollet har justerats, meddelas genom att hållas tillgängligt hos kommunen och på kommunens webb- plats. 
 Kommunen ska samma dag skicka en skriftlig underrättelse om beslutet med uppgift om vilken dag det har meddelats tillsammans med en överklagandeanvisning. Underrättelsen kan skickas elektro- niskt, om det bedöms lämpligt. Underrättelsen ska skickas till 
  
 1. 
  
 länsstyrelsen och de regionplaneorgan och kommuner som berörs av planen, och 
  
 2. 
  
 dem som anges i 20 § första stycket och som under gransknings- tiden har lämnat synpunkter som inte har blivit tillgodosedda. Underrättelse behöver skickas endast till dem som har uppgett identi- fierbart namn och adress. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 3.5.5 och 3.5.7. I paragrafen har gjorts den ändringen att kommunens beslut om antagande inte längre ska tillkännages på kommunens anslagstavla utan meddelas genom att hållas tillgängligt hos kommunen och på kommunens webbplats. 
 Vad som menas med att beslutet ska hållas tillgängligt hos kommunen anges inte i lagtexten Att formerna för detta har läm- nats öppet betyder, att kommunen själv kan bestämma i vilken lokal och på vilket sätt som de intresserade kan ta del av beslutet. Eftersom det är avsett som ett alternativ till publicering på webb- platsen, måste man ändå utgå från att det här handlar om ett till- handahållande av handlingar i pappersform. 
 Den publicering som bildar utgångspunkt för överklagande- tidens beräkning är enligt 13 kap.3 § den dag då beslutet hålls till- gängligt på kommunens webbplats. 
 Beträffande vad som sägs i lagtexten om elektronisk under- rättelse; se författningskommentaren till 5 kap. 23 § 
 31 § 
 När beslutet att anta detaljplanen har vunnit laga kraft,  
 ska  
 de som till följd av beslutet kan vara berättigade till ersättning enligt 
 377 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 14 kap. 5 eller 8 §  
 skriftligen  
 underrättas. I underrättelsen ska också tas in en upplysning om innehållet i 15 kap. 4 §.  
 Underrättelsen kan skickas elektroniskt, om det bedöms lämpligt. 
  
 Kommunen  
 ska  
 på planhandlingarna anteckna datum då beslutet vunnit laga kraft. Om ett förordnande enligt 13 kap. 8 § andra stycket har meddelats,  
 ska  
 även datum för förordnandet antecknas. Snarast möjligt efter det att beslutet att anta detaljplanen har vun- nit laga kraft  
 ska  
 ett exemplar av planen, planbeskrivningen, genomförandebeskrivningen och fastighetsförteckningen sändas till länsstyrelsen samt till lantmäterimyndigheten, om det inte är uppenbart obehövligt. 
 Om handlingarna inte kan sändas till myndigheterna inom två veckor från det att planen vunnit laga kraft,  
 ska  
 myndigheterna genast underrättas om innehållet i handlingarna. 
 Kommentar 
 Paragrafen handlar om underrättelse om antagandebeslut till de som är berättigade till ersättning på grund av planbeslutet. Hänvis- ningen till 14 kap. 5 och 8 §§ innebär att ersättning eller inlösen kan komma ifråga när en detaljplan ändras eller upphävs före genomförandetidens utgång (5 §) och vidare i olika situationer som har att göra med skyddet för byggnader med ett särskilt bevarande- värde (8 §). 
 Det som är nytt i bestämmelsen är ordet skriftligen och upp- lysningen att underrättelsen kan skickas elektroniskt, om det är lämpligt. Beträffande dessa två begrepp; se författningskommen- taren till 5 kap. 23 §. 
 31 a § 
 Om underrättelse enligt 23, 27 eller 30 § ska ske till en samfällighet för vilken finns en styrelse eller någon annan utsedd att förvalta samfäl- lighetens angelägenheter, får underrättelsen sändas till en ledamot av styrelsen eller till förvaltaren. Saknas styrelse eller förvaltare, får underrättelsen sändas till en av delägarna för att hållas tillgänglig för alla. 
 Om underrättelse som avses i första stycket ska ske till bostadsrätts- havare, får underrättelsen sändas till en ledamot av styrelsen för bostadsrättsföreningen. 
 378 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 Om i andra fall än som anges i första och andra styckena, ett stort antal personer ska underrättas enligt 23, 27 eller 30 § och det skulle innebära större kostnad och besvär att sända underrättelsen till var och en av dem än som är försvarligt med hänsyn till ändamålet med underrättelsen, får underrättelse i stället ske genom informationsblad som de berörda personerna kan ta del av. 
 Ägare av sådan mark eller sådant utrymme och innehavare av sådan särskild rätt till mark eller annat utrymme som kan komma att tas i anspråk enligt 6 kap.  
 17–19 
  §§ ska dock alltid underrättas med brev. En sådan underrättelse kan skickas elektroniskt, om det bedöms lämpligt. Detsamma gäller den som har fått ett föreläggande enligt 28a §. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen handlar om underrättelse enligt 23, 27 och 30 §§, dvs. underrättelse om att ett planförslag hålls tillgängligt för granskning, om att ett granskningsutlåtande finns tillgängligt och om att ett planförslag har antagits av kommunen. 
 Bestämmelsen innehåller vissa specialregler om underrättelse till en samfällighet (första stycket), till bostadsrättshavare (andra stycket) och i andra fall där ett stort antal personer ska underrättas (tredje stycket). Vad som kan falla inom tillämpningsområdet för tredje stycket är t.ex. underrättelse till ett stort antal boende i ett flerbostadshus. 
 Motsvarigheter till bestämmelsen fanns i 5 kap. 25 § andra och tredje styckena, 27 § andra stycket och 30 § andra stycket. Reglerna har nu samlats i en enda paragraf, och ett flertal alternativa sätt att underrätta ett stort antal personer – i andra fall än samfällighets- och bostadsrättsfallen - har i lagtexten begränsats till ett enda sätt, nämligen genom informationsblad som de berörda personerna kan ta del av. Denna skrivning gör det möjligt både att sätta upp anslag i entrén till varje trappuppgång och att lämna s.k. flygblad i varje aktuell brevlåda. 
 32 § 
 Bestämmelserna i  
 18–31a 
  §§  
 ska  
 tillämpas även när detaljplaner änd- ras  
 och när de upphävs under genomförandetiden. Om en detaljplan 
  
 379 
 Författningskommentarer SOU 2008:68 
 upphävs efter genomförandetiden tillämpas bestämmelserna i 23– 31a §§ . 
 Kommentar 
 Bestämmelsen handlar om förfarandet vid ändring av en detaljplan och vid upphävande under respektive efter genomförandetiden. 
 Vid ändring av plan gäller  
 18–31 
  a §§, vilket innebär i princip  
 hela  
 det förfarande som gäller för upprättande av nya detaljplaner. Vid upphävande av en plan under genomförandetiden gäller samma bestämmelser. Vid upphävande efter genomförandetiden gäller 23– 31 a §§, vilket innebär att något krav på program eller plansamråd inte gäller. 
 33 § 
 Bestämmelserna i 19 § om fastighetsförteckning,  
 i 20 § andra stycket om plansamråd och bestämmelserna i  
  
 21–31a 
  
  §§ ska  
 tillämpas när områdesbestämmelser antas, ändras eller upphävs. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen handlar om förfarandet vid antagande, ändring och upphävande av områdesbestämmelser. Hänvisningen till olika lag- rum i lagtexten innebär att i stort sett samma förfarande gäller som vid upprättande av detaljplan med det undantaget dock att det inte krävs någon grundkarta enligt 19 § och inte heller något program eller någon miljökonsekvensbeskrivning. 
 6 kap 
 12 § 
  
 Bestämmelserna i 5 kap.  
  
 19–24, 
 26–27 
  §§ och  
 30–31 
  a §§ ska  
 tilläm- pas när fastighetsplanen upprättas. Om fastighetsplanen inte upp- rättas gemensamt med detaljplanen behöver dock samråd inte ske med länsstyrelsen och kommuner som berörs av förslaget. Inte heller behöver planförslaget sändas till dem. 
  
 380 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 I planbeskrivningen  
 ska  
 redovisas vilken detaljplan som fastig- hetsplanen hänför sig till och skälen till den utformning av fastig- hetsplanen som har valts. Om planförslaget avviker från detalj- planen,  
 ska  
 avvikelsen och skälen till denna redovisas i beskriv- ningen. 
 Kommentar 
 Första stycket innehåller en hänvisning till de bestämmelser i 5 kap. som är tillämpliga när fastighetsplanen upprättas. Bestämmelsen, som har kommenterats i avsnitt 5.3.1, innebär den förändringen, jämfört med gällande rätt, att bestämmelserna i 5 kap. 18 och 18 a §§ om program och miljökonsekvensbeskrivning inte är till- lämpliga på fastighetsplanen. 
 I andra stycket, som i sak är oförändrat, anges vad som ska redovisas i planbeskrivningen till en fastighetsplan. 
 14 § 
 Bestämmelserna i  
 3–9, 
  12 och 13 §§  
 ska  
 tillämpas även när fastig- hetsplanen ändras eller upphävs.  
 Vid upphävande gäller dock inte bestämmelserna om plansamråd i 5 kap.  
  
 20–22a 
  
  §§ . 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen, som reglerar förfarandet vid ändring och upp- hävande av fastighetsplan, har kort kommenterats i avsnitt 5.3.1. Genom en ny andra mening har sagts, att bestämmelserna om plan- samråd i 5 kap.  
 20–22a 
  §§ inte ska tillämpas vid upphävande av fatighetsplaner. 
 381 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 8 kap. 
 Bygglov, rivningslov och marklov 
 Åtgärder som kräver bygglov 
 Generella bestämmelser 
 1 § 
 Bygglov krävs för 
  
 1. 
  
 nybyggnad, 
  
 2. 
  
 tillbyggnad, 
  
 3. 
  
 följande ändringar av byggnadsverk, nämligen att 
  
 a. 
  
 ta i anspråk eller inreda ett byggnadsverk helt eller till viss del för väsentligen annat ändamål än det för vilket byggnadsverket senast har använts eller för vilket bygglov har getts, 
  
 b. 
  
 göra ändringar som berör en byggnads konstruktion av de bärande delarna, 
  
 c. 
  
 göra väsentliga ändringar av en byggnads planlösning, 
  
 d. 
  
 installera eldstäder eller rökkanaler i en byggnad eller göra ändringar i byggnaden som berör dessa anordningar samt göra andra ändringar som berör byggnadens brandskydd, 
  
 e. 
  
 installera eller göra en väsentlig ändring av eller komplettera anordningar för ventilation, 
  
 f. 
  
 installera eller göra en väsentlig ändring av anordningar för vattenförsörjning och avlopp, 
  
 g. 
  
 installera eller göra en väsentlig ändring av hissar, 
  
 h. 
  
 göra ändring av en byggnad som omfattas av bestämmelser utfärdade med stöd av 5 kap. 7 § första stycket 4b eller 16 § andra stycket 4b, och 
  
 i. 
  
 göra sådan ändring av en byggnad som i större omfattning berör material i fasaden. 
  
 Vad som sägs i första stycket 3h gäller även vid underhåll av sådan byggnad. 
 I fråga om ekonomibyggnader för jordbruk, skogsbruk eller därmed jämförlig näring inom områden som inte omfattas av detaljplan krävs bygglov endast för åtgärder som anges i första stycket 3 
 a 
 . 
 I  
 4–4 
  b och 10 §§ finns särskilda bestämmelser för en- och två- bostadshus och för vissa byggnader avsedda för totalförsvaret. 
 382 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 Enligt  
 5–7 
  §§ kan kommunen besluta om undantag från kravet på bygglov eller om längre gående krav. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 12.3. Paragrafen är en sam- mansmältning av gällande 1 § och de enligt gällande rätt anmäl- ningspliktiga inre ändringsåtgärderna i 9 kap. 2 och 3 §§. Enligt föreslagna paragraf utgår bygglovsplikten för ytterligare bostäder eller lokaler för handel, hantverk eller industri. Kravet täcks in av bygglovsplikten för att göra väsentliga ändringar av en byggnads planlösning eller väsentligt ändrad användning. 
 Motivet för sammansmältningen av bygglov och bygganmälan framgår av avsnitt 9.5.2. 
 De åtgärder som enligt 9 kap. 3 § gällande rätt är undantagna från kravet på bygganmälan kommer i fortsättningen att vara befri- ade från bygglovsplikt. Detta gäller dock inte ändringar i bygg- nadsverk, ägda av staten eller landstingen. Ändringar av dessa byggnadsverk blir bygglovspliktiga i den omfattning som anges i förevarande paragraf. 
 En särskild kommentar till föreslagna paragrafen första stycket 3 i måste lämnas. Boverket överlämnade i januari 2008 till reger- ingen sin rapport Hälften bort! Energieffektivisering i befintlig bebyggelse. Bakgrunden till rapporten var att Boverket av reger- ingen hade fått uppdraget att redovisa vilka åtgärder som kan vidtas i samband med ändringar av byggnader för att åstadkomma en effektivare energianvändning i det befintliga byggnadsbeståndet. Boverkets rapport har genom regeringens beslut den 15 maj 2008 överlämnats till denna utredning i den del som avser ett förslag till ändring i PBL. 
 Boverket föreslog nämligen en ändring av 9 kap. 2 § med inne- börden, att krav på bygganmälan även bör innefatta sådan ändring av en byggnad som i större omfattning berör material i fasad. I det system som vår utredning presenterar ingår inte begreppet bygg- anmälan, utan det har ersatts av en bygglovsplikt för vissa uppräk- nade ändringar av byggnadsverk. Den enda lagtekniskt möjliga lös- ningen har därför varit, att ta in Boverkets formulering som en ny punkt i uppräkningen av bygglovspliktiga ändringar. 
 Från systematisk synpunkt har Boverkets förslag inneburit en liten svårighet. Redan det gällande prövningssystemet har nämligen 
 383 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 ett inslag som är nära besläktat med Boverkets förslag. Enligt 3 § krävs det i områden med detaljplan bygglov för att bl.a. byta fasad- beklädnad och för att göra andra ändringar av byggnader som avse- värt påverkar deras yttre utseende. Enligt 4 a § krävs dock inte bygglov för att på en- och tvåbostadshus och tillhörande komple- mentbyggnader inom ett område med detaljplan byta fasadbekläd- nad, om åtgärden inte väsentligt ändrar byggnadens eller områdets karaktär. Kommunen får enligt 6 § i detaljplanen för ett område som utgör en värdefull miljö bestämma att bygglov krävs för att inom området byta fasadbeklädnad på en- och tvåbostadshus med komplementbyggnader, så att skyldigheten att söka lov där kan omfatta alla slag av yttre ändringar av dessa byggnader. Enligt samma paragraf kan kommunen genom områdesbestämmelser åstadkomma motsvarande utöka bygglovsplikt även utanför detalj- plan. Detta befintliga regelverk har alltså till sitt främsta syfte att samhället ska pröva fasadändringarnas inverkan på omgivningen av rent estetiska skäl. 
 Den ovan berörda svårigheten ligger däri att den nu föreslagna bestämmelsen måste inpassas på ett logiskt och begripligt sätt i gällande regelverk. Två utgångspunkter har legat till grund för utredningens överväganden i denna lagtekniska fråga. Till en början är det viktigt att slå fast, att den nya prövningsgrunden, som Boverket har fört fram, ska gälla generellt oberoende av vilken form av plan som gäller för området och att denna nya prövning tar sikte på fasadåtgärdernas rent tekniska utförande, varvid energi- hushållningens krav i första hand ska beaktas men där även andra tekniska krav kan komma in i bilden. För det andra är det givetvis så att de nya reglerna inte får utformas så att rättsläget på något sätt blir förändrat, såvitt avser omfattningen av den estetiska prövning som redan nu sker av fasadändringar inom detaljplan. 
 De gamla och de nya fasadreglerna ska således fogas sam- man för att leva sida vid sida i fortsättningen. Fasadreglerna har olika syften; de gamla reglerna beaktar estetiken, och de nya reglerna beaktar tekniken, främst energiaspekten. 
 Bestämmelserna i 3 § behöver inte ändras. Däremot har bestämmelserna om en- och tvåbostadshusen i 4 a § ändrats bl.a. på det sättet, att i ett nytt andra stycke sägs, att åtgärder med fasader på en- och tvåbostadshus kräver bygglov bara om åtgärden väsent- ligt ändrar byggnadens eller områdets karaktär – vilket redan gäller 
 – eller, om det är fråga om en ändring som i större omfattning berör material i fasaden, dvs. den nya tekniska prövningen. 
 384 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 Bestämmelserna i 6 § behöver inte ändras i sak eftersom den nya bygglovplikten gäller överallt. Viss omredigering har gjorts av 6 §. 
 Som en kommentar till vad som ligger i lagtextens uttryck änd- ring av en byggnad som i större omfattning berör material i fasad återges här valda delar av Boverkets rapport. 
 Boverket anför bl.a. följande. 
 Fasadåtgärder kan bestå av en lång rad olika åtgärder. Det kan handla om: 
 . Omputsning. 
 . Utbyte av träpanel t.ex. p.g.a. rötskador. 
 . Utbyte av betongelement t.ex. p.g.a. korrosionsskador eller brister i fasadmaterialet. 
 . Utbyte av tegelfasad p.g.a. korrosionsskador eller brister i förank- ringsjärn. 
 . Inklädnad av en fasad med ett nytt material eller putsning av en tidi- gare icke putsad fasad. 
 Åtgärden kan omfatta hela byggnaden, en enstaka fasad eller bestå i lappning av skadade delar. Den kan även bestå i att en viss del på samt- liga fasader, som t.ex. fönsterbröstningar, åtgärdas. Väljer man att införa ett krav om bygganmälan för sådana ändringar som i större omfattning berör material i fasad, är det därför väsentligt att man tyd- liggör vad som avses med detta. I det danska regelverket har man infört kriteriet att minst 25 % av klimatskärmen ska beröras av åtgär- den. Detta medför att åtgärd endast på en gavelfasad inte behöver utlösa något krav, vilket kan anses tveksamt. En rimlig tolkning av i väsentlig omfattning skulle kunna vara en åtgärd som berör minst huvuddelen av en fasad eller minst 25 % av den totala fasadytan. - - - 
 Att utbyte av betongelement eller tegelbeklädnad skulle vara en bygganmälningspliktig åtgärd kan nog av många uppfattas som natur- ligt då det medför så omfattande byggnadsåtgärder. Sker ändring av materialslag i fasaderna är det en så pass kraftig förändring av byggna- dens utseende att det är rimligt att möjligheten till energieffektivi- sering beaktas i det sammanhanget. Träpanel som fasadmaterial är vanligast på en- och tvåfamiljshus. Att utbyte av rötskadad träpanel skulle vara en bygganmälningspliktig åtgärd kan det vara svårare att få acceptans för. Ur energieffektiviseringssynpunkt finns det dock inga skäl att undanta den åtgärden. Tvärtom är det sannolikt så att träpanel är ett vanligt fasadmaterial i de årgångar av småhus som i stor utsträckning värms med el. Då syftet är att minska användningen av jordens primära energiresurser är åtgärder som minskar elanvänd- ningen särskilt relevanta. 
 Likaså kan det vara svårt att få acceptans för att en ren omputsning, om inga samtidiga utseendeförändringar vidtas, skulle vara en bygganmälningspliktig åtgärd. Där finns även den svårigheten att det i förväg kan vara svårt att exakt avgöra hur stor del av fasadytan som berörs av åtgärden. Omfattande putslagningar kan även beröra mer än 25 % av den totala fasadytan. I många fall torde det även röra sig om 
 385 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 äldre byggnader med kulturvärden, där en utvändig tilläggsisolering av det skälet är olämplig. Det kan därför finnas skäl att inte betrakta omputsning som en sådan åtgärd som skulle fordra bygganmälan. 
 På samma sätt som en- och tvåfamiljshus i en del fall är undantagna från bygglovsplikt, skulle det vara möjligt att i lagen formulera ett undantag för dem även avseende den nu föreslagna utökningen av bygganmälningsplikten. Ur energieffektiviseringssynpunkt är det dock svårt att motivera ett sådant undantag. Snarare är det så att risken för att energieffektiviseringsåtgärder inte beaktas i samband med andra åtgärder är större på en- och tvåfamiljshus än på flerfamiljshus. Mer- parten av de byggnader som värms med el finns också i småhusbestån- det. 
 Görs ändring av en byggnad, som i större omfattning berör material i fasad, till en bygganmälningspliktig åtgärd så ger det även en möjlighet att bevaka andra tekniska egenskapskrav, kanske framförallt de om buller, bärighet och skydd mot brandspridning, vilket får anses vara ett mervärde. 
 Fönster utgör en del av fasaden och skulle kunna innefattas i en bygganmälningsplikt för fasadåtgärder. I större omfattning skulle för denna åtgärd kunna preciseras som merparten av fönstren på en fasad i ett flerfamiljshus eller merparten av fönstren i ett en- eller tvåfamiljs- hus. I denna rapport pekar dock Boverket på alternativet att kombi- nera en märkning av fönster med tydligare krav vid ändring av byggna- der. 
 4 a § 
 För en- och tvåbostadshus och tillhörande komplementbyggnader inom ett område med detaljplan krävs, trots bestämmelserna i 3 §, inte bygglov för att färga om byggnaden, eller byta taktäcknings- material, om åtgärden inte väsentligt ändrar byggnadens eller områdets karaktär. 
 Bygglov för åtgärder med fasaden på sådana hus krävs endast under förutsättning att åtgärden 
  
 1. 
  
 väsentligt ändrar byggnadens eller områdets karaktär, eller 
  
 2. 
  
 är sådan son anges i 1 § första stycket i. 
  
 Befrielsen från bygglovsplikt enligt första stycket och andra stycket 1  
 gäller inte om kommunen enligt 6 § första stycket 1 a har bestämt att åtgärderna kräver bygglov. 
  
 Kommentar 
 Som en följd av att den nya punkt 3 i om sådan ändring av en bygg- nad som i större omfattning berör material i fasaden har införts i 
 386 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 1 § första stycket har i förevarande paragraf gjorts några ändringar av systematisk och redaktionell natur. 
 I sak innebär paragrafens nya lydelse, att det slås fast, att änd- ringar av en byggnad av det slag som nämns ovan kräver bygglov även för en- och tvåbostadshus med komplementbggnader som ligger inom detaljplan. 
 5 § 
 Kommunen får i en detaljplan besluta att bygglov inte krävs för att på det sätt och under den tid som närmare anges i planen utföra åtgärder som avses i  
 1–3 
  §§. 
 Kommunen får i områdesbestämmelser besluta att bygglov inte krävs för att på det sätt som närmare anges i bestämmelserna  
 göra 
  
 1. 
  
 nybyggnad, tillbyggnad eller ändring av  
  
 komplementbyggna- 
  
 der, 
  
 2. 
  
 mindre tillbyggnader, 
  
 4. 
  
 nybyggnad eller ändring av  
 anläggningar som avses i 2 §, 
  
 5. 
  
 tillbyggnad eller ändring av  
  
 industribyggnader, 
  
 6. 
  
 nybyggnad, tillbyggnad eller ändring av  
  
 enklare fritidshus, kolonistugor och liknande byggnader. 
  
 Beslut enligt första och andra stycket får inte fattas, om bygglov krävs för att tillvarata grannars intressen eller allmänna intressen. 
 Inom samlad bebyggelse krävs medgivande från berörda gran- nar, om åtgärder som avses i andra stycket 1 och 2  
 ska  
 utföras utan bygglov. 
 Kommentar 
 I paragrafen har gjorts endast de ändringar som beror på de nya begreppen nybyggnad, tillbyggnad och ändring i enlighet med defi- nitionerna i 1 kap. 10 §. 
 6 § 
 Kommunen får 
 1. i detaljplanen för ett område som utgör en värdefull miljö bestämma att bygglov krävs för att i området 
 387 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 a. 
  
 vidta en åtgärd som annars är befriad från bygglovsplikt på grund av 4 § första stycket 3, 4 a § första stycket  
  
 eller andra stycket 1,  
 eller 
  
 b. 
  
 underhålla  
  
 eller ändra  
 en sådan bebyggelse med särskilt beva- randevärde som avses i 3 kap. 12 §, 
 2. med områdesbestämmelser för ett område utanför detaljplan bestämma att bygglov krävs för att i området vidta sådana åtgärder som avses i 4 b § första stycket 1 och 2, 
 3. med områdesbestämmelser för ett område som utgör en vär- defull miljö utanför detaljplan bestämma att bygglov krävs för att i området 
  
 a. 
  
 vidta en åtgärd som avses i 3 § första stycket 1, eller 
  
 b. 
  
 underhålla  
  
 eller ändra  
 en sådan bebyggelse med särskilt beva- randevärde som avses i 3 kap. 12 §, och 
 4. om det finns särskilda skäl, 
  
 a. 
  
 med områdesbestämmelser för ett område utanför detaljplan bestämma att bygglov krävs för att i området uppföra, bygga till eller på annat sätt ändra ekonomibyggnader för jordbruk, skogs- bruk eller därmed jämförlig näring, och 
  
 b. 
  
 i detaljplan eller med områdesbestämmelser bestämma att bygglov krävs för att anordna eller väsentligt ändra anläggningar för sådana grundvattentäkter som avses i 11 kap. 11 § 1 miljöbalken Första stycket  
  
 1–3 
  och 4 b gäller inte byggnader och andra anlägg- ningar som avses i 10 §. 
 Kommentar 
 Som en följd av att punkt 3 i om sådan ändring av en byggnad som i större omfattning berör material i fasaden har införts i 1 § första stycket har i förevarande paragraf gjorts några ändringar av redak- tionell natur i första stycket 1 a. 
 Åtgärder som kräver rivningslov eller marklov 
 8 § 
 Rivningslov krävs för rivning av byggnader eller delar av byggnader, om inte något annat har bestämts i detaljplan eller områdesbestäm- melser. 
 388 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 Rivningslov behövs inte för att riva sådana byggnader eller delar av byggnader som får uppföras utan bygglov. Kommunen får dock besluta att rivningslov krävs för sådana åtgärder. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 10.5. Ändringen innebär att det krävs rivningslov för att riva en byggnad även utanför detalj- planelagt område. Motivet är att förhindra att oersättliga kultur- värden eller andra väsentliga värden går till spillo utan att samhället haft möjlighet att pröva frågan. Risken för att rivningsmassor kan innehålla farligt avfall är naturligtvis lika stor vare sig byggnaden ligger inom eller utanför detaljplanelagt område. 
 Förutsättningar för lov 
 Bygglov 
 11 § 
 Ansökningar om bygglov för åtgärder inom områden med detalj- plan  
 ska  
 bifallas om 
  
 1. 
  
 åtgärden inte strider mot detaljplanen eller den fastighetsplan som gäller för området, varvid det förhållandet att genomförande- tiden för detaljplanen inte börjat löpa utgör hinder mot att bygglov lämnas, 
  
 2. 
  
 den fastighet och  
  
 det byggnadsverk  
 på vilken åtgärden  
 ska  
 utföras 
 a) stämmer överens med detaljplanen och med den fastighets- plan som gäller för området, eller 
 b) avviker från dessa planer men avvikelserna godtagits vid en bygglovsprövning enligt denna lag eller vid en fastighetsbildning enligt 3 kap. 2 § första stycket andra meningen fastighetsbild- ningslagen (1970:988), 
  
 3. 
  
 åtgärden uppfyller kraven i 3 kap.1 ,2,  
  
 10, 12, och 13 §§, och 
  
 4. 
  
 åtgärden kan antas uppfylla kraven i 3 kap. 3 § och  
  
 15–18 
  §§. 
 Om fastigheten i annat fall än som avses i första stycket 2 b inte 
 stämmer överens med fastighetsplanen och om ansökningen kommer in före utgången av genomförandetiden för detaljplanen,  
 ska  
 sökanden föreläggas att inom viss tid visa att ansökan om för- 
 389 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 rättning gjorts för att genomföra den fastighetsindelning, som för- utsätts i fastighetsplanen. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.3. Den nuvarande 11 § har delats upp i tre paragrafer, 11, 11 a och 11 b §§. Bestämmelserna handlar om förutsättningarna för bygglov inom områden med detaljplan. 
 I 11 §, som motsvarar nuvarande 11 § första och andra styckena, anges i fyra punkter – varav punkt 4 är ny – i första stycket de prövningsgrunder som ska gälla, medan det i sak oförändrade andra stycket behandlar föreläggande om förrättning, om fastigheten inte stämmer överens med fastighetsplan. 
 I första stycket har punkt 3 kompletterats med en hänvisning till 13 § och en ny punkt 4 har lagts till. Punkt 3 innebär att bygg- lov ska ges, om den estetiska prövningen enligt 1 § och prövningen med hänsyn till omgivningspåverkan enligt 2 § utfaller positivt och om dessutom varsamhetskravet i 10 § är uppfyllt vid tillbyggnad, ändring, ombyggnad och flyttning, om förbudet mot förvanskning enligt 12 § inte överträds och om underhållskraven i 13 § är upp- fyllda när bygglovsprövning av underhåll aktualiseras. Till bygg- lovsprövningen har dessutom genom den nu tillkomna punkt 4 hänförts de grunder som tas upp i 3 kap. 3 §, nämligen byggnads- verkets allmänna lämplighet för avsett ändamål och kraven på till- gänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. I de båda sist nämnda avseendena sker på grundval av de handlingar som då finns inlämnade en första pröv- ning i bygglovet, vilket har fått avspegla sig i uttrycket att åtgär- den  
 kan antas  
 uppfylla kraven i 3 kap. 3 §. Senare i förfarandet, nämligen inför byggstartbeskedet följs dessa krav upp något mer i detalj. Det är därför som bestämmelsen om byggstartbesked i 9 kap. 6 § har utformats så att åtgärden kan antas uppfylla  
 de fö- reskrifter  
 som har meddelats med stöd av 3 kap. 3 §. Av punkt 4 följer slutligen, att i bygglovet prövas också om kraven på tomter i 3 kap.  
 15–18 
  §§ kan antas bli uppfyllda. Oftast saknas ju markrit- ningar av den detaljeringsgraden att en fullständig och slutlig pröv- ning kan ske av tomtkraven redan i bygglovet. 
 390 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 11 a § 
 För sådana ändringar som avses i 1 § första stycket 3  
 b–i, 
  underhåll enligt 1 § andra stycket och sådana yttre åtgärder på byggnader som avses i 3 § första stycket 1 ska bygglov ges, även om förutsättningarna i 11 § första stycket 2 inte är uppfyllda. 
 Även om förutsättningarna i 11 § första stycket är uppfyllda, får bygglov till åtgärder på mark som enligt detaljplanen utgör kvarters- mark för allmänt ändamål ges endast om ändamålet är närmare angi- vet i planen. 
 Kommentar 
 I 11 a §, som motsvarar nuvarande 11 § tredje och fjärde stycket, behandlas undantaget att bygglov ska ges till ändringar av bygg- nadsverk, omfärgning, byte av fasadbeklädnad och taktäcknings- material mm., trots att byggnaden eller fastigheten inte stämmer överens med planen, samt vidare bygglov inom kvartersmark för allmänt ändamål. Den nuvarande regleringen i 1 § första stycket 4 om inredande av ytterligare bostad eller lokal har utgått och ersatts med en hänvisning till den uppräkning som finns i 1 § första stycket 3  
 b–i 
  av ändringar, varav de flesta hittills har varit byggan- mälningspliktiga enligt 9 kap. 2 §. Den nuvarande bestämmelsen i 11 § femte stycket om bygglov för en lägenhet som behövs för bostadsförsörjningen har upphävts. Skälen för detta är desamma som i avsnitt 10.5.2 har utvecklats för att slopa motsvarande pröv- ningsgrund för rivningslov. 
 11 b § 
 Bygglov får ges till åtgärder som strider mot en detaljplan eller fastig- hetsplan, om åtgärden är godtagbar med hänsyn till dess omfattning och planens syfte (godtagbar avvikelse). En förutsättning för detta är att en planändring inte är nödvändig på grund av bestämmelsen i 5 kap. 1 § första stycket 4. 
 I fall som avses i 11 § första stycket 2 b och i 17 kap. 18 a § ska en samlad bedömning göras av de avvikande åtgärder som söks och de som tidigare godtagits. 
 391 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 6.5.3. I 11 b §, som motsvarar nuvarande 11 § sjätte stycket, har gjorts den i sak mest betydande ändringen i detta regelkomplex, därigenom att begreppet  
 mindre avvikelse  
 har ersatts av  
 godtagbar avvikelse 
 . 
 12 § 
 Ansökningar om bygglov för åtgärder inom områden som inte omfattas av detaljplan  
 ska  
 bifallas om åtgärden 
  
 1. 
  
 uppfyller kraven i 2 kap., 
  
 2. 
  
 inte  
  
 ska  
 föregås av detaljplaneläggning på grund av bestäm- melserna i 5 kap. 1 §, 
  
 3. 
  
 inte strider mot områdesbestämmelser och 
  
 4. 
  
 uppfyller kraven i 3 kap.1, 2, 10, 12, och 13 §§ , och 
  
 5. 
  
 åtgärden kan antas uppfylla kraven i 3 kap. 3 § och  
  
 15–18 
  §§. 
 Beträffande en-  
 och  
 tvåbostadshus  
 ska  
 ansökningar om bygglov 
 till kompletteringsåtgärder som anges i 13 § bifallas, om åtgärden uppfyller kraven i första stycket 4 och inte strider mot sådana områdesbestämmelser som anges i 5 kap. 16 § 3 eller 4. 
 Bestämmelserna i andra stycket gäller även andra byggnader än en-  
 och  
 tvåbostadshus, om ansökningen avser sådana åtgärder på byggnader som anges i 3 § första stycket 1 eller  
 underhåll av  
 sådana byggnader som avses i 3 kap. 12 §. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.3. Paragrafer motsvarar nuvarande 12 § och behandlar bygglovsprövning utanför detaljplan. Det nuvarande fjärde stycket har brutits ut och fått bilda en ny 12 a §. 
 Frånsett några ändringar av redaktionell natur finns det en saklig ändring i paragrafen. 
 I första stycket har lagts till en ny punkt 5 bland prövnings- grunderna. I bygglovet ska efter lagändringen prövas även om åtgärden kan antas uppfylla kraven i 3 kap. 3 § på  
 dels  
 byggnads- verkets allmänna lämplighet för ändamålet  
 och dels  
 tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- eller orien- teringsförmåga. Vidare ska det antas att kraven i 3 kap.  
 15–18 
  §§ på 
 392 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 tomter kommer att bli uppfyllda. (Se även författningskommen- taren till  
 11–11 
  b §§). 
 12 a § 
 Bygglov får ges till åtgärder som strider mot områdesbestämmelser, om åtgärden är godtagbar med hänsyn till dess omfattning och bestäm- melsernas syfte (godtagbar avvikelse). 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 6.5.3. Paragrafen motsvarar 12 § fjärde stycket gällande rätt. Begreppet  
 mindre avvikelse  
 från områdesbestämmelserna har ersatts av  
 godtagbar avvikelse 
 . 
 16 § 
 Ansökningar om rivningslov  
 ska  
 bifallas, om inte byggnaden eller byggnadsdelen 
  
 1. 
  
 omfattas av rivningsförbud i detaljplan eller områdes- bestämmelser,  
  
 eller 
  
 2. 
  
 bör bevaras på grund av byggnadens eller bebyggelsens histo- riska, kulturhistoriska, miljömässiga eller konstnärliga värde. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 10.5. Paragrafen är oföränd- rad så när som på att den tidigare prövningsgrunden 2, om att byggnadsnämnden vid rivningsansökan ska pröva behovet för bostadsförsörjningen, utgår. Utvecklingen i samhället inom bostadspolitiken har inneburit att detta kriterium anses vara förle- gat. 
 20 § 
  
 När ansökan görs,  
 ska sökanden lämna in 
 1. de ritningar, beskrivningar och andra uppgifter som behövs för prövning av lov, 
 393 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 2. 
  
 de översiktliga handlingar som behövs för bedömningen inför byggstartbeskedet enligt 9 kap. 7 §, och 
  
 3. 
  
 byggherrens förslag till kontrollansvarig. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.3. Punkt 1 är innehålls- mässigt lika med gällande rätt. Punkt 2 är en konsekvens av infö- randet av byggstartbeskedet. I detta skede ska byggherren tillsam- mans med ansökan lämna in översiktliga handlingar, t.ex. över systemlösningar som rör bärande stomme, brandskydd, energihus- hållning, bullerskydd och fuktsäkerhet. I första hand ska handling- arna vara av den karaktären att byggnadsnämnden kan bedöma om det behövs ett församråd enligt 9 kap. 4 § eller inte. Det finns dock inget som hindrar att handlingarna är detaljerade. Ju mindre det bygglovspliktiga projektet är desto större är möjligheterna att lämna in mer detaljerade handlingar. Punkt 3 innebär att bygg- Blackburn lämnar in uppgifter om vilken kontrollansvarig han föreslår. Vid tillbyggnader av en- och tvåbostadshus och andra mindre åtgärder krävs dock i normalfallet ingen KA enligt 9 kap. 10 § var- för heller inget förslag i de fallen behöver lämnas in. Kontrollansva- rig beslutas i bygglovet eftersom det är viktigt att få ett beslut så fort som möjligt med tanke på KA:s uppgifter i projekterings- skedet. 
 21 a § 
 Är ansökningshandlingarna enligt 20 § ofullständiga, får byggnads- nämnden förelägga sökanden att avhjälpa bristerna inom en viss tid. Följs inte föreläggandet, får ärendet avgöras i befintligt skick eller ansökningen avvisas. 
 Följs inte ett föreläggande enligt 11 § andra stycket, får ärendet avgöras i befintligt skick. 
 Förelägganden som avses i första och andra styckena ska innehålla en upplysning om verkan av att föreläggandet inte följs. 
 394 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 Kommentar 
 Paragrafen är oförändrat flyttad från 20 § gällande rätt. 
 22 § 
 Innan lov ges,  
 ska  
 byggnadsnämnden genom  
 skriftlig  
 underrättelse bereda kända sakägare och de kända bostadsrättshavare, hyresgäster och boende som berörs samt sådan känd organisation eller förening som anges i 5 kap.  
 20 § första stycket 3  
 tillfälle att yttra sig över ansökningen, om åtgärden 
  
 1. 
  
 innebär en avvikelse från detaljplan eller områdesbestämmel- ser,  
  
 varvid avvikelsen noga ska beskrivas 
 , eller 
  
 2. 
  
 ska  
 utföras i ett område som inte omfattas av detaljplan och åtgärden inte är en kompletteringsåtgärd och inte heller är reglerad 
  
 i 
  
 områdesbestämmelser. 
  
 Underrättelsen kan skickas elektroniskt, om det bedöms lämpligt. Av underrättelsen ska framgå att ansökningshandlingarna hålls till- gängliga hos kommunen och på kommunens webbplats och att tiden för att lämna in ett skriftligt yttrande går ut en viss angiven dag. 
 Byggnadsnämnden får inte uppdra åt sökanden att sköta under- rättelsen och får inte heller förlita sig på sådana yttranden från sak- ägare eller andra som sökanden har lämnat in. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 8.5.1. Paragrafens två första stycken motsvarar nuvarande 22 § första och andra styckena. Tredje stycket saknar motsvarighet i gällande rätt. 
 Första och andra styckena handlar om byggnadsnämndens skyl- dighet att underrätta sakägarna om ansökningar om lov i de båda fall som beskrivs i första stycket punkterna 1 och 2. I punkt 1 har tagits in en ny bisats som betonar att en eventuell avvikelse från detaljplan eller områdesbestämmelser måste noga beskrivas i under- rättelsen. 
 Formerna för underrättelser har i andra stycket moderniserats; kungörelser har ersatts med tillkännagivande på kommunens webbplats. 
 Tredje stycket innehåller ett förbud mot bl.a. att byggnads- nämnden uppdrar åt sökanden att sköta underrättelser. 
 395 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 22 a § 
 Ärenden om lov får inte avgöras utan att sökanden har underrättats om det som har tillförts ärendet genom andra än honom själv och till- fälle har beretts honom att yttra sig över det. Byggnadsnämnden får dock avgöra ett ärende utan att detta har skett, om det är uppenbart onödigt att sökanden yttrar sig. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen om i vilken utsträckning som handlingar ska kom- municeras med sökanden motsvarar utan sakliga ändringar 22 § tredje stycket gällande rätt. 
 26 § 
 Beslut i ärenden om lov ska, om det inte finns särskilda skäl mot detta, meddelas senast inom tio veckor från den dag då en fullständig ansökan kom in till nämnden. 
 I ett beslut varigenom lov ges ska framgå 
  
 1. 
  
 lovets giltighetstid, 
  
 2. 
  
 om kontrollansansvarig behövs, och i så fall vem eller vilka som är kontrollansvariga, 
  
 3. 
  
 att lovet inte innebär rätt att påbörja den sökta åtgärden, förrän föreskrifterna i 9 kap.9 § har uppfyllts, samt 
  
 4. 
  
 de villkor och upplysningar i övrigt som behövs. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt7.5.3. Paragrafen om när beslut i ärenden om lov ska meddelas och vad dessa beslut ska innehålla har byggts ut med ett nytt första stycke. Dessutom har två nya moment tillkommit beträffande lovens innehåll. 
 I första stycket föreskrivs en ny tidsfrist om tio veckor för meddelande av beslut i lovärenden. Om det finns särskilda skäl, kan tidsfristen förlängas. En typ av särskilda skäl är naturligtvis att ärendet har en mer komplicerad karaktär än normalt. Bestämmel- sen säger ingenting om vad som ska gälla, om den legala tidsfrsiten överskrids. Det är alltså en öppen fråga som byggnadsnämnden har 
 396 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 att lösa på det mest praktiska sättet. Sannolikt kommer nämnden överens helt informellt med sökanden om en ny sluttid. 
 I andra stycket anges i punkterna 2 och 3 några nya inslag i utformningen av loven. Det ska anges, om kontrollansvarig behövs. Det framgår av 9 kap. 10 § i vilka situationer som det ska finnas en kontrollansvarig och i vilka situationer som det inte behövs, om inte byggnadsnämnden beslutar annat. Enligt 20 § punkt 3 ska sökanden när ansökan om lov görs lämna in byggherrens förslag till kontrollansvarig. Vem eller vilka som är kontrollansvariga ska alltså sedan framgå av bygglovet. Enligt punkt 3 ska det i ett bygglov tas in en upplysning om att lovet inte innebär rätt att påbörja den sökta åtgärden, förrän föreskrifterna i 9 kap. 9 § har uppfyllts. Med detta åsyftas att ett byggstartbesked föreligger, att det finns ett bevis om byggfelsförsäkring och att det har redovisats alternativa energiförsörjningssystem, om en sådan redovisning krävs. 
 27 § 
 Beslut varigenom ett ärende om lov avgörs ska, så snart protokollet har justerats, hållas tillgängligt hos kommunen och på kommunens webbplats. 
 Kommunen ska samma dag skicka en skriftlig underrättelse om beslutet med uppgift om vilken dag det har meddelats. Underrättelsen kan skickas elektroniskt, om det bedöms lämpligt. Underrättelsen ska skickas till sökanden och, om det inte är uppenbart obehövligt, till dem som i rätt tid har yttrat sig i ärendet skriftligen. Underrättelsen behö- ver skickas endast till dem som har uppgett identifierbart namn och adress. Byggnadsnämnden får inte uppdra åt sökanden att sköta underrättelser. 
 Om beslutet går någon emot, ska denne också få en överklagande- anvisning och en uppgift om avvikande meningar som har antecknats i ett protokoll eller i någon annan handling. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 8.5.1. Paragrafen om hur beslut i lovärenden ska hållas tillgängliga och hur underrättelser om besluten ska ske är delvis ny. 
 Första stycket om att beslutet ska hållas tillgängligt hos kom- munen och på kommunens webbplats är en nyhet. Det är viktigt 
 397 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 att erinra om vad som framgår av avsnitt 3.5.5 beträffande principer för publicering på webbplatsen. Dessa principer har avsatt spår i form av uttryckliga bestämmelser i 1 kap. 11 § om förbud mot bl.a. direkta personuppgifter i form av namn eller personnummer. Man får alltså hålla sig till indirekta personuppgifter, såsom fastighets- beteckningar eller gatuadresser. 
 Det förtjänar framhållas, att publiceringen på webbplatsen inte bör begränsas till att enbart det intetsägande protokollet läggs ut på Internet. Det är ju ett rimligt krav att sakägarna kan få så mycket information om själva beslutets innehåll som de behöver. 
 Andra stycket motsvarar i huvudsak det nuvarande första stycket. Att underrättelsen kan skickas elektroniskt, om det är lämpligt, är en nyhet. I författningskommentaren till 5 kap. 23 § anges i vilka situationer som det kan vara lämpligt. I bestämmelsen har det förts in nya krav på att en sakägare måste ha yttrat sig i rätt tid i ärendet och att han måste ha uppgett identifierbart namn och adress för att ha rätt att få en underrättelse. Stycket avslutas med ett nytt förbud för byggnadsnämnden att uppdra åt sökanden att sköta underrättelser. 
 Nuvarande andra stycket har upphävts, och det nya tredje stycket innehåller delar av nuvarande första stycket, nämligen bestämmelserna om överklagandeanvisning. 
 Här kan det erinras om att överklagandetiden börjar löpa den dag då beslutet hålls tillgängligt på kommunens webbplats. Denna princip utvecklas i avsnitt 8.5.1 och den har kommit till uttryck i den ändrade bestämmelsen i 13 kap.3 §. 
 27 a § 
 Beslut om bygglov och marklov gäller omedelbart. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen är ny, men den avspeglar en princip som har gällt sedan tidigare utan utryckligt lagstöd, nämligen att beslut om bygglov och marklov gäller omedelbart. Detta betyder att dessa former av lov kan tas i anspråk utan hinder av att överklagande- tiden inte har gått ut och trots att lovet kan ha överklagats av t.ex. en granne. På samma sätt som för närvarande kan överinstanserna 
 398 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 meddela inhibition av beslutets verkställighet på begäran av klagan- den. 
 Det bör dock erinras om att byggnadsarbetena enligt 9 kap. 9 § inte får påbörjas förrän ett byggstartbesked har lämnats enligt 9 kap. 6 §. 
 När det gäller rivningslov gäller däremot sedvanliga förvalt- ningsrättsliga principer, dvs. att beslutet måste ha vunnit laga kraft för att sökanden ska kunna verkställa beslutet. Detta ligger i sakens natur med tanke på den omedelbara och oåterkalleliga effekten av verkställigheten. 
 27 b § 
 Om en underrättelse enligt 22 eller 27 § ska ske till en samfällighet, för vilken finns en styrelse eller någon annan utsedd att förvalta samfäl- lighetens angelägenheter, får underrättelsen sändas till en ledamot av styrelsen eller till förvaltaren. Saknas styrelse eller förvaltare, får underrättelsen sändas till en av delägarna för att hållas tillgänglig för alla. 
 Om en underrättelse som avses i första stycket ska ske till bostads- rättshavare, får underrättelsen sändas till en ledamot av styrelsen för bostadsrättsföreningen. 
 Om i andra fall än som anges i första och andra styckena ett stort antal personer ska underrättas enligt 22 eller 27 § och det skulle inne- bära större kostnad och besvär att sända underrättelsen till var och en av dem än som är försvarligt med hänsyn till ändamålet med under- rättelsen, får underrättelse i stället ske genom informationsblad som de berörda personerna kan ta del av. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen anger formen för underrättelser enligt 22 § – om ansökan om lov i vissa fall – och 27 § – om lovbeslut – när det gäller samfälligheter (första stycket), bostadsrättshavare (andra stycket) och andra fall med ett stort antal personer (tredje stycket). I viss mån motsvaras bestämmelsen av nuvarande 22 § andra stycket. Bestämmelsen har sin förebild i den föreslagna 5 kap. 31 a § när det gäller underrättelser i ärenden om detaljplan. 
 399 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Giltighetstiden för lov 
 33 § 
  
 Lov upphör att gälla 
 , om åtgärden inte har påbörjats inom två år och avslutats inom fem år från  
 den dag då beslutet om lov vann laga kraft. 
  
 Kommentar 
 Paragrafen om lovens giltighetstid har ändrats på det sättet att den relevanta tiden för beräkning av lovens giltighetstid inte är dagen för beslutet om lov utan den dag då loven vann laga kraft. Änd- ringen syftar till att undanröja risken för att ett överklagande i flera instanser tar så mycket tid i anspråk, att femårs tiden kraftigt har reducerats, när ärendet har slutligt avgjorts. 
 9 kap 
 Byggnadsarbeten, tillsyn och kontroll 
 Ansvar 
 1 § 
  
 Byggherren ska  
 se till att arbetena utförs enligt bestämmelserna i denna lag och  
 lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på bygg- nadsverk m.m. samt  
 enligt föreskrifter  
 och  
 beslut som har meddelats med stöd av  
 dessa lagar. 
  
 Vid nybyggnad, tillbyggnad, ändring och ombyggnad av en- och tvåbostadshus gäller vad som sägs i första stycket i stället den som har anlitats för att projektera eller utföra arbetena. Detsamma gäller vid nybyggnad åt en bostadsrättsförening. 
 Vid leverans av förtillverkade byggelement som är avsedda att utgöra en huvudsaklig del av en- och tvåbostadshus gäller i stället för första och andra styckena att leverantören ska se till att huset i färdigt skick uppfyller kraven i första stycket i de delar där arbetena inte har utförts av byggherren själv. 
 400 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.1. I första stycket slås fast det grundläggande ansvar som byggherren fortfarande ska ha. Begreppet byggherren definieras i 1 kap.10 § 1 helt i enlighet med de ordalag som används i nuvarande 9 kap. 1 §. 
 Andra stycket tar upp projektörernas och utförarnas ansvar i småhusfallen och vid nybyggnad åt en bostadsrättsförening. Detta är nyheter i lagstiftningen. Tredje stycket reglerar ansvaret för dem som har levererat förtillverkade byggelement till en- och två- bostadshus. Även detta är en nyhet. 
 Byggnadsnämndens möjlighet att utkräva ansvaret regleras i 10 kap. 12 §. Formen för detta är föreläggande att inom viss tid göra rättelse. Förelägganden kan riktas mot byggherren, mot dem som har anlitats för att utföra arbeten enligt 1 § andra stycket och mot leverantören av de förtillverkade elementen enligt 1 § tredje stycket. Mot projektören kan alltså inte riktas något föreläggande. 
 Nuvarande andra stycket i 1 § har utgått, eftersom det där för- skrivna aktsamhetsansvaret närmast får betraktas som en självklar- het. 
 Nuvarande tredje stycket utgör ett inslag i de föreslagna bestämmelserna om rivningsplan i 20 a §, där det i punkt 2 talas om omhändertagande av farligt avfall och övrigt avfall. 
 Förfarandet efter bygglov 
 2 § 
 I samband med att ett bygglov prövas eller så snart som möjligt efter det att ett bygglov har getts, ska byggnadsnämnden kalla till ett tek- niskt samråd, om inte nämnden har funnit att ett sådant samråd är obehövligt Ett tekniskt samråd ska alltid ske, om byggherren begär det. 
 Kallelsen ska vara skriftlig och skickas till byggherren, den eller de kontrollansvariga, den eller de som byggherren har föreslagit som arbetsansvariga samt till andra som nämnden bestämmer. Vid arbeten som avser arbetslokaler, personalrum eller tillfälliga personalbostäder för sammanlagt minst tio boende ska även en inspektör från Arbets- miljöverket kallas samt en representant för arbetstagarna, om inte nämnden finner detta obehövligt med hänsyn till ärendets omfattning. 
 Kallelsen kan skickas elektroniskt, om det bedöms lämpligt. 
 401 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.6. I förslaget har bygg- anmälan tagits bort och de tidigare bygganmälningspliktiga åtgär- derna har blivit bygglovpliktiga. Detta för med sig en omdispone- ring av paragraferna i 9 kap. 
 Denna paragraf innehåller i huvudsak de krav på samråd som i enligt gällande rätt finns i 7 §. Detta möte benämns tekniskt sam- råd för att särskilt poängtera att det är de tekniska frågorna som i första hand ska tas upp på samrådsmötet. 
 De som enligt andra stycket ska kallas är de som enligt nu gäl- lande rätt blir kallade till byggsamrådet, med tillägget att även den arbetsansvarige ska kallas. Dennes uppgifter i byggprocessen fram- går av 12 b §. 
 Enligt gällande rätt ska bygganmälan vara inlämnad till bygg- nadsnämnden minst tre veckor innan arbetena ska påbörjas, eller tidigare om nämnden medger det. Enligt utredningens förslag är ett byggstartbesked grunden för arbetets påbörjande, men nämnden kan ge klartecken till påbörjande av delar av projektet, t.ex. schakt- ningsarbeten innan förutsättningarna i övrigt är klara för hela arbetet. Byggstartbeskedet behandlas närmare i författnings- kommentaren till 7 §. Rivningsanmälan tas helt bort i förslaget. Kontrollen vid rivning av byggnadsverk framgår av  
 18-23 
  §§. 
 2 a § 
 Byggherren ska före det tekniska samrådet underrätta byggnadsnämn- den om sitt förslag till arbetsansvarig. 
 I samband med det tekniska samrådet ska byggherren lämna in de handlingar som, utöver de handlingar som anges i 8 kap. 20 §, krävs för bedömningen inför byggstartbeskedet. 
 Med detta avses 
  
 1. 
  
 kompletterande tekniska handlingar, 
  
 2. 
  
 projektörens förslag om viktiga kontrollpunkter, och 
  
 3. 
  
 ett förslag till kontrollplan. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras bl. a. i avsnitt 9.5.4. Första stycket tar upp byggherrens skyldighet att underrätta byggnadsnämnden om 
 402 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 sitt förslag till arbetsansvarig. Andra stycket anger vilka handlingar som byggnadsnämnden behöver för bedömningen inför byggstar- beskedet enligt 6 §. 
 Arbetsansvarig är ett nytt begrepp i byggprocessen, men egent- ligen ingen ny roll i byggandet. Dennes roll och uppgifter framgår av avsnitt 9.5.11. 
 Som grund för genomgången vid det tekniska samrådet har till- kommit andra stycket punkten 2 att projektören ska redovisa för- slag om viktiga kontrollpunkter. Projektören har ofta goda insikter i vilka moment som kan vara kritiska i en byggnadskonstruktion eller installation. 
 Punkterna 1 och 3 är krav som finns enligt gällande rätt. 
 3 § 
 Vid det tekniska samrådet ska en genomgång göras av 
  
 1. 
  
 projektets organisation, 
  
 2. 
  
 inlämnade handlingar och eventuellt behov av ytterligare handlingar, 
  
 3. 
  
 byggnadsnämndens synpunkter på de tekniska lösningarna, 
  
 4. 
  
 krav på utstakning, byggfelsförsäkring och färdigställandeskydd enligt 8 och 9 §§, 
  
 5. 
  
 byggherrens förslag till arbetsansvariga enligt 12 §, 
  
 6. 
  
 projektörens förslag om angelägna kontrollpunkter, 
  
 7. 
  
 den eller de kontrollansvarigas yttrande över projekteringen enligt 10 b § 2, 
  
 8. 
  
 byggherrens förslag till kontrollplan enligt 5 §, hur kontrollerna ska bli säkerställda samt byggnadsnämndens krav på ytterligare kon- troll, 
  
 9. 
  
 byggnadsnämndens krav på kontroll av särskilt sakkunniga beträffande projekteringen eller utförandet enligt 14 §, 
  
 10. 
  
 vilka personer eller företag som ansvarar för arbetena enligt 
  
 1 
  
 §, 
  
 11. 
  
 byggnadsnämndens tillsynsbesök enligt 15 §, 
  
 12. 
  
 behovet av ytterligare tekniska samråd, 
  
 13. 
  
 förutsättningarna för erhållande av byggstartbesked enligt 6 §, 
  
 och 
  
 14. 
  
 vilka arbetsmoment som byggherren avser att utföra själv eller med hjälp av sina anställda. 
  
 Över det tekniska samrådet ska föras protokoll. 
 403 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Om byggnadsnämnden finner att projektet kräver tillstånd av någon annan myndighet, ska nämnden under det tekniska samrådet upplysa byggherren om detta. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.6. De motsvarar 8 § gäl- lande rätt. 
 Det tekniska samrådet är i likhet med byggsamrådet i nu gäl- lande lagstiftning ett tillsynstillfälle för byggnadsnämnden att bedöma byggherrens resurser och möjligheter att uppfylla de tek- niska egenskapskraven i 2§ BVL. De punkter som föreslås vara föremål för genomgång på det tekniska samrådsmötet är i stort desamma som enligt gällande rätt är grunden för diskussionen vid byggsamrådet, men de olika punkterna har utvecklats något. 
 Punkt 1. Uppgifter om vilka aktörer som ska genomföra bygg- projekt blir, utöver de tekniska lösningarna, en viktig grund för att utröna behovet av kontroller i kontrollplanen. Detta är särskilt viktigt vid småhusentreprenader. Att projektets organisation slås fast i det tekniska samrådet är viktigt även inför ett eventuellt senare utkrävande av ansvar. 
 Punkt 2. I dag kan byggnadsnämnderna formellt inte begära in handlingar, och de kan därmed varken varna för olagliga eller olämpliga lösningar eller ta ställning till relevant kontroll. Det är rimligt att byggnadsnämnderna ska ha möjlighet att själva göra en övergripande bedömning av de tekniska lösningarna för att kunna genomföra ett meningsfullt tekniskt samråd. Om byggherren ändå har upprättat handlingar, kan en begäran från nämnden om att få se dessa handlingar varken fördröja byggprocessen eller innebära några merkostnader. Om byggherren avser att bygga utan tillräck- liga handlingar, är det ett fullgott skäl att förstärka kontrollin- satserna. 
 Punkt 3. Utifrån handlingarna måste byggnadsnämnden kunna få varna för olagliga tekniska lösningar eller förmedla erfarenheter av att vissa lösningar är mindre lämpliga, även om de inte är för- bjudna. Exempel på detta är uteluftsventilerade krypgrunder eller enskikts ytterväggar med träregelstomme, något som har uppmärk- sammats den senaste tiden. Det innebär inte att byggnadsnämnden tar ansvaret för eller godkänner sådana lösningar som har lämnats utan kommentarer av nämnden. Detta klargörs längre fram i punkt 
 404 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 9. Om en tjänsteman på grund av okunnighet uttrycker en farhåga eller en rekommendation, så att hans uttalande kan uppfattas som ett myndighetskrav, kan detta bli en fråga som senare kan komma att behandlas enligt skadeståndslagen. Det är alltså i många lägen bättre att kräva ett utlåtande från en särskilt sakkunnig. 
 Punkt 4. Informationen enligt denna punkt om utstakning, byggfelsförsäkring och färdigställandeskydd finns i nuvarande 6 och 12 §§. 
 Punkterna 5,6,7 och 8. Dessa punkter behandlar aktörerna och kontrollplanen. 
 Enligt vedertagna principer för kvalitetssäkring är det projek- tören som är den mest lämplige att ange vilka tekniska utföranden eller moment som det är mest angeläget att kontrollera, antingen på grund av att den tekniska egenskapen är särskilt viktig eller att utförandet är avgörande för egenskapen. Denna uppgift måste därför finnas med i förslaget till kontrollplan. 
 Redan i samband med bygglovsansökan meddelar byggherren vilken kontrollansvarig han föreslår. Den kontrollansvariges kom- petens kontrolleras och bekräftas sedan i bygglovsbeslutet. Under det tekniska samrådet diskuteras, om de föreslagna aktörerna, arbetsansvarig och särskilt sakkunnig har rätt kompetens, behörig- het eller om de överhuvudtaget behövs med hänsyn till åtgärdens omfattning. Godkända aktörer är en förutsättning för ett bygg- startbesked. I dag är det inte helt klart vem som gör vad inför kon- trollplanebeslutet. Det ska vara tydligt att byggherren och den kva- litetsansvarige i samverkan med den arbetsansvarige förslår kon- trollerna och att byggnadsnämnden har rätt att komplettera med krav på ytterligare kontrollinsatser om det bedöms nödvändigt. 
 Eftersom den kontrollansvarige ska biträda byggherren med att utforma en kontrollplan för projektet kommer projekteringen in i bilden på ett tydligare sätt. På så sätt måste den kontrollansvarige sätta sig in i projekteringen, så att han/hon inför det tekniska sam- rådet kan yttra sig om kvalitet och omfattning. 
 Kravet på att i det tekniska samrådet behandla hur förverkligan- det av kontrollplanen är säkerställt av aktörerna är av stor betydelse för att egenkontrollen och andra kontroller ska kunna fungera. Det är bara det som är upphandlat som genomförs av entreprenörerna, varför detta är en självklar punkt att behandla under samrådet. Inte minst vid småhusbyggen kan byggnadsnämnden få tillfälle att varna en oprofessionell byggherre om att han lever farligt utan ordentligt avtal eller genom en överenskommelse med en okänd entreprenör. 
 405 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Särskilt mot bakgrunden av ansvarsreglerna i 9 kap. 1 § är det vik- tigt att byggherren inte tar på sig ett ansvar som annars enligt PBL föreslås vila på en småhusleverantör (se avsnitt 9.5.1). 
 Punkt 9. I denna punkt avhandlas ett moment som förespråka- des inför nuvarande kontroll- och tillsynssystem, men som aldrig riktigt blivit verklighet, nämligen att projekteringen kan rannsakas innan bygget startar. Ett utlåtande av en särskilt sakkunnig kan vara en metod för att åstadkomma detta. Att projekteringen specifikt pekas ut i lagtexten tror vi kan vara av värde, även om det är så att alla slags frågor i princip kan omfattas av en sakkunnigkontroll. 
 Punkt 10. Parternas formella ansvar har behandlats under avsnitt 9.5.1. Detta är en så pass viktig fråga att den måste behandlas i varje tekniskt samråd. Inte minst måste det tydliggöras att byggnads- nämnderna aldrig har något ansvar för den slutliga utformningen av byggnadsverke,. liksom att byggnadsnämnden kan ingripa enligt sanktionsreglerna, om byggnaden inte är uppförd på föreskrivet sätt. 
 Punkt 11 och 12. Tillsynen berörs i avsnitt 9.5.16. För ett mycket stort byggprojekt kan behövas åtskilliga tekniska samråd. Om det behövs flera samråd och i så fall de närmare omständig- heterna kring detta, ska detta tas upp i det tekniska samrådet. Under det tekniska samrådet kan det också visa sig finnas behov av uppföljande samråd. I stora projekt på totalentreprenad görs pro- jekteringen oftast parallellt med byggandet. Av detta skäl kan det bli nödvändigt att dela upp det tekniska samrådet i flera. Tidpunk- terna och formerna för detta bör anges i byggstartbeskedet. 
 Punkt 13. Utöver de tidigare uppräknade punkterna måste sam- rådet behandla övriga förutsättningar för att byggherren ska kunna få ett byggstartsbesked. 
 Punkt 14. Denna punkt har tillkommit som en följd av de före- slagna ändringarna i lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. Det är viktigt för byggnadsnämnden att få klarhet i vilka arbets- moment som byggherren avser att utföra själv eller med hjälp av sina anställda. Detta har betydelse vid bedömningen av om en byggfelsförsäkring behövs eller inte. Det har även betydelse för fördelningen av ansvaret enligt 1 §. 
 I likhet med gällande rätt avseende byggsamråd ska protokoll föras vid det tekniska samrådet. 
 406 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 4 § 
 Byggnadsnämnden eller byggherren får kalla till ett församråd före det tekniska samrådet. 
 Vid församrådet ska byggnadsnämnden och byggherren samråda om hur kraven i 3 kap. ska tillämpas i projektet. 
 Över församrådet ska föras protokoll. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.5. 
 I många fall ligger det i byggherrens eller byggnadsnämndens intresse att träffas i ett tidigt skede för att diskutera frågor kring projektet. Inte minst kan det bli aktuellt vid ändrings- och om- byggnadsarbeten för att klara ut omfattningen av samhällskraven . Förslaget innebär en formalisering av de möten som sker i dag, ibland i form av extra samråd eller oftast genom informella dialoger med berörda aktörer innan bygglovbeslut. Det föreslagna försam- rådet ger möjligheter till tidig information, som kan vara av stor betydelse för den fortsatta projekteringen samt för bygglovpröv- ningen och bedömningen inför byggstartbeskedet. 
 5 § 
 Vid det tekniska samrådet ska byggherren redovisa en kontrollplan med uppgifter om kontrollorganisation, definierade kontroller och verifiering. I planen ska framgå vad som ska kontrolleras, vem som ska kontrollera, kontrollmetod, mot vad kontrollen ska göras samt vilka anmälningar som ska göras till byggnadsnämnden. 
 Kontrollen enligt kontrollplanen kan utföras genom byggherrens dokumenterade egenkontroll, av den kontrollansvarige eller av särskilt sakkunniga, som föreslås av byggherren. Om det finns särskilda skäl, kan byggnadsnämnden på eget initiativ utse en särskilt sakkunnig på byggherrens bekostnad. 
 Kontrollen ska omfatta sådana moment som är väsentliga för att uppfylla kraven i 3 kap. 3, 4, 10 och 12 §§ samt de föreskrifter eller beslut som meddelats med stöd av denna lag och lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. Kontrollen ska doku- menteras 
 407 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Byggnadsnämnden får, om det finns särskilda skäl, besluta om ändring av kontrollplanen. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.14. Paragrafen motsvarar 9 § gällande rätt. 
 Kravet på kontrollplan överensstämmer i huvudsak med gäl- lande rätt men är något modifierat vad gäller kontrollpunkterna. Paragrafen lyfter fram att det i kontrollplanen bör framgå bl.a. vem som är kontrollant, kontrollmetod och vad man ska kontrollera mot. Syftet är att skapa en kontrollfunktion som är tydlig och meningsfull. 
 Att kontrollplanen redovisar vad som ska kontrolleras kan tyckas vara en självklarhet, men nuvarande kontrollplaner uttrycker oftast detta generellt, t.ex. att grundläggningen ska kontrolleras eller att brandkraven i BBR är uppfyllda osv. Med sådana vaga kontrollpunkter kan i princip verifikationen av kontrollen avse vad som helst som har med grunden eller brandskyddet att göra.Kontrollpunkterna ska koncentreras till särskilt viktiga moment av utförandet. Det kan t.ex. gälla sådana moment som är mycket svåra att göra om, när de väl är utförda eller där brister får stora konsekvenser i fråga om de tekniska egenskaperna eller leder till olägenheter för blivande brukare. 
 Ett småhus kanske inte behöver ha fler än  
 20-30 
  kontroll- punkter. Detta gäller naturligtvis endast för kontrollplanen enligt PBL. Byggentreprenören kan ha hundratals punkter i den egen- kontroll som avtalats med byggherren. Om man begränsar kon- trollpunkterna till de viktigaste momenten, ökar sannolikheten för att kontrollen verkligen blir av, och respekten för kontrollplanen tilltar. 
 Eftersom kontrollplanen presenteras och diskuteras under det tekniska samrådet, är det inte säkert att egenkontrollen kan omfatta även tidiga projekteringsinsatser. Kontrollplanen tar därför i första hand upp sådan egenkontroll av projekteringen som ska göras efter byggstartbeskedet. Trots detta är det viktigt att även projekteringen är utsatt för kontroll. Innan ett byggstartbesked ges kan byggnadsnämnden utnyttja andra möjligheter att verifiera vissa delar av projekteringen, t.ex. genom att en särskilt sakkunnig granskar konstruktionsberäkningar. 
 408 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 Om det nu ändå blir fel, trots att kontrollen är verifierad, är det viktigt att man via kontrollplanen ska kunna härleda vem som gjort kontrollen. Därför är namnet viktigt även vid egenkontroller. Veri- fierandet kan bestå av en signatur, men hela namnet med alla upp- gifter ska finnas i den redovisade kontrollorganisationen. Vilket entreprenadföretag som har utfört det aktuella arbetet bör inte vara svårt att se utifrån kontraktshandlingarna. 
 Till skillnad mot gällande rätt, kan enligt förevarande paragraf KA själv i vissa fall kan göra kontrollinsatsen. Mer krävande kon- troller ska naturligtvis göras av en särskilt sakkunnig. I kvalitets- diskussioner framhävs ofta, att den som utfört ett visst arbets- moment också ska vara den som gör egenkontrollen. I de flesta fall är det dock lämpligare att någon annan än den som har gjort arbe- tet svarar för kontrollen av att arbetet är riktigt utfört. 
 I vilket skede en kontroll ska göras är ibland självklart, t.ex. en lägeskontroll av dräneringsledningen eller av armeringen innan plattan gjuts. Däremot är det inte lika självklart i vilket skede en fuktmätning av ett betongbjälklag ska göras. Detta kan behöva göras i flera skeden för att man ska kunna se uttorkningshastig- heten. Det bör också läggas fast i vilket skede en mätning av den specifika energianvändningen ska göras, eller radonmätning, tät- hetsprovning, ljudmätning osv. Allt detta bör således framgå av kontrollplanen. 
 Den viktigaste uppgiften är mot vad kontrollen eller mät- ningen görs. Om detta är okänt, kan man heller inte bedöma värdet av kontrollen eller mätningen. Trots betydelsen saknas denna upp- gift nästan alltid i dagens kontrollplaner. Det vanligaste är att kon- trollen kan göras mot en ritning. Annars kanske kontrollen kan relateras till en monteringsanvisning från en materialtillverkare, ett allmänt råd från Boverket,  
 Hus-AMA, 
  någon branschnorm eller något annat. Kan byggherren och dennes medhjälpare inte svara på frågan vad olika kontroller ska relateras till, finns all anledning för byggnadsnämnden att vara försiktig, innan kontrollplanen kan godkännas. 
 Att ange hur kontrollen ska ske är naturligtvis också en viktig uppgift, om man vill uppnå en förtroendeingivande kontroll. En fuktmätning kan göras med många metoder, varav vissa har mindre felmarginaler än andra. En kontroll kan göras visuellt eller med enkla hjälpmedel, medan andra kräver avancerade instrument, t.ex. röntgen av s.k. licenssvetsar. Vissa kontroller måste t.o.m. utföras utifrån standardiserade metoder. 
 409 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kontrollen resulterar i ett daterat godkännande av den som har utfört kontrollen eller ett påpekande med förslag till åtgärder. Det är en av AA:s viktigaste uppgifter att på plats se till att kontrollerna genomförs på ett korrekt sätt och att resultatet genast skickas över till KA. Enligt gällande rätt krävs, att KA övervakar alla kontroller och besiktningar. Normalt räcker det med att AA som ändå är på plats övervakar detta, medan KA gör en mer stickprovsmässig kontrollinsats. Om KA eller byggnadsnämnden konstaterar att kontrollplanen inte följs, är det ett skäl till att kalla till ett nytt tek- niskt samråd och fatta ett nytt beslut om en reviderad kontrollplan. Detta kan dessutom vara ett skäl till att en ny AA måste utses på arbetsplatsen. Om byggherren vägrar, kan byggnadsnämnden stoppa bygget tills detta är ordnat. 
 6 § 
 Byggnadsnämnden ska lämna ett byggstartbesked så snart nämnden kan bedöma att den sökta åtgärden kan antas komma att uppfylla kra- ven i 
  
 1. 
  
 de föreskrifter som har meddelats med stöd av 3 kap. 3 §, 
  
 2. 
  
 3 kap.  
  
 4–7, 
  10 och 12 §§ samt 
  
 3. 
  
 de övriga föreskrifter som har meddelats med stöd av denna lag och lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav m.m. 
  
 Om byggnadsnämnden inte kan lämna ett byggstartbesked enligt första stycket, ska nämnden, om byggherren begär ett besked, besluta att vägra byggstartbesked. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.7. Paragrafen saknar mot- svarighet i gällande rätt. 
 Byggstartbeskedet är ett formellt klartecken till byggherren att byggprojektet kan påbörjas. Inom ramen för den information som byggherren har lämnat vad gäller kontrollen, kvalitetssäkring och resurser i organisationen har byggnadsnämnden med byggstart- beskedet bedömt att de tekniska samhällskraven kan antas bli uppfyllda i projektet. 
 I 6 § andra stycket har formaliserats det vägrade startbeskedet, som alltså ska beslutas i de fall där byggnadsnämnden gör bedöm- ningen att den sökta åtgärden inte kan uppfylla de i första stycket 
 410 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 punkt  
 1-3 
  angivna kraven. Om byggherren ändå kräver ett beslut, får det formen av ett vägrat byggstartbesked. Detta kan överklagas av byggherren. 
 7 § 
 Byggstartbeskedet ska innehålla beslut om 
  
 1. 
  
 vilka handlingar som ska lämnas in, 
  
 2. 
  
 kontrollplanen, 
  
 3. 
  
 om arbetsansvarig behövs, och i så fall vem eller vilka som ska vara arbetsansvariga, 
  
 4. 
  
 om särskilt sakkunnig behövs, och i så fall vem eller vilka som ska vara särskilt sakkunniga, och 
  
 5. 
  
 igångsättning av vissa arbeten, när detta bedöms nödvändigt. Byggnadsnämnden får avvakta med ett byggstartbesked, till dess att 
  
 strandskyddsdispens enligt 7 kap. 16 § miljöbalken har meddelats. Byggstartbeskedet upphör att gälla den dag då bygglovet löper ut. 
 Om byggnadsarbetet då inte är avslutat, ska byggnadsnämnden kalla till ett nytt tekniskt samråd. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.7. Paragrafen saknar mot- svarighet i gällande rätt. De olika punkterna i paragrafen, tar upp det möjliga innehållet i ett byggstartbesked. 
 Punkt 1. Byggherren ska. i likhet med gällande rätt, lämna in de handlingar som krävs för bedömning av kontrollbehovet och för den tillsyn byggnadsnämnden ska utöva. Det handlar inte om detaljerade konstruktions- och installationshandlingar utan om de översiktliga handlingar som behövs vid nämndens bedömningar. 
 Punkt 2. Beslut om kontrollplanen ska innehålla de komplette- ringar som byggnadsnämnden anser nödvändiga. Eventuella krav på särskilt sakkunniga är också en del av kontrollplanen. Eftersom byggstarbeskedet kan överklagas av byggherren, kan frågan om kontrollplanens innehåll, precis som i dag, också överklagas av denne. 
 Punkterna 3 och 4. Behovet av arbetsansvariga och eventuella särskilt sakkunniga är en del av byggstartbeskedet som ska behandlas med utgångspunkt från ärendets komplexitet och beho- vet av förstärkta kontroller. I förslaget har den tidigare fristående 
 411 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 sakkunnige fått benämningen särskilt sakkunnig. Syftet med änd- ringen av begreppet är att tydliggöra att denne ska ha den särskilda kompetens som behövs vid aktuell kontroll och att den kompeten- sen också ska vara en garanti för neutralitet vid kontrollens genomförande. 
 Enligt 13 kap. 2 § andra stycket punkt 2 får byggstartbeskedet i dessa delar inte överklagas av byggherren. 
 Punkt 5. Denna punkt innebär att byggnadsnämnden ges möj- lighet att ge klartecken för igångsättning av vissa arbeten, t.ex. schaktningsarbeten och grundarbeten, innan förutsättningar i övrigt finns för ett byggstartbesked. Den formella möjligheten kan förenkla byggstartprocessen i de fall projekteringsarbetet löper parallellt med delar av utförandet. 
 Ett byggstartbesked får dock inte innehålla villkor som pekar ut eller preciserar en viss teknisk lösning. Genom att lämna bygg- startbeskedet har byggnadsnämnden tagit ställning till att förut- sättningarna finns för att de tekniska kraven kommer att bli upp- fyllda. Om det senare visar sig, att så inte blir fallet, kan nämnden ingripa med stöd av 10 kap. 
 Byggnadsnämnden föreslås kunna kalla till ett nytt tekniskt samråd, om bygglovet och byggstartbeskedet löpt ut utan att byggherren visat att byggnadsarbetet är avslutat genom redovisning av verifikationer på utförda kontroller. Enligt samstämmiga upp- gifter från många kommuner innehåller deras arkiv mängder av ärenden, som är äldre än fem år utan att slutbevis begärts genom inlämnande av kontrollintyg. Ett krav på extra tekniskt samråd vid dessa tillfällen torde påskynda avsluten av ärendena. 
 8 § 
 När ett byggstartbesked har meddelats, ska byggnadsverket stakas ut och dess höjdläge utmärkas, om det behövs med hänsyn till förhållan- dena på platsen och omständigheterna i övrigt. 
 Utstakningen ska utföras av kommunens mätningskontor eller av en person eller ett företag som har nödvändig kompetens. Om byggna- den eller anläggningen gränsar till en grannes fastighet, ska grannen underrättas om när utstakning ska ske. 
 När ett projekt rör en befintlig byggnad  
 ska  
 byggnadsnämnden kontrollera om byggnaden innehåller ett skyddsrum och om så är fallet ge den myndighet som avses 3 kap. 1 § lagen (2006:545) om skyddsrum tillfälle att yttra sig. 
 412 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.7. Kravet på utstakning av byggnader överensstämmer med kravet i 6 § gällande rätt. 
 9§ 
 Byggnadsarbetena får inte påbörjas förrän 
  
 1. 
  
 ett byggstartbesked har lämnats enligt 6 §, 
  
 2. 
  
 det finns ett bevis om en sådan byggfelsförsäkring eller ett sådant färdigställandeskydd som avses i lagen (1993:320) om byggfelsförsäk- ring m.m., och 
  
 3. 
  
 alternativa energiförsörjningssystem har redovisats för bygg- nadsnämnden, om en sådan redovisning krävs enligt 23 § lagen (2006:985) om energideklaration av byggnader. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.7. I tre punkter anges vilka förutsättningar som måste vara uppfyllda för att byggherren ska få påbörja byggnadsarbetena. 
 Punkterna 2 och 3 motsvarar nuvarande lydelse i 12 § punkterna 1 och 3. 
 10 § 
 För sådana byggnadsåtgärder som kräver bygglov samt för sådana åtgärder som ska följa en rivningsplan ska det finnas en kon- trollansvarig. För skilda delar av ett projekt kan det finnas olika kon- trollansvariga. En av dem ska samordna deras uppgifter. 
 En kontrollansvarig behövs dock inte för tillbyggnader och änd- ringar av en- och tvåbostadshus och för andra mindre åtgärder, om inte byggnadsnämnden beslutar annat. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.10 och 10.5. 
 Paragrafen motsvarar i huvudsak 13 § första stycket gällande rätt. Det nu gällande begreppet kvalitetsansvarig ersätts med kon- 
 413 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 trollansvarig. Det begreppet ger ett tydligare besked om vad dennes huvuduppgift är i processen. 
 I paragrafen undantas kravet på kontrollansvarig vid tillbyggna- der och ändringar av en- och tvåbostadshus och andra mindre åtgärder, om inte byggnadsnämnden har beslutat annat. Undanta- get förenklar och förbilligar processen i de fall det är uppenbart att samhällskraven ändå bedöms kunna uppnås. 
 Den kontrollansvarige tillhör byggherrens organisation men ska ha en självständig ställning i kontrollarbetet. 
 10 a § 
 En kontrollansvarig ska ha den kunskap, erfarenhet och lämplighet som behövs för uppgiften. Kunskapen och erfarenheten ska styrkas ge- nom att den kontrollansvarige är certifierad för uppgiften av ett organ som har ackrediterats för detta ändamål enligt 14 § lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. 
 En certifiering ska vara tidsbegränsad och avse visst slag av arbete. En kontrollansvarig ska alltid ha en självständig ställning i förhål- 
 lande till dem som utför den aktuella åtgärden. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.10. Paragrafen motsvarar i huvudsak nuvarande 14 §. Den som utses till kontrollansvarig ska vara certifierad av ett ackrediterat organ. Förslaget är en följd av EU:s tjänstedirektiv. Certifieringen skapar förutsättningar för en jämnare kvalitet vad gäller kompetenskraven. Det innebär att de godkännandeprövningar av kvalitetsansvariga som byggnadsnämn- derna gör i dag inte längre kommer i fråga. 
 10 b § 
 En kontrollansvarig ska 
  
 1. 
  
 biträda byggherren med att upprätta ett förslag till kontrollplan, 
  
 2. 
  
 yttra sig över projekteringen, dock inte vid nybyggnad av en- och tvåbostadshus och vid andra mindre åtgärder, om inte byggnads- nämnden beslutar annat, 
  
 3. 
  
 se till att kontrollplanen följs och i övrigt vara byggherren behjälplig i frågor som är av betydelse för kontrollen, 
  
 414 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 4. 
  
 närvara vid tekniska samråd, byggnadsnämndens tillsynsbesök på byggarbetsplatsen, entreprenadbesiktningar och i övrigt vid behov på arbetsplatsen, 
  
 5. 
  
 se till att intyg och andra verifikationer som behövs för slut- besked tas fram, 
  
 6. 
  
 dokumentera sina byggplatsbesök och notera iakttagelser som kan vara av värde vid utvärderingen inför slutbeskedet, och 
  
 7. 
  
 se till att en byggfelsförsäkring och ett färdigställandeskydd finns, när detta krävs enligt lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.10. Paragrafen motsvarar i huvudsak nuvarande 13 §. 
 Den kvalitetsansvariges formella ansvar enligt gällande rätt är begränsat i relation till syftet enligt förarbetena till lagen. Enligt förevarande paragraf utökas uppgifterna för den kontrollansvarige. Dennes roll förtydligas och vikten av att KA kommer in i proces- sen på ett tidigt stadium betonas. Kompletteringen av uppgifterna innebär möjligheter och krav på nära samarbete med de arbets- ansvariga och även med andra aktörer i byggprocessen, bl.a. på projekteringssidan. Syftet är att skapa förutsättningar för bättre kvalitet i byggandet. 
 Den kontrollansvariges uppgifter enligt förevarande paragraf kan sammanfattas enligt följande. 
 Punkt 1. En viktig uppgift för den kontrollansvarige är att hjälpa den oftast oprofessionelle byggherren att ta fram ett förslag till kontrollplan. Kontrollplanen är ett viktigt instrument för den slut- liga kvaliteten i byggprocessen, och avsikten med lagtexten är att förtydliga behovet av kompetens i det arbetet. Även om den kvali- tetsansvarige i dag ofta hjälper till vid framtagande av förslag till kontrollplan är det inget formellt krav i nuvarande PBL. 
 Den kontrollansvarige bör samråda bl.a. med projektörer och med den arbetsansvarige om de kontrollpunkter som är angelägna i projektet. 
 Punkt 2. Den kontrollansvarige ska ta del av projekteringen vid större och i vissa fall även mindre projekt och vid det tekniska sam- rådet yttra sig över projekteringen. Detta innebär att KA behöver sätta sig in i den projektering som är gjord i skedet före det tek- 
 415 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 niska samrådet, något som lagstiftaren vid reformen år 1995 hade tänkt sig men som sällan har blivit verklighet i den praktiska tillämpningen. 
 Punkt  
 3-4. 
  Kraven i dessa punkter överensstämmer i stort med kraven på den kvalitetsansvarige enligt gällande rätt. I samman- hanget bör noteras att dagens krav på att den kvalitetsansvarige ska vara med på kontrollerna inte finns med i förslaget. Det är ett krav som i praktiken inte går att uppfylla. Den utökade rollen för den kontrollansvarige i förening med införandet av funktionen arbets- ansvarig kompenserar den ändringen. Den kontrollansvarige ska enligt punkt 6 dokumentera sina byggplatsbesök, vilket också torde stärka funktionen och engagemanget. 
 Punkt 5. Uteblivna verifikationer i byggprojekt efter lagänd- ringen år 1995 beror sannolikt på byggherrens utökade ansvar. Byggherren har ofta ingen förståelse för behovet av slutbevis. Det är logiskt att det är den kontrollansvarige som har byggkompeten- sen,som ska se till att erforderliga intyg lämnas in. 
 Punkt 6. Se punkterna  
 3-4. 
  
 Punkt 7. I likhet med den kontrollansvariges ansvar för att intyg tas fram är det mot bakgrunden av dennes insikter om byggregler rimligt att han ska se till att bevis om tecknad byggfelsförsäkring och färdigställandeskydd finns innan arbetet påbörjas i de fall ett sådant intyg behövs. I dagsläget saknas ofta detta intyg vid bygg- samrådet. Då den kontrollansvarige ska vara utsedd vid bygglovs- prövningen kommer det att finnas bättre förutsättningar att nämnda bevis hinner tas fram till det tekniska samrådet. 
 11 § 
 Om byggnadsnämnden finner att den kontrollansvarige har åsidosatt sina skyldigheter enligt 10 b §, ska nämnden informera det organ som har meddelat certifieringen och efter förslag av byggherren besluta om en annan kontrollansvarig. 
 Om en kontrollansvarig har visat sig vara olämplig för uppgiften, får certifieringsorganet för viss tid dra in certifieringen. 
 En kontrollansvarig som lämnar sitt uppdrag ska meddela detta till byggnadsnämnden 
 416 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.10. Innehållet i denna paragraf ersätter i huvudsak 15§ gällande rätt. En nyhet är att den kontrollansvarige ska meddela byggnadsnämnden, om han/hon avsäger sig sitt uppdrag åt byggherren. 
 12 § 
 För sådana åtgärder som kräver bygglov ska det finnas en arbets- ansvarig. Den arbetsansvarige ska ingå i entreprenörens platsorga- nisation. För skilda delar av ett projekt kan det finnas olika arbets- ansvariga. En av dem ska samordna deras uppgifter. 
 En arbetsansvarig behövs dock inte för tillbyggnader och ändringar av en- och tvåbostadshus och för andra mindre åtgärder, om inte byggnadsnämnden beslutar annat. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.11. Som framgår av för- fattningskommentaren till 2 a § är den arbetsansvarige en person i utförarens (entreprenörens) organisation. Begreppet är tydligt; även den oinvigde förstår dennes roll i byggprocessen. Som framgår av nämnda kommentarer är det i praktiken ingen ny roll i proces- sen, men innebörden är att den som ansvarar för utförandet ska ha erforderlig kompetens. 
 I likhet med vad som gäller för den kvalitetsansvarige krävs inte någon arbetsansvarig vid tillbyggnader och ändringar av en- och tvåbostadshus och andra mindre åtgärder. Byggnadsnämnden kan dock besluta om annat, dvs. införa ett krav på KA och AA även för sådana mindre åtgärder. 
 Kravet på skyddsrumsbesked enligt punkt 2 i gällande rätt har tagits bort. Anledningen är att de bestämmelser om underrättelse- skyldighet vid byggnadsåtgärder som kan kräva byggande av skyddsrum enligt 3 kap. 3 § första stycket lagen (2006:545) om skyddsrum har följts upp av Räddningsverket med en föreskrift SRVFS 2006:6 om undantag från denna skyldighet. 
 417 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 12 a § 
 En arbetsansvarig ska ha den kunskap, erfarenhet och lämplighet som behövs för uppgiften. Kunskapen och erfarenheten ska styrkas genom att den arbetsansvarige är certifierad för uppgiften av ett organ som har ackrediterats för detta ändamål enligt 14 § lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. 
 En certifiering ska vara tidsbegränsad och avse visst slag av arbete. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.11. I likhet med den kon- trollansvarige ska den arbetsansvarige vara certifierad av ett ackre- diterat kontrollorgan. Den arbetsansvariges kompetens ska i första hand omfatta kunskap om de tekniska egenskapskraven och kvali- tetssäkring i byggandet. 
 12 b § 
 En arbetsansvarig ska 
  
 1. 
  
 fortlöpande ha tillsyn över utförandet och se till att byggnads- verket utförs på föreskrivet sätt, 
  
 2. 
  
 till att kontroller genomförs enligt kontrollplanen, 
  
 3. 
  
 samråda med den kontrollansvarige om eventuella oklarheter i projekteringen, utförandet och i tolkningen av de tekniska egenskaps- kraven, och 
  
 4. 
  
 underrätta den kontrollansvarige om uppmärksammade avvi- kelser från denna lag, lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. och föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av dessa lagar. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.11. 
 Punkt 1. Den arbetsansvariges huvuduppgift är att ha tillsyn över utförandet. Det innebär att denne ska ha en väldokumenterad kunskap om de föreskrifter som gäller i byggandet och vara en samrådspartner till den kontrollansvarige och övriga aktörer i pro- cessen. 
 418 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 Punkt 2. I rollen ingår också att förbereda de kontroller som upptas i kontrollplanen. Förslaget tydliggör att den arbetsansvarige ska se till att genomförandet sker i enlighet med samhällskraven. Han/hon ska således se till att kontrollerna enligt kontrollplanen genomförs. 
 Punkt 3. I syfte att lyfta fram projekteringen utan att ställa krav på en formellt projekteringsansvarig föreslås att den arbetsansva- rige och den kontrollansvarige bör samråda om den projektering som ligger till grund för byggnadsarbetena och vidare om på vilket sätt de tekniska egenskapskraven uppfylls i projekteringen. 
 Punkt 4. I den arbetsansvariges uppdrag ingår att vara uppmärk- sam på avvikelser från gällande regler och underrätta den kon- trollansvarige och även byggherren i de fall avvikelser upptäcks. 
 13 § 
 Om byggnadsnämnden finner att den arbetsansvarige har åsidosatt sina skyldigheter enligt 12 b §, ska nämnden informera det organ som har meddelat certifieringen och efter förslag av byggherren besluta om en annan arbetsansvarig. 
 Om en arbetsansvarig har visat sig vara olämplig för uppgiften, får certifieringsorganet för viss tid dra in certifieringen. 
 En arbetsansvarig som lämnar sitt uppdrag ska meddela detta till byggnadsnämnden 
 Kommentarer 
 Bestämmelserna kommenteras i avsnitt 9.5.11. Innehållet i denna paragraf motsvarar de regler som gäller för den kontrollansvarige enligt 11 §. 
 14 § 
 Sådana särskilt sakkunniga som anges i 5 § andra stycket ska ha den kunskap och erfarenhet som behövs för uppgiften. Kunskapen och erfarenheten ska styrkas genom att den särskilt sakkunnige 
 1. är certifierad för uppgiften av ett organ som ackrediterats för detta ändamål enligt 14 § lagen (1992:1119) om teknisk kontroll, om förutsättningar finns för detta, eller 
 419 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 2. uppfyller de föreskrifter om krav på kunskap och erfarenhet som har meddelats av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 
 En certifiering ska vara tidsbegränsad och avse visst slag av arbete. Om en särskilt sakkunnig, som är certifierad, visat sig vara olämplig för uppgiften, får certifieringsorganet för viss tid dra in certifieringen. 
 Kommentarer 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.11. Den särskilt sakkun- niges roll är i princip densamma som gäller för den fristående sak- kunnige i 9 § enligt gällande rätt. Den särskilt sakkunnige kan vara certifierad av ett ackrediterat kontrollorgan men kan också ha en annan dokumenterad kompetens inom det aktuella kontrollom- rådet. Det aktuella kontrollbehovet kan nämligen omfatta sådana sakområden där förutsättningar saknas för en certifiering på grund av att några föreskrifter inte har tagits fram som grund för certifie- ring. I paragrafen hålls därför en möjlighet öppen att visa sin kun- skap och erfarenhet även på ett annat sätt. Den särskilt sakkunnige kan uppfylla de krav som framgår av föreskrifter, som kan komma att meddelas av regeringen eller av Boverket. 
 Det bör ligga i byggherrens intresse att välja en person som kan vara en garant för en kvalificerad kontroll av komplicerade delar av byggnadsverket. Av 5 § andra stycket framgår, att byggnadsnämn- den, om det finns särskilda skäl, kan på eget initiativ utse en särskilt sakkunnig på byggherrens bekostnad. Ett sådant skäl kan vara att den särskilt sakkunnige som byggherren har anlitat inte uppfyller kompetenskraven. 
 15 § 
 Byggnadsnämndens tillsyn ska normalt omfatta minst ett tillsynsbesök på byggarbetsplatsen. Över tillsynsbesök ska föras anteckningar, som ska delges byggherren, den kontrollansvarige och den arbetsansvarige. 
 Av 11 kap. 5 § 4 framgår att byggnadsnämnden får ta ut en avgift för de tillsynsbesök på byggarbetsplatsen som har beslutats i kontroll- planen. 
 420 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 Kommentarer 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.16. Byggnadsnämnden har ett tillsynsansvar över byggandet i kommunen som normalt bör innefatta besök på byggnadsplatsen under arbetets utförande. Kra- vet på att det normalt bör ske minst ett tillsynsbesök har ansetts vara en rimlig utgångspunkt. Vid större projekt bör antalet till- synsbesök kunna utökas, medan besöken kan helt undvaras när det gäller t.ex. uppförande av en mur eller ett plank. 
 Bestämmelsen i 11 kap. 5 § första stycket punkt 4 ger bygg- nadsnämnden möjligeter att ta ut en avgift för tillsynsbesök som har beslutats i kontrollplanen. 
 I sammanhanget bör poängteras att byggnadsnämndens ansvar för tillsyn och den administrativa handläggningen inom nämnden är två viktiga delar i byggprocessen. En byggnadsnämnd som för- mår att vara aktiv i den formella processen samtidigt som den kan föra en engagerad dialog med kompetenta aktörer i byggprojekten, bl.a. i samband med tillsynsbesöken, kan åstadkomma en bättre kvalitet i byggandet. 
 16 § 
 Innan ett slutbesked utfärdas enligt 17 § ska ett slutsamråd genom- föras, om det inte är uppenbart obehövligt. Vid slutsamrådet ska bygg- Blackburn, kontrollansvariga och arbetsansvariga delta. Andra som nämnden anser bör delta ska kallas. Slutsamråd ska normalt hållas på byggarbetsplatsen. Vid slutsamrådet ska göras en genomgång av 
  
 1. 
  
 kontrollplanens genomförande, 
  
 2. 
  
 eventuella avvikelser från denna lag eller lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m., eller något beslut eller någon föreskrift som meddelats med stöd av dessa lagar 
  
 3. 
  
 den kontrollansvariges och byggnadsnämndens dokumentation över besök på byggarbetsplatsen och annan dokumentation över arbe- tets utförande, 
  
 4. 
  
 behov av viss kompletterande kontroll av en särskilt sakkunnig, 
  
 5. 
  
 förutsättningar för att lämna slutbesked, och 
  
 6. 
  
 villkor för att ta byggnadsverket i bruk. 
  
 Över slutsamrådet ska föras protokoll. 
 421 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kommentarer 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.17. Slutsamrådet är en slutlig tillsyn som avses sammanfatta bl.a. frågor kring utförandet och utförda kontroller. Samrådet bör genomföras innan byggnads- verket tas i bruk, och det lägger grunden för ett slutbesked från kommunen. Ett sådant samråd på byggnadsplatsen kan undanröja brister och oklarheter som kan vara av stor betydelse för brukandet i fortsättningen och är samtidigt ett tillfälle att bedöma hur berörda aktörer tagit sitt ansvar. 
 Punkt 1. Även det avslutande samrådet får karaktären av en revi- sion. En av de viktigaste punkterna blir att avgöra hur kontroll- planen har uppfyllts. Om genomgången visar, att flera kontroller aldrig har genomförts, är detta något som bör leda till komplette- rande åtgärder innan slutbeskedet kan utfärdas. Detta är samtidigt en indikation på att den kontrollansvarige och den arbetsansvarige inte har utfört sina åligganden enligt kontrollplanen, vilket också bör leda till konsekvenser. Om byggnadsnämnden vid det slutliga samrådet misstänker att de i kontrollplanen föreskrivna verifika- tionerna är tillkomna i efterhand eller på annat sätt inte stämmer med verkligheten, är detta en allvarlig förseelse som eventuellt bör polisanmälas som misstänkt osant intygande. 
 Punkt 2. Iakttagbara avvikelser från bygglovet eller de tekniska föreskrifterna kan leda till att sanktioner enligt 10 kap. måste till- gripas. Avsikten är dock inte att byggnadsnämnden vid detta till- fälle ska göra en regelrätt inspektion. Misstänker byggnadsnämn- dens representant att de tekniska kraven inte är uppfyllda, kan kontrollplanen kompletteras med att en särskilt sakkunnig genomför en riktad kontroll av det som antas vara felaktigt. Vid misstanke om allvarliga fel kan byggnadsnämnden också själv utse en särskilt sakkunnig på byggherrens bekostnad enligt 5 § andra stycket. 
 Punkt 3. En revisionskälla att ösa ur är även den dokumentation över KA:s byggplatsbesök som KA är ålagd att göra. Anteckning- arna bör vara så strukturerade, att man kan jämföra KA:s anteck- ningar med verifikationerna av kontrollplanen. Dessa anteckningar kan även bli av värde vid en eventuell ansvarsprocess mellan bygg- herre och entreprenörer. 
 Punkt 4. De tidigare punkterna har antytt att det i vissa fall finns skäl att låta en särskilt sakkunnig genomföra riktade kontrol- ler av sådant som byggnadsnämnden misstänker inte uppfyller de 
 422 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 tekniska kraven. Det är nämndens sak att bestämma i vilken mån detta bör leda till fortsatt utredning. Antingen kompletterar bygg- nadsnämnden kontrollplanen med en sakkunnigkontroll, varvid byggherren får anlita en särskilt sakkunnig, alternativt utser bygg- nadsnämnden själv en särskilt sakkunnig på byggherrens bekost- nad. 
 Punkt 5. I de allra flesta fall ska efter dessa bedömningar ett slutbesked kunna lämnas. I andra fall måste vissa kompletterande insatser utföras först. Vad som måste göras, bör klaras ut redan vid det slutliga samrådet. Vissa sanktioner, som ett föreläggande eller att byggnadsnämnden utser en särskilt sakkunnig på byggherrens bekostnad bör inte delegeras till en enskild handläggare. 
 Punkt 6. I normala fall finns inga hinder för att byggnaden tas i bruk, efter det avslutande samrådet. I vissa fall kan den få tas i bruk med vissa villkor, t.ex. att provisoriska anordningar först måste anordnas eller att vissa kompletterande kontroller eller mätningar måste göras, om dessa av olika skäl inte har kunnat göras före slut- samrådet. T.ex. kan man bara göra bullermätningar och termografe- ringar under vissa förutsättningar. Kravet på energianvändning kan heller inte bedömas förrän efter en viss tids användning. I avvaktan på att dessa villkor uppfylls, kan ett provisoriskt slutbesked lämnas med dessa villkor inskrivna. 
 Nästan alla byggprojekt, större eller lika stora som småhus, slutbesiktigas normalt av en besiktningsman enligt Allmänna bestämmelser, AB 04, ABT 06 eller ABS 05. Även om detta är ett moment i ett civilrättsligt avtal finns det ingen anledning att inte ta del av besiktningsutlåtandena vid det slutliga samrådet. Den kvali- tetsansvarige ska enligt gällande rätt närvara vid besiktningar. Den kontrollansvarige ska närvara vid entreprenadbesiktningar enligt 10 b §. I samband med detta kan den kontrollansvarige be byggherren om att få ta del av det blivande slutbesiktningsprotokollet. Det skulle vara ett resursslöseri att inte utnyttja även denna möjlighet till bekräftelse på att bygget uppfyller olika krav. Om byggherren vägrar att delge den kontrollansvarige besiktningsprotokollet, kan detta vara en indikation på att byggnadsnämnden i stället behöver initiera en kontroll av en särskilt sakkunnig enligt PBL:s regel- system. Vid småhusentreprenader är besiktningen en del i det offentligrättsliga regelverket i konsumenttjänstlagen. Enligt denna lag ska KA kallas till dessa besiktningar. 
 423 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 17 § 
 När byggherren har uppfyllt 
  
 1. 
  
 villkoren i bygglovet, 
  
 2. 
  
 föreskrifterna i byggstartbeskedet samt 
  
 3. 
  
 åtagandena enligt kontrollplanen, 
  
 och byggnadsnämnden inte har funnit skäl att ingripa enligt 10 kap., ska nämnden utfärda ett slutbesked. Detta kan innehålla anmärkningar eller villkor avseende mindre allvarliga brister. 
 Ett provisoriskt slutbesked får lämnas, när vissa kontroller måste utföras i ett senare skede. 
 Kommentarer 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5.17. Slutbeskedet ersätter slutbeviset enligt 10 § gällande rätt. Slutbeskedet är liksom slut- beviset i dag inget kommunalt godkännande av projektet utan ett dokument som visar att byggherren uppfyllt sitt åtagande enligt bygglovet, byggstartbeskedet och kontrollplanen. Slutbeskedet kan, till skillnad från slutbeviset, enligt förslaget innehålla kon- trollpunkter som kan åtgärdas senare, om det inte är fråga om all- varliga brister. 
 En del kontroller, t.ex. av radonhalten, måste göras vid vissa ti- der under året. Paragrafen ger möjlighet till ett provisoriskt slut- besked i sådana fall. 
 Förfarandet efter rivningslov 
 18 § 
 Material, som kan ge skador på människors hälsa eller miljön ska vid rivning tas om hand på ett betryggande sätt. Farligt avfall ska hanteras enligt miljöbalken. Om det finns ohyra, virkesförstörande insekter eller svampar i en byggnadsdel som ska rivas, får dessa inte finnas kvar. 
 424 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 Kommentarer 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 10.5. Texten i denna paragraf är till sin huvuddel hämtad från nuvarande 20 § plan- och byggför- ordningen och är en inledning till bestämmelserna om åtgärder i samband med rivning av byggnader. 
 19 § 
 I samband med att ett rivningslov prövas eller så snart som möjligt efter det att ett rivningslov har getts, ska byggnadsnämnden kalla till ett tekniskt samråd, om inte nämnden har funnit att ett sådant samråd är obehövligt. 
 Inför samrådet ska byggherren till byggnadsnämnden lämna in en rivningsplan som redovisar 
  
 1. 
  
 en inventering av förekomsten av farligt avfall, 
  
 2. 
  
 hur rivningsmaterialet kommer att hanteras, och 
  
 3. 
  
 hur kravet på säkerhet vid rivningsarbetet ska tillgodoses. 
  
 En sådan rivningsplan ska också lämnas in till byggnadsnämnden, om det i samband med ändringar av ett byggnadsverk som anges i 8 kap. 1 § första stycket 3  
 b–i 
  uppkommer rivningsmaterial, som kan befaras innehålla farligt avfall enligt miljöbalken. 
 Byggnadsnämnden får i enskilda fall besluta att en rivningsplan inte behöver ges in. 
 Kommentarer 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 10.5. Från flera håll har syn- punkter framförts att rivningsförfarandet bör regleras i analogi med den process som föregår byggande. Ett tekniskt samråd ska föregå ett beslut om rivningsplanen, om inte byggnadsnämnden funnit att ett sådant samråd är obehövligt. Utöver en inventering av farligt avfall och en redovisning av hur rivningsmaterialet ska hanteras föreskrivs, att säkerhetsfrågorna tas upp i rivningsplanen Säker- heten är en viktig fråga, inte minst vid rivningar i centrala delar av tätorter. 
 Kravet i 2 a § i nuvarande lag om rivningsmaterial som upp- kommer vid vissa byggnadsåtgärder har överförts till andra stycket med den skillnaden att det ankommer i första hand på byggherren 
 425 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 att bedöma om det kan befaras att farligt avfall kan förekomma, vilket i så fall kräver en rivningsplan. 
 20 § 
 Vid rivning ska det tekniska samrådet behandla 
  
 1. 
  
 hur inventeringen av farligt avfall har utförts, 
  
 2. 
  
 hur farligt avfall och övrigt avfall ska tas om hand, 
  
 3. 
  
 vilka säkerhetsåtgärder som kommer att vidtas vid rivnings- arbetet, och 
  
 4. 
  
 vilka verifikationer som byggherren eller den kontrollansvarige ska lämna till byggnadsnämnden. 
  
 Över det tekniska samrådet ska föras protokoll. 
 Kommentarer 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 10.5. 
 Punkt 1. Det farliga avfallet enligt definitionen i miljöbalken är en angelägen diskussionspunkt vid det tekniska samrådet i samband med rivningsåtgärder. I vissa fall måste en inventering ske av en särskilt sakkunnig eller genom en särskild undersökning. 
 Punkt 2. Vid samrådet ska byggherren redogöra för hur det far- liga avfallet och det övriga avfallet ska omhändertas, transporteras och deponeras. 
 Punkt 3. Byggherren ska redovisa planerade åtgärder för att säkerheten vid rivning ska tillgodoses. Det handlar om säkerhet både för utförare, verksamhetsutövare, boende och förbipasserande i rivningsområdet. 
 Punkt 4. Det tekniska samrådet vid rivning ska behandla riv- ningsplanen och vilka verifikationer som ska lämnas in till bygg- nadsnämnden. 
 20 a § 
 Beslut om rivningsplan ska innehålla besked om redovisade åtgärder kan godtas när det gäller 
  
 1. 
  
 inventeringen av farligt avfall, 
  
 2. 
  
 omhändertagande av farligt avfall och övrigt avfall, 
  
 3. 
  
 föreslagna säkerhetsåtgärder i samband med rivningsarbetet, och 
  
 426 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 4. eventuella krav på särskilt sakkunnig. 
 Kommentarer 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 10.5. Beslutet om rivnings- planen grundas på en bedömning av byggnadsnämnden att kraven på omhändertagande av avfallet och säkerhetsfrågorna kan antas bli uppfyllda. Utgångspunkten för beslutet är det tekniska samrådet enligt 19 §. 
 I vissa fall kan krav på särskilda sakkunnigkontroller bli aktuellt, t.ex. vid kontroll och inventering av farligt avfall. Ett sådant even- tuellt krav blir då en del av det överklagbara beslutet om kontroll- planen. 
 21 § 
 Enligt 10 § krävs en kontrollansvarig även för sådana åtgärder som ska följa en rivningsplan. För denne ska gälla bestämmelserna i 10 a och 11 §§. 
 En kontrollansvarig för rivningsarbeten ska 
  
 1. 
  
 biträda byggherren med att upprätta ett förslag till rivningsplan, 
  
 2. 
  
 biträda vid inventeringen av farligt avfall och övrigt avfall, 
  
 3. 
  
 yttra sig över föreslagna säkerhetsåtgärder vid rivningsarbetet, 
  
 4. 
  
 se till att rivningsplanen följs och i övrigt vara byggherren behjälplig i frågor som är av betydelse för kontrollen, 
  
 5. 
  
 närvara vid tekniska samråd, kommunens tillsynsbesök på byggarbetsplatsen och i övrigt vid behov på arbetsplatsen och 
  
 6. 
  
 se till att intyg och andra verifikationer som behövs för slut- besked tas fram. 
  
 Kommentarer 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 10.5. En kontrollansvarig ska utses vid rivningsåtgärder som ska följa en rivningsplan. För denne gäller bestämmelserna om certifiering i 10 a § och om åsidosättande av skyldigheter m.m. i 11 §. Den kontrollansvariges uppgifter är i analogi med reglerna vid byggande. Det är i princip samma regler som gäller vid rivningsarbeten enligt gällande rätt, då en kvalitets- ansvarig ska utses, men bestämmelserna är till viss del utvidgade. 
 427 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Punkt 1. I likhet med den kontrollansvariges roll vid byggande ska den kontrollansvarige vid rivning biträda byggherren vid riv- ningsprocessen och hjälpa denne att ta fram en rivningsplan. 
 Punkt 2. Den kontrollansvarige bör ha insikter om miljölag- stiftningen och ha kännedom om de olika slag av avfall som finns angivna i den lagstiftningen. I vissa fall kan en särskilt sakkunnig behövas för inventeringen. Den kontrollansvarige bör vara med från början vid planeringen av rivningsarbetet. 
 Punkt 3. Den kontrollansvarige ska yttra sig över upprättat för- slag till säkerhetsåtgärder vid rivningsarbetet och i samråd med byggherren bedöma dessa åtgärder före det tekniska samrådet. 
 Punkt  
 4-6. 
  I analogi med den kontrollansvariges uppgifter i samband med byggande ska den kontrollansvarige vid rivning se till att den beslutade rivningsplanen följs och bistå byggherren under arbetet, t.ex. vid inventeringen av avfallet. Han ska vidare vara när- varande vid det tekniska samrådet och vid eventuella tillsynsbesök av byggnadsnämnden samt se till att erforderliga verifikationer lämnas in. 
 22 § 
 I de fall en rivningsplan ska finnas, får rivningsarbetena inte påbörjas förrän byggnadsnämnden har beslutat om rivningsplanen. 
 Kommentarer 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 10.5. Innehållet i denna para- graf är detsamma som i nuvarande 12§ andra stycket. 
 23 § 
 När byggherren har uppfyllt sina åtaganden enligt beslutet om riv- ningsplanen, ska byggnadsnämnden lämna ett slutbesked. 
 Kommentarer 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 10.5. Slutbeskedet är i likhet med motsvarande dokument vid byggande en avslutande handling, 
 428 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 som innebär att överenskomna åtgärder enligt rivningsplanen har genomförts. 
 10 kap 
 Påföljder och ingripanden vid överträdelser m.m. 
 Inledande bestämmelser 
 1 § 
 Byggnadsnämnden  
 ska  
 ta upp frågan om påföljd eller ingripande enligt detta kapitel så snart det finns anledning att anta att en överträdelse har skett av bestämmelserna i denna lag  
 eller av bestämmelserna i lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m.  
 eller av någon föreskrift eller något beslut som har meddelats med stöd av dessa lagar. 
 När en åtgärd som kräver bygglov, rivningslov eller marklov har vidtagits utan lov, ska byggnadsnämnden se till att det som har utförts blir undanröjt eller på annat sätt rättat, om inte lov till åtgärden  
 ges  
 i efterhand. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 14.5.1. Paragrafen motsvaras i princip av den nuvarande 1 § med det nya tillägget om BVL. Avsikten med det tillägget är att tydliggöra kommunens skyldighet att ingripa även vid överträdelser av bestämmelserna i BVL eller föreskrift eller beslut som meddelats med stöd av BVL. 
 3 § 
 Byggnadsnämnden får förbjuda att ett visst  
 byggnads-, 
  rivnings- eller markarbete eller en viss åtgärd fortsätts, om det är uppenbart att arbetet eller åtgärden strider mot denna lag eller  
 mot lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m.  
 eller mot någon föreskrift eller något beslut som har meddelats med stöd av  
 dessa lagar.  
 Byggnadsnämnden får också, om nämnden finner att byggherren inte följer någon väsentlig del av en kontroll- plan  
 eller rivningsplan,  
 förbjuda att ett byggnadsarbete  
 eller riv- ningsarbete  
 fortsätts innan de uppkomna bristerna avhjälpts. 
 429 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Är det uppenbart att ett arbete eller en åtgärd som avses i första stycket äventyrar en byggnads hållfasthet eller medför fara för människors liv eller hälsa,  
 ska  
 nämnden förbjuda att arbetet eller åtgärden fortsätts, även om de förutsättningar som anges i första stycket inte föreligger. 
 Förbud enligt denna paragraf får förenas med vite. Beslut enligt denna paragraf gäller omedelbart. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 14.5.1. Även här motsvaras paragrafen i princip av den nuvarande 3 § med det nya tillägget om BVL. Avsikten med tillägget är – precis som i 1 § – att tydliggöra att kommunen även får förbjuda visst arbete eller att en viss åtgärd fortsätts om det är uppenbart att arbetet även strider mot bestäm- melserna i BVL eller föreskrift eller beslut som meddelats med stöd av BVL. I övrigt är paragrafen oförändrad. 
 4 § 
 Om någon utan lov utför en åtgärd som kräver bygglov, rivnings- lov eller marklov,  
 ska byggnadsnämnden besluta att ta ut en bygg- sanktionsavgift. Byggsanktionsavgift ska tas ut även när någon utför arbete 
  
 1. 
  
 utan att byggstartbesked enligt 9 kap. 7 § har lämnats, eller 
  
 2. 
  
 i strid mot något beslut som har meddelats med stöd av denna lag eller lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 14.5.2. Innehållet i paragrafen är helt nytt. Paragrafen innebär att det införs en enda sanktions- avgift (byggsanktionsavgift) istället för de tre nuvarande. Bestäm- melserna om byggsanktionsavgift har utformats med förslaget om administrativa sanktioner på yrkesfiskets område (prop. 2007/08:107) som förebild. Även motsvarande bestämmelser i miljöbalken har legat till grund för strukturen på byggsanktions- avgiften. Avgiften ska kunna tas ut dels om någon utan lov utför en 
 430 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 lovpliktig åtgärd, dels om arbete utförs utan byggstartbesked när sådant krävs eller om arbete utförs i strid mot något beslut som byggnadsnämnden meddelat enligt PBL eller BVL. Det kan obser- veras att de lovpliktiga åtgärderna enligt utredningens förslag är i princip en sammanslagning av de nuvarande lovpliktiga och de anmälningspliktiga åtgärderna. På så sätt blir paragrafens tillämp- ningsområde enligt första stycket större än motsvarande bestäm- melse idag. 
 5 § 
 Byggsanktionsavgiftens storlek ska framgå av regeringens föreskrifter. Byggsanktionsavgiften ska högst uppgå till 50 prisbasbelopp. 
 När avgiftens storlek bestäms, ska hänsyn tas till överträdelsens all- var och betydelsen av den bestämmelse som överträdelsen avser 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 14.5.2. Paragrafens innehåll är nytt och är ett nytt sätt att beräkna byggsanktionsavgiftens storlek. Det är olämpligt att fastställa de olika nivåerna på byggsanktions- avgiften i en lag. Både typen av överträdelse och projektets kom- plexitet ska ha betydelse på storleken på avgiften. Detta regleras lämpligast i en bilaga till en regeringsförordning. I paragrafens för- sta stycke finns därför ett bemyndigande till regeringen, som anger det högsta beloppet. Byggsanktionsavgiften storlek är relaterad till prisbasbeloppet och kommer på så sätt att följa den allmänna pris- utvecklingen. I andra stycket finns kriterierna för avgiftens storlek inom bemyndiganderamen. 
 6 § 
 Byggsanktionsavgiften ska tas ut även om överträdelsen inte har skett uppsåtligen eller av oaktsamhet. Byggsanktionsavgiften ska dock inte tas ut, om det är oskäligt. Vid prövningen av denna fråga ska särskilt beaktas 
 1. om överträdelsen har berott på en omständighet som den avgiftsskyldige varken har kunnat förutse eller borde ha förutsett och inte heller kunnat påverka, och 
 431 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 2. vad den avgiftsskyldige har gjort för att undvika att överträdel- sen skulle inträffa. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 14.5.2. Paragrafens innehåll är nytt och anger att sanktionsavgiften ska påföras oavsett om uppsåt eller oaktsamhet föreligger, dvs. med strikt ansvar. Avgiften ska dock inte påföras om det är oskäligt. Både subjektiva och objektiva omständigheter ska beaktas vid denna prövning. Särskilt ska omständigheterna i punkterna 1 och 2 beaktas. Okunskap om gällande regler, glömska, tidsbrist eller dåliga rutiner ska inte medföra befrielse. De omständigheter som kan ha betydelse ska vara av typen laga förfall. 
 Någon möjlighet till jämkning av sanktionsavgiften finns inte. 
 7 § 
 Byggsanktionsavgift ska inte tas ut, om rättelse sker innan frågan om påföljd eller ingripande enligt detta kapitel tas upp till överläggning vid sammanträde med byggnadsnämnden. Byggsanktionsavgift ska inte heller tas ut, om åtgärden avser rivning av en byggnad och riv- ningen har företagits 
  
 1. 
  
 med stöd av lag eller annan författning eller annars varit nöd- vändig för att undanröja risk för människors liv eller hälsa eller för att avvärja eller begränsa omfattande skada på annan egendom, eller 
  
 2. 
  
 därför att byggnaden till väsentlig del hade skadats genom eldsvåda eller någon annan liknande händelse. 
  
 Om ett vitesföreläggande eller vitesförbud har överträtts, får bygg- sanktionsavgift inte beslutas för den gärning som omfattas av före- läggandet eller förbudet 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 14.5.2 och 14.5.3. Första stycket i paragrafen motsvaras av nuvarande 5 §. Andra stycket är nytt och innebär ett förbud mot dubbla sanktioner, dvs. att bygg- sanktionsavgift inte ska beslutas om ett vitesföreläggande eller vitesförbud för samma gärning har överträtts. 
 432 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 8 § 
 Byggsanktionsavgiften ska tas ut av 
  
 1. 
  
 den som när överträdelsen begicks var ägare av den fastighet eller det byggnadsverk som den olovliga åtgärden avsåg, 
  
 2. 
  
 den som begick överträdelsen, 
  
 3. 
  
 den som har beretts vinning genom överträdelsen. 
  
 Om två eller flera är skyldiga att betala byggsanktionsavgift, är de solidariskt ansvariga för avgiften. 
 Innan byggnadsnämnden beslutar om byggsanktionsavgift, ska den eller de som anspråket riktas mot ges tillfälle att yttra sig. 
 Byggsanktionsavgiften ska tillfalla kommunen. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 14.5.2. Första och andra styckena motsvaras av 9 och 10 §§ gällande rätt. Tredje stycket är nytt och innebär en rätt för den som anspråket riktar sig mot att yttra sig över kommunens utredning. Fjärde stycket är nytt och innebär att byggsanktionsavgiften tillfaller kommunen. 
 9 § 
 Byggsanktionsavgiften ska betalas till byggnadsnämnden inom två månader från det att beslutet eller domen vann laga kraft. En upplys- ning om detta ska tas in i beslutet. Om byggsanktionsavgiften inte betalas inom den angivna tiden, ska dröjsmålsavgift tas ut enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. 
 Ett beslut om byggsanktionsavgift får, efter sista betalningsdagen, verkställas enligt utsökningsbalken 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 14.5.2. Betalningsfristen på två månader och reglerna om dröjsmålsavgift är desamma som enligt gällande rätt 28 och 29 §§, vilka föreslås bli upphävda. Nytt i förevarande paragraf är att byggsanktionsavgiften ska betalas till byggnadsnämnden i stället för länsstyrelsen enligt gällande rätt. Nytt är också att byggsanktionsavgiften ska kunna verkställas 
 433 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 enligt utsökningsbalken efter sista betalningsdagen. Detta gör att kommunen kan få en snabb verkställighet, om den avgiftsskyldige inte betalar i tid. Systemet motsvarar reglerna i miljöbalken (30 kap. 5 §). Bestämmelsen medför att beslut om avgift ska delges den avgiftsskyldige, annars kan betalningsfristen inte börja löpa och inte heller kommunens möjlighet till verkställighet. Någon uttrycklig bestämmelse om delgivning behövs dock inte. 
 Ingripanden för att åstadkomma rättelse m.m. 
 12 § 
 Byggnadsnämnden  
 får meddela  
 föreläggande att inom viss tid göra rättelse  
 när någon 
  
 1. 
  
 utan lov har vidtagit en åtgärd som kräver bygglov, rivningslov eller marklov, 
  
 2. 
  
 i annat fall än som avses i 1 har vidtagit en åtgärd som strider mot denna lag, lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på bygg- nadsverk, m.m. eller mot någon föreskrift eller något beslut som har meddelats med stöd av dessa lagar. 
  
 Föreläggande ska riktas mot ägaren av den fastighet eller det bygg- nadsverk som frågan gäller. Föreläggande enligt första stycket 2 ska, under förutsättning att ägaren har medgett det, i stället riktas mot 
  
 1. 
  
 den som har anlitats för att utföra arbetet i de fall som anges i 9 kap. 1 § andra stycket, och 
  
 2. 
  
 den som har levererat de förtillverkade byggelementen i de fall som anges i 9 kap. 1 § tredje stycket. 
  
 Om bygglov, rivningslov eller marklov ges efter det att före- läggande har meddelats, upphör föreläggandet att gälla. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 14.5.4. Paragrafen motsvaras i princip av 14 § gällande rätt, vilken föreslås bli upphävd. Bestäm- melserna om förelägganden har flyttats så att de kommer före bestämmelserna om handräckning. Bestämmelserna om olika par- ters ansvar för att de tekniska egenskapskraven följs har behandlats i avsnitt 9.5.1. Enligt förslagen i 9 kap. 1 § andra stycket regleras projektörernas och utförarnas ansvar i småhusfallen och vid 
 434 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 nybyggnad åt en bostadsrättsförening. I samma paragraf tredje stycket regleras ansvaret för dem som har levererat förtillverkade byggelement till en- och tvåbostadshus. Detta är nyheter i lagstift- ningen. 
 Byggnadsnämndens möjlighet att utkräva ansvaret regleras i förevarande paragraf. Formen för detta är föreläggande att inom viss tid göra rättelse. Förelägganden kan riktas mot byggherren, mot dem som har anlitats för att utföra arbeten enligt 1 § andra stycket och mot leverantören av de förtillverkade elementen enligt 1 § tredje stycket. Mot projektören kan alltså inte riktas något föreläggande. 
 15 § 
  
 Även när  
 någon underlåter att utföra arbete eller vidta  
 en åtgärd som följer av denna lag eller lagen (1994:847) om tekniska egenskaps- krav på byggnadsverk, m.m. eller enligt någon föreskrift eller något beslut som har meddelats med stöd av någon av dessa lagar, får bygg- nadsnämnden meddela föreläggande  
 att inom en viss tid vidta åtgär- den. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen ändras redaktionellt och förtydligas avseende kopp- lingen till BVL. 
 18 § 
 Föreläggande enligt  
 12 § 
 , 15 §, 16 § första stycket eller 17 § får för- enas med vite eller med föreskrift att åtgärden, om föreläggandet inte följs, kan komma att utföras genom byggnadsnämndens för- sorg på den försumliges bekostnad.  
 Även  
 förbud enligt 16 § andra stycket får förenas med vite. 
 Följs inte ett föreläggande som innebär att åtgärden kan utföras genom byggnadsnämndens försorg,  
 ska  
 nämnden, om det inte finns skäl till annat, besluta att åtgärden  
 ska  
 utföras och hur det  
 ska  
 ske. Därvid  
 ska  
 nämnden se till att oskäliga kostnader inte uppstår. 
 I beslut om föreläggande enligt första stycket eller beslut enligt andra stycket får förordnas att beslutet  
 ska  
 gälla omedelbart. 
 435 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kronofogdemyndigheten  
 ska  
 lämna det biträde som behövs för att beslut enligt andra stycket  
 ska  
 kunna genomföras. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen motsvaras av nuvarande bestämmelse. Hänvisningen till 14 § första stycket är utbytt mot 12 §, i övrigt finns endast språkliga justeringar. 
 18 a § 
 Om byggnadsnämnden finner att det brister i förutsättningarna för att utfärda slutbesked, ska byggnadsnämnden utan oskäligt dröjsmål ta ställning till i vilken omfattning byggnaden får användas, innan bris- terna har avhjälpts. Ett sådant beslut får förenas med vite. 
 Kommentar 
 Motsvaras i princip av gällande 18 a §. Paragrafen har dock anpas- sats till förändringarna i kontroll- och tillsynssystemet. 
 19 § 
 Har en åtgärd som kräver bygglov, rivningslov eller marklov vid- tagits utan  
 att  
 sådant lov  
 har getts 
 , men framstår det som sannolikt att lov kan  
 ges  
 till åtgärden,  
 ska  
 byggnadsnämnden, innan före- läggande meddelas, bereda ägaren tillfälle att inom viss tid ansöka om lov. 
 Om ansökan inte  
 lämnas in  
 inom föreskriven tid, får byggnads- nämnden trots detta pröva frågan om lov till åtgärden. Nämnden får därvid på ägarens bekostnad låta upprätta de ritningar och beskrivningar samt företa de åtgärder i övrigt som är nödvändiga för prövningen av ärendet. 
 Kommentar 
 Motsvaras av gällande 19 §. Dock begränsas kommunens möjlighet att bereda ägare, i vissa fall, att söka lov i efterhand till att endast avse situationer där förelägganden kan meddelas. Detta hör ihop 
 436 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 med att bestämmelserna om handräckning har flyttats och ska betraktas som en sista utväg. Därutöver har språkliga justeringar gjort i paragrafen. 
 Verkan av föreläggande i vissa fall m.m. 
 21 § 
 Har ett föreläggande enligt  
 12 § 
 , 15 §, 16 § första stycket eller 17 § eller ett förbud enligt 16 § andra stycket meddelats någon i egen- skap av ägare till en viss fastighet och övergår äganderätten till fas- tigheten till ny ägare, gäller föreläggandet eller förbudet i stället mot denne. Har i föreläggandet eller förbudet utsatts löpande vite enligt 4 § lagen (1985:206) om viten och har fastigheten överlåtits genom köp, byte eller gåva, gäller vitet mot den nye ägaren räknat från tidpunkten för äganderättsövergången, under förutsättning att anteckning om vitesföreläggandet dessförinnan gjorts enligt 22 §. Löpande vite som avser viss period får endast tas ut av den som var ägare vid periodens början. Annat vite gäller inte mot den nye äga- ren, men byggnadsnämnden får sätta ut vite för denne. 
 Första stycket gäller även när ett föreläggande eller förbud har meddelats någon i egenskap av tomträttshavare eller  
 annars  
 som ägare av en byggnad på mark som tillhör någon annan. Vad som sägs om löpande vite gäller dock endast i fråga om föreläggande eller förbud som har meddelats någon i egenskap av tomträtts- havare. 
 I ärenden om föreläggande eller förbud som anges i första eller andra stycket  
 ska  
 bestämmelserna i rättegångsbalken om verkan av att tvisteföremålet överlåts och om tredje mans deltagande i rätte- gång tillämpas. 
 Kommentar 
 Motsvaras av gällande 21 §. Hänvisningen till 14 § första stycket är utbytt mot 12 §, i övrigt har gjorts endast språkliga justeringar. 
 437 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 26 § 
 Följs inte ett föreläggande i de fall som avses i 12 § 1 
  
 3 får krono- fogdemyndigheten på begäran av byggnadsnämnden meddela särskild handräckning så att rättelse sker. Detsamma gäller när någon har underlåtit att utföra arbete eller vidta en åtgärd som har förelagts honom enligt 15 §, 16 § första stycket eller 17 §. 
 Bestämmelser om sådan handräckning finns i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning. 
 Kommentar 
 Motsvaras av i princip av gällande 12 §. Förevarande paragraf ändras dock så till vida att det på ett tydligt sätt framgår att handräckning är en sista utväg och att förelägganden måste vidta först. 
 27 § 
 Har frågan om påföljd för en överträdelse som avses i 4 § första stycket inte tagits upp till överläggning vid sammanträde med byggnadsnämnden inom tio år från det att överträdelsen begicks, får  
 någon byggsanktionsavgift  
 inte tas ut. 
 Sedan tio år har förflutit från det att en åtgärd som avses i 12 § vidtogs, får byggnadsnämnden inte  
 besluta om föreläggande enligt 12 § eller ansöka om handräckning.  
 Detta  
 ska  
 dock inte tillämpas när någon utan lov enligt 8 kap. 1 § första stycket 3a har tagit i anspråk eller inrett en bostadslägenhet för väsentligen annat ända- mål än bostadsändamål. 
 Kommentar 
 Motsvaras av gällande rätt. Endast följdändringar på grund av övriga förslag i 10 kap. har gjorts. 
 438 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 11 kap 
 Byggnadsnämnden 
 1 § 
 Utöver de uppgifter byggnadsnämnden har enligt övriga föreskrif- ter i denna lag ska nämnden 
  
 1. 
  
 verka för en god byggnadskultur samt en god och estetiskt tilltalande stads- och landskapsmiljö, 
  
 2. 
  
 uppmärksamt följa den allmänna utvecklingen inom kommu- nen och dess närmaste omgivning samt ta de initiativ som behövs i frågor om planläggning, byggande och fastighetsbildning, 
  
 3. 
  
 samarbeta med myndigheter, organisationer och enskilda vil- kas arbete och intressen berör nämndens verksamhet, 
  
 4. 
  
 lämna råd och upplysningar i frågor som rör nämndens verk- samhet. 
  
 Byggnadsnämnden  
 ska  
 ta till vara de möjligheter lagen ger att förenkla och underlätta ärenden för enskilda och bör därvid verka för att lagens föreskrifter om begränsning av bygglovsplikten vin- ner tillämpning. 
 Kommentar 
 I bestämmelsen om byggnadsnämndens uppgifter har gjorts en saklig ändring i det att första stycket punkt 5 har upphävts. 
 I den punkten angavs, att nämnden – utöver de uppgifter som den har enligt övriga föreskrifter i PBL – ska övervaka efterlevna- den av denna lag och med stöd av lagen meddelade föreskrifter och beslut. Emellertid har det i utredningsarbetet inte kunnat fast- ställas vilka  
 övervakande  
 uppgifter som nämnden har  
 utöver  
 dem som anges i 10 kap. Detta är anledningen till att punkten har utgått ur lagtexten. 
 4 § 
  
 Byggnadsnämnden  
 ska till sitt biträde ha tillgång till  
 minst en person med arkitektutbildning  
 och minst en person med byggteknisk utbild- ning på högskolenivå eller motsvarande kompetens  
 och i övrigt ha tillgång till personal i den omfattning och med den särskilda kom- 
  
 439 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 petens som behövs för att nämnden  
 ska  
 kunna fullgöra sina upp- gifter på ett tillfredställande sätt. 
 Kommentar 
 En viss precisering har skett i bestämmelsen om byggnadsnämn- dens tillgång till olika slag av kompetenser. Den gällande lydelsen nämner särskilt arkitektkompetensen och hänvisar i övrigt i gene- rella termer till övriga personer med andra särskilda, behövliga kompetenser. 
 Den förslagna lydelsen lyfter fram behovet av tillgång till minst en person med byggteknisk utbildning på högskolenivå eller mot- svarande kompetens. Bakgrunden är de mera kvalificerade upp- gifter som enligt lagförslagets 9 kap. nu läggs på kommunerna när det gäller de rent tekniska frågorna. 
 Att byggnadsnämnden ska ha tillgång till viss angiven perso- nal betyder naturligtvis inte att personalen måste vara anställd av kommunen. 
 5 § 
 Byggnadsnämnden får ta ut  
 en avgift för 
  
 1. 
  
 beslut om planbesked, 
  
 2. 
  
 beslut om lov och förhandsbesked, 
  
 3. 
  
 församråd, tekniska samråd och slutsamråd, 
  
 4. 
  
 tillsynsbesök på byggarbetsplatsen i den omfattning som har beslutats i kontrollplanen, 
  
 5. 
  
 upprättande av nybyggnadskarta, 
  
 6. 
  
 framställning av arkivbeständiga handlingar, och 
  
 7. 
  
 andra tids- eller kostnadskrävande åtgärder. 
  
 Om byggnadsnämnden ger bygglov för nybyggnad, tillbyggnad eller ändring av ett byggnadsverk, får byggnadsnämnden dessutom  
 ta ut en planavgift för att täcka  
 programkostnader och kostnader för andra åtgärder som behövs  
 för att enligt denna lag upprätta eller ändra detaljplaner, områdesbestämmelser och fastighetsplaner. Planavgift får tas ut endast om fastighetsägaren har nytta av planen eller bestämmelserna. 
  
 Avgifterna får tas ut med högst det belopp som motsvarar kommunens genomsnittliga kostnad för åtgärderna. Grunderna för 
 440 
 SOU 2008:68 Författningskommentarer 
 beräkning av avgifterna  
 ska  
 anges i en taxa som beslutas av kommunfullmäktige. 
 Avgifterna tas ut av sökanden och får tas ut i förskott. 
 Kommentar 
 Första stycket behandlar vad som vanligen benämns bygglovs- avgifter och andra stycket de s.k. planavgifterna. 
 Vad som är nytt i första stycket är att det i punkt 1 har lagts in en avgift för planbeskeden, att församråd, tekniska samråd och slutsamråd har tagits in i punkt 3 och att besiktning har ändrats till tillsynsbesök på byggarbetsplatsen i punkt 4. 
 När det gäller planavgiften har det i andra stycket lagts till att den får tas ut för att täcka även programkostnader. Syftet är natur- ligtvis att ytterligare främja användandet av program som ett första skede i detaljplaneförfarandet. 
 13 kap 
 Överklagande 
 1 § 
 Följande beslut enligt denna lag får överklagas i den ordning som föreskrivs för laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen (1991:900), nämligen 
  
 1. 
  
 kommunfullmäktiges beslut om översiktsplan, 
  
 2. 
  
 kommunfullmäktiges beslut om uppdrag åt en kommunal nämnd att anta, ändra eller upphäva detaljplaner och områdes- bestämmelser eller att fatta beslut om  
  
 planbesked 
 , skyldighet för fastighetsägare att betala kostnader för gator och andra allmänna platser eller att fatta beslut om villkoren för sådan betalning, 
  
 3. 
  
 kommunfullmäktiges och kommunala nämnders beslut om planbesked, 
  
 4. 
  
 kommunfullmäktiges och kommunala nämnders beslut att inte anta, ändra eller upphäva en detaljplan, områdesbestämmelser eller en fastighetsplan, 
  
 5. 
  
 kommunfullmäktiges och kommunala nämnders beslut om grunderna för skyldighet att betala kostnader för gator och andra all- männa platser och om generella villkor för sådan betalning, 
  
 441 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 6. 
  
 kommunfullmäktiges beslut om taxa i ärenden hos byggnads- nämnden samt 
  
 7. 
  
 kommunalförbunds eller Bradford fullmäktiges be- slut om regionplan. 
  
 Andra beslut rörande gatukostnader än de som anges i första stycket 4 får  
 inte  
 överklagas. Att tvister rörande gatukostnader prövas av fastighetsdomstol framgår av 15 kap. 8 §. 
 Kommentar 
 I paragrafen om laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen har gjorts den ändringen att som punkt 3 har tagits in kommun- fullmäktiges och kommunala nämnders beslut om planbesked. Även avslag på ansökan om planbesked får alltså överklagas endast genom laglighetsprövning. Övriga punkter har förskjutits i numre- ringen. 
 1 a § 
 Byggnadsnämndens beslut om byggsanktionsavgift enligt 10 kap. 4 § får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 14.5.2. Byggnadsnämndens beslut om byggsanktionsavgift ska överklagas direkt till domstol, utan att först passera länsstyrelsen som annars blir fallet. Detta är en direkt följd av artikel 6 i Europakonventionen som reglerar rät- ten till domstolsprövning. 
 2 § 
 Andra beslut enligt denna lag av kommunfullmäktige och kommu- nala nämnder än de som anges i 1 och 1 a §§ får överklagas hos länsstyrelsen. Sådana beslut får dock inte överklagas till den del de avser 
  
 1. 
  
 frågor som redan är avgjorda genom detaljplan, områdes- bestämmelser eller förhandsbesked 
  
 2. 
  
 behovet av  
 tekniskt samråd och slutsamråd. och 
 442 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 3. behovet av kontrollansvarig, arbetsansvarig och särskilt sak- kunnig. 
 Kommentar 
 I paragrafens första stycke, som är oförändrat, anges vilka beslut som får överklagas till länsstyrelsen. I andra stycket räknas i tre punkter upp de beslut som inte får överklagas. 
 Byggsamråd i punkt 2 har bytts mot tekniskt samråd och slut- samråd. Byggnadsnämnden fattar beslut i fråga om behovet av tek- niskt samråd enligt 9 kap. 2 § (efter bygglov) och 19 § (efter riv- ningslov). Beslut i fråga om slutsamråd fattas enligt 9 kap. 16 §. 
 I en ny punkt 3 har tagits upp byggnadsnämndens beslut i fråga om behovet av kontrollansvarig (9 kap. 10 §) och arbetsansvarig (9 kap. 12 §). 
 3 § 
 Bestämmelser om överklagande av beslut som avses i 2 § finns i 23– 
  
 25 
  
 §§ förvaltningslagen (1986:223). 
  
 Tiden för överklagande av ett beslut att anta, ändra eller upphäva 
 en detaljplan, områdesbestämmelser eller en fastighetsplan liksom be- slut varigenom ett ärende om lov eller förhandsbesked avgörs räknas dock från den dag då beslutet meddelas genom att hållas tillgängligt på kommunens webbplats. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 8.5.1. I första stycket har gjorts två ändringar. Beslut om lov och förhandsbesked har förts in i lagtexten vid sidan av detaljplan, områdesbestämmelser och fas- tighetsplan. Tiden för överklagandet räknas inte från beslutens till- kännagivande på kommunens anslagstavla utan från publiceringen på kommunens webbplats. 
 5 § 
 Beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan, områdesbestäm- melser eller en fastighetsplan får överklagas endast av den som 
 443 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 under granskningstiden skriftligen  
 har framfört synpunkter som inte har blivit tillgodosedda. 
  
 Om ett planförslag efter  
 granskningstiden  
 ändras till nackdel för någon, får han, utan hinder av bestämmelserna i första stycket, överklaga beslutet. Bestämmelserna i första stycket utgör inte hel- ler hinder mot att överklaga beslutet på den grunden att det inte har tillkommit i laga ordning. 
 Kommentar 
 I första stycket har gjorts den ändringen att senast under utställ- ningstiden har ersatts med under granskningstiden. Det ändrade begreppet beror på systemförändringar, som har kommenterats i avsnitten 3.5.4 och 3.5.6. Där framgår också skälen till att det inte längre är tillräckligt att höra av sig vid något tillfälle under för- farandet för att man ska ha kvar rätten att överklaga. Det är just under granskningstiden som man måste lämna in sitt skriftliga ytt- rande. 
 Ändringarna i andra stycket är också följder av planförfarandets systemförändringar. 
 6 a § 
 Beslut om bygglov för ändringar av byggnadsverk enligt 8 kap. 1 § första stycket 3  
 b–g 
  och i samt beslut om byggstartbesked enligt 9 kap. 7 § får överklagas endast av sökanden. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen, som är ny, anger vilka beslut som får överklagas endast av sökanden och alltså inte av t.ex. grannar. 
 I paragrafen hänvisas till vissa ändringar av byggnadsverk enligt 8 kap. 1 § första stycket punkt 3. I denna uppräkning finns de tidi- gare bygganmälningspliktiga åtgärderna enligt 9 kap. 2 §. De flesta av åtgärderna saknar helt intresse för omgivande fastigheter. Det är dessa som utpekas i förevarande paragraf. Det kan noteras att åtgärderna under 8 kap.1 § första stycket punkterna 3 a och h har ansetts vara av intresse för grannarna, som alltså har rätt att över- klaga beslut angående väsentligen annat ändamål samt ändringar i 
 444 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 byggnader med särskilt skydd enligt detaljplan eller områdes- bestämmelser. Detsamma gäller underhåll av sådana byggnader enligt 8 kap. 1 § andra stycket. 
 Däremot har byggstartbeskedet ansetts beröra enbart sökanden, vilket har föranlett att det i förevarande paragraf har föreskrivits att bara denne har överklaganderätt. 
 16 kap 
 Bemyndiganden m.m. 
 1 § 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela de föreskrifter om krav på  
 byggnadsverk  
 m.m. som utöver bestämmelserna i 3 kap. behövs 
  
 1. 
  
 till skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa, 
  
 2. 
  
 för en lämplig utformning av  
  
 byggnadsverk  
 samt tomter, områden för andra anläggningar än byggnader och allmänna platser, 
  
 3. 
  
 för kontroll av att föreskrifter som avses i 1 efterlevs. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 
  
 meddela de föreskrifter  
 som behövs om certifiering av kon- trollansvariga, arbetsansvariga och särskilt sakkunniga samt om krav på kunskap och erfarenhet för särskilt sakkunniga. 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får i enskilda fall medge undantag från bestämmelserna i 3 kap. 
 Kommentar 
 I första stycket har byggnader och i första stycket 2 byggnader och andra anläggningar ändrats till byggnadsverk. Ändringarna i andra stycket är en direkt följd av förslagen i 9 kap. 
 7 § 
 För att fullgöra sina uppgifter enligt denna lag har byggnadsnämnd och länsstyrelse samt den som på deras uppdrag utför arbetet rätt att få tillträde till fastigheter  
 och byggnadsverk  
 samt att där vidta de åtgärder som behövs för arbetets fullgörande. 
 445 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Rätt som avses i första stycket tillkommer även  
 kontrollansva- riga och särskilt sakkunniga enligt 9 kap.  
 Även den, som i annat fall än som avses i första stycket utför kartläggning för samhällets be- hov,  
 har tillträde enligt första stycket. 
  
 Polismyndigheterna  
 ska  
 lämna det biträde som behövs. 
 Kommentar 
 I första stycket har byggnader och andra anläggningar ändrats till byggnadsverk. 
 I andra stycket har det lagts till att även kontrollansvariga och särskilt sakkunniga har rätt att få tillträde till fastigheter och bygg- nadsverk. Att arbetsansvariga har rätt till tillträde ligger i sakens natur, eftersom denna grupp tillhör entreprenörens organisation och tillträdesrätten behöver därför inte regleras i paragrafen. 
  
 17 
  
 kap 
  
 18 
  
 a § 
  
 Byggnadsnämnden får i ett ärende om bygglov förklara att en nybyggnadsåtgärd eller fastighetsbildning som har utförts i strid mot en stadsplan, byggnadsplan, avstyckningsplan eller tomtindel- ning med stöd av 34 §, 38 § tredje stycket eller 110 § första stycket byggnadslagen (1947:385) eller motsvarande äldre bestämmelser eller 3 kap. 2 § tredje stycket fastighetsbildningslagen i dess lydelse vid utgången av juni 1987,  
 ska  
 anses utgöra en sådan avvikelse som avses i 8 kap. 11 § första stycket 2 b. En sådan förklaring får avse endast  
 en sådan godtagbar avvikelse som anges i 8 kap. 11 § sjätte stycket.  
 Förklaringen får lämnas endast i beslut om bifall till ansö- kan om bygglov. 
 Första stycket skall tillämpas också i fråga om fastighet, bygg- nad eller annan anläggning i den utsträckning den efter ett beslut om fastställelse av en stadsplan, byggnadsplan eller tomtindelning avviker från planen eller tomtindelningen. 
 446 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 Kommentar 
 I första stycket har mindre avvikelse ersatts med godtagbar avvikelse. Bakgrunden har kommenterats i avsnitt 6.5.3. 
 Övergångsbestämmelser 
  
 1. 
  
 Denna lag träder ikraft den 1 april 2010. 
  
 2. 
  
 Bestämmelserna om arbetsansvarig i 9 kap. 2, 3, 7, 12, 12 a, 12 b, 13 och 16 §§ tillämpas dock första gången i ärenden om bygglov som kommer in till kommunen från den 1 januari 2011. 
  
 3. 
  
 Bestämmelserna om särskilt sakkunniga i 9 kap. 3, 5, 7, 14, 16 och 22 §§ tillämpas första gången i ärenden om bygglov som kom- mer in till kommunen från den 1 januari 2011. 
  
 4. 
  
 Äldre bestämmelser gäller fortfarande för ärenden om lov och bygganmälan som kommer in till kommunen före den 1 april 2010. 
  
 5. 
  
 Äldre bestämmelser i 10 kap. gäller för överträdelser som har ägt rum före den 1 april 2010. 
  
 6. 
  
 Äldre bestämmelser får tillämpas i ärenden om detaljplan, områdesbestämmelser och fastighetsplan som har inletts före den 1 april 2010. 
  
 Kommentar 
 Ikraftträdandet sker den 1 april 2010. Enligt 2 och 3 i övergångs- bestämmelserna ska de nya reglerna om arbetsansvarig och särskilt sakkunnig först tillämpas i ärenden om bygglov som kommer in till kommunen från den 1 januari 2011. Detta för att det är delvis nya yrkesgrupper som tidigare inte har haft krav på certifiering eller bindande krav på kunskap och erfarenhet och där behövs tid för att kunna få ut tillräckligt många på marknaden. När det gäller den kontrollansvarige motsvaras dennes certifiering i allt väsentligt av dagens krav på kvalitetsansvariga och för dessa behövs inte motsva- rande övergångstid. 
 Den gällande lydelsen av lagen gäller, enligt 4, för ärenden som kommit in till kommunen före 1 april 2010. Även de gällande sanktionsreglerna gäller enligt 5 för överträdelser som skett före detta datum. När det gäller de föreslagna bestämmelserna om planförfarandet har kommunen en valmöjlighet att fortsätta 
 447 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 använda nu gällande regler om förfarandet har inletts före ikraftträ- dandet. Detta regleras i 6 och bestämmelsen innebär också att kommunen får möjlighet att växla över till de nya reglerna även i pågående planärenden. 
 448 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 18.2 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. 
  
 Tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m. 
 2 § 
  
 Byggnadsverk  
 ska i den omfattning som framgår av 3 kap. plan- och bygglagen (1987:10)  
 uppfylla väsentliga tekniska egenskapskrav i fråga om 
  
 1. 
  
 bärförmåga, stadga och beständighet, 
  
 2. 
  
 säkerhet i händelse av brand, 
  
 3. 
  
 skydd med hänsyn till hygien, hälsa och miljö, 
  
 4. 
  
 säkerhet vid användning, 
  
 5. 
  
 skydd mot buller, 
  
 6. 
  
 energihushållning och värmeisolering, och 
  
 7. 
  
 hushållning med vatten och avfall. 
  
 Dock ska hissar i byggnader samt linbaneanläggningar för person- transport ha det utförande och den utrustning som skäligen kan fordras för att de egenskapskrav på byggnadsverk som anges i första stycket samt de lämplighets- och tillgänglighetskrav som anges i 3 kap. 3 § plan- och bygglagen ska uppfyllas . 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 9.5. Ändringen i första stycket är en följd av att kraven på lämplighet och tillgänglighet har flyttats till PBL. Paragrafens andra stycke är i princip en flyttning från gällande 2 a § BVL, som enligt utredningens förslag upphävs. 
 3 § 
 Bestämmelser om  
 bygglov,  
 tillsyn och kontroll m.m. finns i plan- och bygglagen (1987:10). 
 449 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen är ett förtydligande och beror på de förslag som utredningen har lämnat i avsnitt 9 om prövning, tillsyn och kon- troll av byggandet. 
 Bemyndiganden 
 21 § 
 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om  
 vad som närmare behövs för att ett bygg- nadsverk ska uppfylla kraven enligt 2 §. 
  
 Kommentar 
 Paragrafen behandlar bemyndigandefrågor. Lydelsen är dels en följd av de förslag utredningen har lämnat i avsnitt 9 om prövning, tillsyn och kontroll av byggandet, dels en följd av att utredningen har valt att reglera flyttning av byggnadsverk som nybyggnad. Flyttning av byggnadsverk regleras i 3 kap. PBL. Gällande lydelse av 21 § BVL innehåller dessutom bemyndiganden som rör upp- förande eller ändring av byggnad i exprimentsyfte. Sistnämnda bemyndigande har endast använt en gång och fyller inte längre något syfte. 
 450 
  
 SOU 2008:68 
  
 Författningskommentarer 
  
 18.3 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m. m. 
  
 1 § 
  
 En byggfelsförsäkring  
 ska  
 finnas  
 vid nybyggnad och ombyggnad enligt 1 kap. 10 § 3 och 7 plan- och bygglagen (1987:10) av en byggnad som helt eller till övervägande del ska användas som bostad för permanent bruk. 
 Kommentar 
 I paragrafen har införts begreppen nybyggnad och ombyggnad enligt definitionerna i 1 kap. 10 § PBL. 
 1 a § 
 I fråga om en- eller tvåbostadshus (småhus) gäller i stället för vad som sägs i 1 § att en byggfelsförsäkring  
 ska  
 finnas  
 vid 
  
 1. 
  
 nybyggnad, samt 
  
 2. 
  
 tillbyggnad enligt 1 kap. 10 § 4 och sådana ändringar som avses 
  
 i 
  
 8 kap. 1 § 3  
  
 b–i 
  plan- och bygglagen (1987:10),  
 om det finns behov av en sådan försäkring. 
  
 En byggfelsförsäkring behövs dock inte 
  
 1. 
  
 om åtgärden enligt 8 kap. 4 § plan- och bygglagen inte kräver bygglov, eller 
  
 2. 
  
 för arbeten som utförs av byggherren själv eller av hans anställda. 
  
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 15.4. Förutom att begreppen nybyggnad, tillbyggnad och ändring har införts enligt defini- tionerna i PBL har i andra stycket punkt 2 införts ett undantag från den obligatoriska byggfelsförsäkringen för arbeten som utförs av byggherren själv eller av hans anställda. 
 I 9 kap. 3 § första stycket punkt 14 PBL ska vid det tekniska samrådet göras en genomgång av vilka arbetsmoment som bygg- Blackburn avser att utföra själv eller med hjälp av sina anställda. Denna genomgång grundas på byggherrens uppgifter och resulterar i att 
 451 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2008:68 
  
 byggnadsnämnden gör en prövning av behovet av försäkring enligt den nya regeln i 1 b §. 
 1 b § 
 Den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom plan- och byggnadsväsendet  
 (byggnadsnämnden)  
 prövar behovet av en försäkring enligt 1 a § första stycket 2  
 och andra stycket 2.  
 Om ett småhus inte  
 ska  
 användas för permanent bruk, får nämnden trots bestämmelsen i 1 a § första stycket 1 besluta att någon byggfelsför- säkring inte behövs. 
 Kommentar 
 Bestämmelsen kommenteras avsnitt 15.4. I paragrafen har införts en skyldighet för byggnadsnämnden att pröva behovet av försäk- ring även mot bakgrund av 1 a § andra stycket punkt 2, dvs. med ledning av de uppgifter som nämnden får vid det tekniska samrådet enligt 9 kap. 3 § första stycket punkt 14 PBL om byggherrens egen arbetsinsats i projektet (självbyggeri). 
 452 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 Översyn av vissa frågor i plan- och bygglag- 
  
 Dir. 
  
 stiftningen 
  
 2007:136 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 27 september 2007 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare ska se över vissa frågor i plan- och bygglag- stiftningen. Utredaren ska undersöka möjligheterna att ytterligare förenkla och förtydliga de regler som styr den fysiska planeringen och vissa byggrelaterade frågor samt lämna förslag till de författ- ningsändringar som behövs. 
 Utredaren ska bland annat 
  
 utreda möjligheterna att förenkla förfarandet vid detaljplane- läggning, 
  
 undersöka möjligheten att införa en initiativrätt till detaljplane- läggning och en rätt till besked från kommunerna i sådana ären- den samt möjligheten att förkorta tiden för kommunernas handläggning av planärenden generellt, 
  
 undersöka möjligheten att effektivisera instrumenten för kon- troll och tillsyn enligt bygglagstiftningen, 
  
 utreda möjligheten att differentiera val av kontroll och kontroll- form beroende på bland annat byggherrens kompetens, 
  
 undersöka möjligheten att förtydliga roll- och ansvarsför- delningen mellan byggherre, kommun, kvalitetsansvariga och sakkunniga samt i förekommande fall vilka kompetenskrav som bör ställas, 
  
 utreda om krav på vissa uppgifter i kontrollplaner bör för- fattningsregleras, 
  
 utreda sanktionssystemets effektivitet och behovet av föränd- ringar, 
  
 453 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:68 
  
 analysera behovet av att författningstekniskt tydliggöra förhållandet mellan plan- och bygglagen (1987:10) och lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, samt 
  
 utreda och förtydliga vilka krav som ska ställas vid ändring, underhåll respektive flyttning av byggnadsverk. 
  
 Utredaren ska i samtliga delar lämna förslag till de författnings- ändringar som behövs. Förslagen ska säkerställa att föreskrivna krav uppnås på ett kostnadseffektivt sätt. Av stor betydelse är också att de bestämmelser som påverkar byggsektorn utformas så att en god konkurrens främjas i större utsträckning än vad som är fallet i dag. Det står utredaren fritt att utöver vad som anges i dessa direktiv lämna förslag som har nära samband med uppdraget eller till de ytterligare förenklingar av regelverket som bedöms vara lämpliga. Uppdraget ska redovisas senast den 31 maj 2008. 
 Tidigare utredningsarbete m.m. 
 Regeringen beslutade den 27 juni 2002 att tillkalla en kommitté med parlamentarisk medverkan med uppgift att se över plan- och bygglagstiftningen. Kommittén antog namnet  
 PBL-kommittén. 
  Kommittén lämnade i september 2005 sitt slutbetänkande Får jag lov? Om planering och byggande (SOU 2005:77). Betänkandet har remissbehandlats. 
 I propositionerna Ny instansordning för  
 PBL-ärenden 
  (prop. 2006/07:98) och Ett första steg för en enklare plan- och bygglag (prop. 2006/07:122) har regeringen behandlat några av förslagen i betänkandet. I propositionen Ny instansordning för  
 PBL-ärenden 
  har regeringen föreslagit att riksdagen godkänner en inriktning för det fortsatta arbetet med en ny instansordning för  
 PBL-ärenden. 
  Riksdagen beslutade den 1 juni 2007 att anta propo- sitionen (bet. 2006/07:CU31, rskr. 2006/07:191). I propositionen Ett första steg för en enklare plan- och bygglag har regeringen föreslagit vissa förenklingar och förtydliganden av bestämmelserna i plan- och bygglagen i syfte att underlätta arbetet för berörda parter i plan- och byggprocessen. 
 Med utgångspunkt i  
 PBL-kommitténs 
  betänkande och med beaktande av remissinstansernas synpunkter gör regeringen bedömningen att ett antal frågor behöver utredas ytterligare. Detta 
 454 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bilaga 1 
  
 gäller främst frågor förknippade med detaljplane- och bygg- processerna. 
 Förenklat planförfarande m.m. 
 Allmänt 
 I olika sammanhang har det påpekats att vissa förändringar i PBL är nödvändiga för att främja goda konkurrensförhållanden. Kon- kurrensverket har bland annat fört fram vikten av en reformering av PBL för att komma till rätta med det bristande konkurrens- trycket inom byggsektorn. Särskilt mindre eller nyetablerade före- tag uppges ha svårigheter att komma in på byggmarknaden efter- som de till skillnad från de etablerade och finansiellt starkare före- tagen inte klarar av den många gånger långa och komplicerade planprocessen. Det är alltså från konkurrenssynpunkt angeläget att så långt möjligt begränsa den tid det tar från initiativ till att byggandet kommer igång. Även behovet av för samhället angelägna investeringar, t.ex. i bostäder, infrastruktur och omställningen av energisystemet, ställer krav på att planprocessen i sin helhet kan effektiviseras. 
 Upprättande av detaljplan 
 Detaljplan används för den närmare regleringen av markens användning, bebyggelse och andra anläggningar. Förfarandet vid upprättande av en detaljplan är ingående reglerat i 5 kap. plan- och bygglagen (1987:10, PBL). I bestämmelserna anges vilka handlingar som ska utarbetas, vilka  
 program-, 
  förslags- och utställningsskeden planeringen ska omfatta, vilka tider som ska hållas, vilka som ska höras etc. Undantag från detta förfarande – s.k. enkelt planför- farande – får användas om detaljplanen är av begränsad betydelse, saknar intresse för allmänheten samt är förenlig med översikts- planen och länsstyrelsens granskningsyttrande. 
 Användningen av enkelt planförfarande har i dag en mer utbredd omfattning än vad som kunde förutses vid lagens till- komst. Användningen skiftar visserligen mellan kommunerna, men i genomsnitt uppskattas 20 procent av landets detaljplaner utar- betas på detta enklare sätt. Skälen kan vara att många detaljplaner 
 455 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:68 
  
 numera omfattar mer begränsade områden eller att kommunerna bedömer att planerna saknar intresse för allmänheten. 
  
 PBL-kommittén 
  framhåller att en detaljplan inte bör göras mer detaljerad än nödvändigt och har föreslagit lättnader för kommunen att välja lämplig planerings- och beslutsprocess. För- farandereglerna bör enligt kommittén förtydligas och ändras för att medge en förenkling och effektivisering av detaljplaneprocessen. Kommittén har bland annat föreslagit att planprogram och samråd ska kunna undvaras i de fall planförslaget överensstämmer med översiktsplanen. 
 Regeringen gör bedömningen att förfarandet för upprättande av detaljplan kan förenklas och förtydligas ytterligare. Utredaren ska därför se över bestämmelserna i 5 kap. PBL i sin helhet. Erfaren- heterna från användningen av enkelt planförfarande i flera kommuner bör därvid tas till vara. Det finns skäl att utreda om inte de nya bestämmelserna bör ha det enkla planförfarandet som utgångspunkt alternativt utreda under vilka omständigheter och förhållanden som det enkla planförfarandet ska kunna tillämpas, t.ex. när planförutsättningarna helt eller delvis klarlagts med stöd av annan lagstiftning. De förslag som lämnas bör även omfatta förfarandet för utarbetande av områdesbestämmelser och fastig- hetsplaner. För- och nackdelar, inte minst från demokratisynpunkt, bör analyseras. 
 Initiativrätt till detaljplaneläggning och förkortning av kommunernas handläggningstider 
 Alla aktörer vid planering och byggande, såväl privata som offent- liga, är i hög grad beroende av att detaljplaneprocessen är så smidig som möjligt och att tidsåtgången är rimlig och förutsägbar. Före- trädare för byggsektorn har efterlyst en ökad förutsägbarhet för fortsatt planläggning och projektering genom tidigt besked från kommunen om kommunens avsikter när ett visst projekt presente- ras. I sammanhanget kan nämnas att Norge och Storbritannien har anpassat sina plan- och bygglagstiftningar till byggherrarnas behov av ett tidigt besked. I Norge och i flera länder i EU har man dess- utom på olika sätt försökt förkorta kommunernas handläggning av planärenden generellt. 
 Regeringen gör bedömningen att detaljplaneprocessen i dess helhet kan förkortas.  
 PBL-kommittén 
  har berört dessa fråge- 
 456 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bilaga 1 
  
 ställningar men har valt att inte lämna några författningsförslag. Utredaren ska därför undersöka möjligheten att införa en initiativ- rätt till detaljplaneläggning för olika exploatörer samt en rätt för sådan exploatör att få besked från berörd kommun huruvida kommunen avser att inleda ett detaljplanearbete eller inte. I detta sammanhang ska utredaren också, bland annat mot bakgrund av erfarenheterna i andra länder, undersöka möjligheten att effekti- visera och förkorta kommunernas handläggning av planärenden. 
 Prövning, tillsyn och kontroll av byggnadsarbeten m.m. 
 De verktyg som anvisas i gällande plan- och bygglagstiftning och som ska bidra till att föreskrivna krav på byggnaders tekniska egen- skaper infrias har i flera avseenden inte visat sig vara helt ändamåls- enliga.  
 PBL-kommittén 
  har därför haft till uppgift att analysera och lämna förslag till författningsändringar. Kommittén konstaterar dock liksom remissinstanserna att flera hithörande frågor kräver ytterligare genomlysning. 
 Även regeringen bedömer att det fortfarande finns utestående frågor som behöver utredas. Detta gäller 
  
 processen för kommunernas prövning av bygglov samt bygg- anmälan, 
  
 instrumenten för kommunernas tillsyn, dvs. byggsamrådet, utseende av kvalitetsansvarig, beslut om kontrollplan och kon- trollform, beslut om krav på sakkunnigbevis samt beslut om slutbevis, och 
  
 kontrollen av byggnadsarbeten. 
  
 De nämnda frågorna behöver analyseras med avseende på om dessa har avsedd verkan och på ett effektivt sätt bidrar till att föreskrivna krav uppnås. 
  
 Kommunernas prövning av bygglov samt bygganmälan 
  
 PBL-kommittén 
  har konstaterat att byggsamrådet inträffar vid en tidpunkt då byggprojektet redan är färdigprojekterat och möjlig- heten att rent praktiskt påverka projektet är liten. För att tidigare- lägga bedömningen av om kraven i lagen (1994:847) om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk m.m., BVL, är uppfyllda har PBL- 
 457 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:68 
  
 kommittén därför föreslagit att bygganmälan tas bort och att den prövning som i dag görs i samband med bygganmälan i stället ska ske i samband med bygglovsansökan. 
 Regeringen konstaterar att det finns nackdelar med att kommunerna i dag ingriper mot byggprojekt som inte uppfyller föreskrivna krav först i efterhand. Samtidigt ser regeringen svårig- heter med att som  
 PBL-kommittén 
  föreslår kontrollera om en byggnad uppfyller alla föreskrivna krav redan på bygglovsstadiet. 
 Utredaren ska därför undersöka möjligheten att hitta anmäl- nings- och tillståndsformer som säkerställer kommunernas möjlig- het att på ett tidigt stadium ingripa mot byggprojekt som inte bedöms uppfylla kraven utan att ansvarsfördelningen för kon- trollen av projektet mellan byggherren och kommunen påverkas. 
 Kommunernas tillsyn m.m. 
 Allmänt 
 I PBL regleras statens ansvar för tillsyn och uppsikt i 1 kap. 8 § och kommunernas tillsyn i 9 kap. 
 Regeringen kan konstatera att gränsdragningen mellan tillsyn och kontroll enligt PBL är oklar. Vidare är bestämmelserna om till- syn och kontroll inte helt enkla att tillämpa, vilket har lett till ineffektivitet i hela det system som ska säkra efterlevnaden av bygglagstiftningen.  
 PBL-kommittén 
  avstod från att lämna förslag till ändringar i denna del. Mot bakgrund av de remissvar som har inkommit med anledning av  
 PBL-kommitténs 
  betänkande ska utredaren dels undersöka möjligheten att renodla och förtydliga begreppet tillsyn i PBL, dels utreda möjligheterna att effektivisera kommunernas tillsyn över byggandet. 
 I detta sammanhang bör utredaren beakta att Boverket i sam- verkan med länsstyrelserna nyligen har haft regeringens uppdrag att lämna förslag på förtydligande av statens roll och ansvar för tillsyn och uppsikt i PBL. Uppdraget redovisades den 29 juni 2007 i rapporten Tydligare statligt ansvar i plan- och bygglagen. Rapporten kommer att remitteras under hösten 2007. 
 I remissvaren till  
 PBL-kommitténs 
  betänkande har flera kommuner framfört att det finns ett behov av att införa en möjlig- het att ta ut tillsynsavgifter eftersom kommunerna inte anser sig få 
 458 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bilaga 1 
  
 täckning för sina kostnader. Regeringen gör bedömningen att frå- gan om avgifter för tillsyn bör utredas närmare. 
 Byggsamrådet 
 Bestämmelser om byggsamråd finns i 9 kap. 8 § PBL. Vid byggsam- rådet ska en genomgång göras av arbetenas planering, de åtgärder för besiktning, tillsyn och övrig kontroll som är nödvändiga för att kraven ska antas kunna uppfyllas och den samordning som behövs. Över samrådet ska ett protokoll föras. 
  
 PBL-kommittén 
  redovisar en del brister i samrådet, bland annat att samrådet inträffar för sent och lämnar litet utrymme för påver- kan. Kommittén har därför lämnat vissa förslag till ändringar i den aktuella bestämmelsen, bland annat om att byggsamrådet ska kunna delas upp och genomföras vid flera tillfällen. Regeringen konstate- rar att byggsamrådet inte alltid fungerar på det sätt som har avsetts i bygglagstiftningen. Kommitténs förslag löser inte heller den pro- blematik som är förknippad med samrådet. Utredaren bör därför, med beaktande av  
 PBL-kommitténs 
  överväganden, ytterligare undersöka hur bestämmelserna om byggsamråd behöver ändras eller förtydligas. 
 Kvalitetsansvarig enligt PBL 
 Bestämmelser om kvalitetsansvarig finns i 9  
 kap.13–15 
  §§ PBL. Den kvalitetsansvarige utses och arvoderas av byggherren. Den kvalitetsansvarige ska se till att kontroll- och rivningsplaner följs samt närvara vid byggsamråd, besiktningar och andra kontroller. Samtidigt är det byggherren som ansvarar för att alla arbeten utförs enligt föreskrivna krav och meddelade beslut. Den kvalitetsan- svariges roll och ansvar i förhållande till byggherren och kommunen uppfattas därför ofta som oklar. Regeringen ger utreda- ren i uppdrag att undersöka hur den kvalitetsansvariges roll och uppgifter bör utformas. I detta sammanhang bör undersökas vilka kompetenskrav som bör ställas på den kvalitetsansvarige i för- hållande till dennes uppgifter. Samtidigt bör benämningen på den kvalitetsansvarige övervägas. 
 459 
 Bilaga 1 SOU 2008:68 
 Beslut om kontrollplan och kontrollform 
 Bestämmelser om kontrollplan och former för kontroll finns i 9 kap. PBL. Vid byggsamrådet eller snarast möjligt därefter ska kommunen, om det inte är uppenbart onödigt, besluta om en kon- trollplan för arbetena. I kontrollplanen ska anges vilka kontroller som behövs för att byggprojektet ska kunna antas uppfylla före- skrivna krav, vilka intyg och andra handlingar som ska företes kommunen samt vilka anmälningar som ska ske till kommunen. I detta sammanhang väljer kommunen också om kontrollen ska utföras genom dokumenterad egenkontroll, av fristående sak- kunniga eller av byggnadsnämnden. 
  
 PBL-kommittén 
  har konstaterat att kontrollen enligt kontroll- planen uppfattas som en ren formalitet eftersom bestämmelserna i PBL inte ställer specifika krav på innehållet i kontrollplanen och inte heller på utförandet och dokumentationen av kontrollerna.  
 PBL-kommittén 
  har dock inte lämnat några förslag till förtyd- liganden i PBL. Regeringen konstaterar att uppgifter om exem- pelvis kontroll av ventilation och radon samt vissa energianvänd- ningsuppgifter ofta saknas i kontrollplanerna trots att dessa upp- gifter krävs enligt annan lagstiftning. 
 Regeringen ger utredaren i uppdrag att utreda möjligheten att närmare författningsreglera vilka uppgifter som bör vara obliga- toriska i kontrollplanen. 
 Kontroll av byggnadsarbeten 
 Av 9 kap. 9 § PBL framgår att kontrollen av byggnadsarbeten ska utföras genom dokumenterad egenkontroll, av en fristående sak- kunnig eller, om det finns särskilda skäl, av byggnadsnämnden. 
  
 PBL-kommittén 
  ansåg att egenkontrollen inte fungerar tillfreds- ställande. Skälen till detta är flera enligt kommittén: byggherren har inte alltid ett intresse av att kontrollera att de tekniska egenskaps- kraven kommer främst, att det inte finns särskilda krav på egen- kontrollens utförande och att kommunerna brister i sin tillsyn. 
 Vidare har  
 PBL-kommittén 
  konstaterat att de fristående sak- kunniga har en svår roll med kluvna lojaliteter och utan egentliga befogenheter. Kommunen saknar dessutom möjlighet att kräva att fristående sakkunniga styrker sin kompetens, t.ex. genom person- certifiering eller genom ackrediterat kontrollorgan. 
 460 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bilaga 1 
  
 PBL-kommittén 
  har behandlat kontrollfrågorna utan att lämna några förslag till författningsändringar. Flera remissinstanser efter- frågar överlag mer oberoende kontroll. Utredaren ska därför dels analysera alternativa sätt att kontrollera byggandet, dels se över om befintliga kontroller och kontrollformer kan effektiviseras. Utreda- ren bör vidare utreda om det är lämpligt att differentiera kraven på kontrollerna och formerna för kontrollen beroende på byggnads- arbetenas omfattning och byggherrens kompetens. I detta sam- manhang bör särskilt belysas behovet av styrkande hur och av vem kontrollen har utförts samt behovet av kontroll genom särskilda sakkunniga eller motsvarande vid s.k. självbyggeri. 
 Byggherrens ansvar 
 Byggherren har enligt 9 kap. 1 § PBL ansvaret för att föreskrivna krav och meddelade beslut avseende byggnadsåtgärder uppfylls. Denne ansvarar också för att kontroller utförs i tillräcklig omfatt- ning. Vissa kontroller kan utföras först en tid efter att byggnaden har tagits i bruk, exempelvis avseende energianvändning och radon. Ofta är det således först en tid efter ibruktagandet som vissa krav går att kontrollera och sanktionera. 
 I situationer då byggherren överlåter fastigheten direkt efter färdigställandet, ofta en bostadsrättsförening eller egnahemsägare, uppstår ett oklart ansvarsförhållande för kontroller och åtgärdande av eventuella brister. Regeringen konstaterar att denna typ av tidiga överlåtelser från byggherren till annan part har blivit allt vanligare samtidigt som behovet av kontroller efter byggnadens ibruk- tagande har ökat. Regeringen ger därför utredaren i uppdrag att utreda om bestämmelserna om ansvar för uppfyllande av före- skrivna krav och meddelade beslut behöver ändras. 
 Sanktionssystemet 
 Bestämmelser om sanktioner finns i 10 kap. PBL.  
 PBL-kommittén 
  har föreslagit höjningar av sanktionsavgifterna. Kommitténs förslag i denna del behandlas i propositionen Ett första steg för en enklare plan- och bygglag (prop. 2006/07:122).  
 PBL-kommittén 
  har framfört att det finns behov av en mer genomgripande översyn av systemets grunder och dess utformning med syfte att stärka efter- 
 461 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:68 
  
 levnaden av lagstiftningen. Denna uppfattning delas av remiss- instanserna. Utredaren ska därför utreda sanktionssystemets effektivitet och föreslå nödvändiga förändringar. 
 Säkerställa att beslut om bygglov vinner laga kraft 
  
 PBL-kommittén 
  menar att det är ett betydande rättssäkerhets- problem att beslut om bygglov i en del fall inte vinner laga kraft. En enskild som anses vara berörd av ett beslut om bygglov men inte har fått del av beslutet kan överklaga detta långt senare. För att undvika den fördröjning och den osäkerhet ett sådant överklagande innebär har kommittén föreslagit att det ska vara en skyldighet för kommunen att delge alla berörda beslut om bygglov. Regeringen delar kommitténs bedömning att det är olämpligt att beslut om bygglov inte alltid vinner laga kraft, men menar att kommitténs förslag skulle medföra ett omfattande merarbete och stora kostna- der för kommunerna utan att någon fullständig lösning på pro- blemet uppnås. Även fortsättningsvis kommer det att vara svårt att utreda vilka som är berörda av ett visst beslut. I stället bör utreda- ren analysera om det finns andra möjligheter att säkerställa att beslut om bygglov vinner laga kraft, exempelvis genom ett kun- görelseförfarande. 
 Tydliggöra förhållandet mellan PBL och BVL 
 Det finns ett behov av samordning av processerna i PBL och BVL. De tekniska egenskapskraven formuleras som funktionskrav i BVL medan förfarandet och de instrument som finns för att säkerställa att kraven uppfylls finns i PBL.  
 PBL-kommittén 
  hade i uppdrag att se över förhållandet mellan PBL och BVL men har inte redovisat förslag i denna del. 
 Den otydliga kopplingen mellan lagarna samt bristande logik vid hänvisning mellan lagarna har lett till tillämpningsproblem. Det finns således skäl att klarlägga och tydliggöra sambanden mellan de två lagarna. Utredaren ska analysera behovet av att författnings- tekniskt tydliggöra förhållandet mellan PBL och BVL. 
 462 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bilaga 1 
  
 Förtydligande av krav på byggnadsverk vid ändring m.m. 
 Vid uppförande och ändring av byggnadsverk ska vissa tekniska egenskapskrav, s.k. funktionskrav, uppfyllas. Funktionskraven reglerades tidigare i PBL men regleras sedan 1995 i BVL. I samband med att kraven flyttades till BVL ersattes benämningen ombyggnad och tillbyggnad med benämningen ändring av byggnadsverk. Vid tillämpningen av bestämmelserna om ändring av byggnad ställs ibland krav på att andra delar av byggnaden ska åtgärdas än dem för vilka ansökan avser så att även dessa uppfyller de tekniska egen- skapskraven, s.k. följdkrav. Sådana följdåtgärder kan krävas vid annan ändring av byggnad än tillbyggnad om ändringen medför t.ex. en avsevärd förlängning av byggnadens brukstid. I sådana fall ska de tekniska egenskapskraven uppfyllas även i de delar som, utan att omfattas av ändringen, indirekt berörs av denna. Med anledning av de följdkrav som kan ställas vid en ansökan om ändring av bygg- nad har innebörden av termen ändring av byggnad kommit att uppfattas som oklar. Även utformningen av bestämmelserna har medfört tolkningsproblem, vilket har lett till varierande efterlevnad av de tekniska egenskapskraven. Regeringen kan konstatera att det finns anledning se över termen ändring med hänsyn till behovet av tydlighet, enkelhet och förutsägbarhet framför allt med avseende på vilka följdkrav som ska kunna ställas. I sammanhanget bör också begreppet underhåll klarläggas och tydliggöras. 
 Krav på varsamhet vid ändring av byggnader finns i 3 kap. PBL. De tekniska egenskapskraven ska uppfyllas med beaktande av kra- vet på varsamhet. Regeringen har erfarit att det även råder oklarhet om varsamhet som begrepp och hur varsamhet kan hanteras sam- tidigt som de tekniska egenskapskraven ska efterlevas. Det finns enligt regeringens bedömning skäl att se över också möjligheterna att så långt möjligt undanröja dessa oklarheter. Utredaren bör belysa hur både kraven på varsamhet och de tekniska egen- skapskraven ska kunna uppfyllas. 
 Flyttning av byggnadsverk 
 Vilka krav som gäller vid flyttning av byggnadsverk är inte närmare reglerat i PBL och BVL. 
 Genom riksdagens beslut med anledning av propositionen Undantag i vissa fall från tekniska egenskapskrav på byggnads- 
 463 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2008:68 
  
 verk (prop. 2006/07:62, bet. 2006/07:CU31, rskr. 2006/07:118) har bestämmelser som ger möjlighet att i vissa speciella situationer flytta byggnadsverk från en plats till en annan införts. Bestämmel- sen, som föranleddes av gruvnäringens tillväxt i Norrbotten, inne- bär att befintliga byggnader kan flyttas till en annan plats utan att de tekniska egenskapskraven behöver uppfyllas fullt ut. Kommunen ges möjlighet att göra undantag i vissa fall då det finns särskilda skäl. 
 De i BVL och förordningen (1994:1215) om tekniska egen- skapskrav på byggnadsverk, m.m. nya bestämmelserna avser endast speciella undantagssituationer. Regeringen ger utredaren i uppdrag att undersöka möjligheterna att införa en mer generell reglering av flyttning av byggnader i PBL och BVL. I samband härmed ska utredas vilka funktionskrav som kan anses rimliga att ställa i dessa situationer. 
 Kostnader och andra konsekvenser 
 Om utredarens förslag påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda ska en beräkning av dessa redovisas. Om förslagen innebär samhälls- ekonomiska konsekvenser i övrigt ska dessa redovisas. Om för- slagen innebär kostnadskonsekvenser för staten, kommuner eller landsting ska även förslag till finansiering anges. Miljökonsekvenser ska redovisas. 
 Utredaren ska genomgående beakta konsekvenserna för företag samt redovisa förslag som kan förenkla företagens befattning med plan- och byggärenden. Förslag ska utformas med utgångspunkt i att företagens administrativa kostnader ska hållas så låga som möj- ligt. När det gäller redovisning av förslagens konsekvenser ska utredaren samråda med Verket för näringslivsutveckling (Nutek) och Näringslivets Regelnämnd. Nuteks databas Morris ska så långt möjligt användas för beräkning av vilka effekter förslagen får för företagens administrativa kostnader. 
 464 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bilaga 1 
  
 Arbetsformer och redovisning av uppdraget 
 Utredaren ska samråda med Miljöprocessutredningen (M 2007:4). Arbetet ska bedrivas i kontakt med berörda myndigheter, Sveriges Kommuner och Landsting, näringslivet och övriga intressenter. 
 Utredaren ska redovisa uppdraget senast den 31 maj 2008. 
 (Miljödepartementet) 
 465 
 Bilaga 2 
 Kommittédirektiv 
  
 Tilläggsdirektiv till utredningen om översyn av 
  
 Dir. 
  
 vissa frågor i plan- och bygglagstiftningen 
  
 2008:50 
  
 (M 2007:06) 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 24 april 2008 
 Utökning och förlängning av uppdraget 
 Utredaren har tidigare fått i uppdrag att se över vissa frågor i plan- och bygglagstiftningen (se dir. 2007:136). Det uppdraget utökas med dessa direktiv. 
 Utredaren ska också utreda möjligheten att i viss utsträckning begränsa tillämpningsområdet för lagen (1993:320) om byggfels- försäkring m.m. Utredaren ska därvid utreda och analysera frågan om kravet på byggfelsförsäkring enligt den lagen bör inskränkas i fråga om byggnadsarbeten där konsumenten/byggherren utför mer omfattande arbeten själv. Utredaren ska i samband med uppdraget analysera och lämna förslag på hur termen självbyggare lämpligen ska definieras. 
 Utredaren ska föreslå nödvändiga författningsändringar och analysera konsekvenserna av lämnade förslag. Det står utredaren fritt att utöver vad som anges i detta direktiv lämna förslag som har nära samband med uppdraget. 
 Tidpunkten för redovisning av hela uppdraget ändras till senast den 30 juni 2008. 
 Bakgrund 
 Lagen (1993:320) om byggfelsförsäkring m.m. trädde i kraft den 1 juli 1993. Enligt lagen krävs ett tioårigt skydd mot byggfel i form av en försäkring. Lagens huvudsyfte är att fel ska avhjälpas snabbt utan långvariga tvister om vems ansvaret är. Fel ska kunna avhjälpas även om man inte finner någon ansvarig som kan ta på sig kostnaderna. 
  
 Bilaga2 
  
 SOU 2008:68 
  
 Lagen avser ytterst att vara ett skydd för de boende mot ohälsa på grund av byggfel. 
 Den 1 januari 2005 utökades lagens tillämpningsområde från att ha avsett bostadshus för permanentboende till att omfatta samtliga en- och tvåbostadshus inklusive småhus som inte är avsedda för permanent bruk. 
 Förutom bestämmelser om byggfelsförsäkring innehåller lagen även bestämmelser om s.k. färdigställandeskydd. Dessa syftar till att säkerställa att byggnadsarbetena slutförs när en näringsidkare har åtagit sig att för en konsuments räkning utföra arbeten som avser småhus. 
 I mars 2005 överlämnade Byggnadsdeklarationsutredningen betänkandet Lagen om byggfelsförsäkring – En utvärdering (SOU 2005:30). Utredningen ansåg att dagens regelsystem är väl utformat för att tillgodose önskemålet om att ansvaret för fel och skador ska stanna hos den eller de som faktiskt kan förebygga fel eller skador. Samtidigt täcker byggfelsförsäkringen sådana fel och skador som inte omfattas av en entreprenörs ansvar eller av en fastighetsförsäkring. 
 Mot bakgrund av den kritik som under åren ändå har framförts avseende byggfelsförsäkringen fick en utredare i augusti 2006 i uppdrag att utreda frågan om behovet av ändringar i lagen om byggfelsförsäkring m.m. Uppdraget redovisades i mars 2007 i departe- mentspromemorian Skydd mot fel och obestånd inom bostads- byggandet (Ds 2007:8). Enligt promemorian borde ett obligatoriskt skydd mot byggfel begränsas till att gälla bostadsrättsföreningar och konsumenter vid nybyggnad, tillbyggnad och mycket omfattande ombyggnad av permanenta bostäder. 
 Utredningsbehov 
 En majoritet av remissinstanserna har varit positiva till de nyss nämnda föreslagna begränsningarna av skyddet mot fel inom bostads- byggandet. Flera remissinstanser har dock haft kritiska synpunkter. 
 Regeringen anser att ett särskilt skydd mot byggfel i första hand bör ses som en del av konsumentskyddet vid bostadsbyggande. Kravet på byggfelsförsäkring bör därför begränsas till de bygg- nadsarbeten där det finns ett särskilt behov av konsumentskydd. Mot bakgrund av den kritik som har riktats mot förslagen i nämnda promemoria finns det skäl att ånyo överväga behovet av ändringar i reglerna om byggfelsförsäkring. 
 468 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bilaga 2 
  
 Utgångspunkter för utredningsarbetet bör vara följande. Konsumenter som är s.k. självbyggare och som inte har upphandlat 
 några tjänster vid byggstarten har med rådande försäkringsvillkor endast möjlighet att få försäkringsskydd för fel i material och byggnadens konstruktion (jfr. 6 § 1 lagen om byggfelsförsäkring m.m.). Konsumentköplagen (1990:932) ger konsumenten ett två- årigt skydd för fel vid köp av byggnadsdelar som är avsedda att utgöra en huvudsaklig del av ett en- eller tvåbostadshus. En byggfels- försäkring för material fyller därmed en begränsad funktion. Frågan är om försäkringspremiens storlek i dessa fall står i rimlig proportion till den nytta konsumenten har av försäkringen. En möjlighet att undanta byggnadsarbeten där konsumenten/byggherren utför mer omfattande arbeten själv från kravet på byggfelsförsäkring bör därför utredas. 
 Tidpunkt för redovisning av uppdraget 
 Utredaren har i en skrivelse den 5 mars 2008 begärt att villkoren för arbetet ändras så att tidpunkten för redovisning av uppdraget senareläggs från den 31 maj 2008 till den 30 juni 2008. Orsaken är bl.a. att uppdraget är omfattande och att det under arbetets gång visat sig att förlängd tid skulle ge bättre förutsättningar att redovisa väl genomarbetade förslag och noggranna och fullständiga analyser av förslagens konsekvenser. 
 Regeringen anser att de skäl som utredaren angett tillsammans med de uppdrag som lämnas i dessa tilläggsdirektiv är tillräckliga för att begäran om förlängd tid ska medges. Uppdraget ska i sin helhet redovisas senast den 30 juni 2008. 
 Arbetsformer m.m. 
 Utredaren ska redovisa de samhällsekonomiska och andra konse- kvenser som förslagen medför. Det som sägs om kostnader och andra konsekvenser samt om arbetsformer i de tidigare beslutade direktiven gäller även fortsättningsvis. 
 (Miljödepartementet) 
 469 
 Bilaga 3 
 Sammanställning av enkätsvar 
 Byggprocessutredningen har genomfört en enkät bland landets byggnadsinspektörer. De har besvarat tio frågor om handläggning och om erfarenhet av tillämpningen av gällande bygglagstiftning. Det har inkommit 92 svar. Av svaren framgår att många av svaren har tillkommit tillsammans med flera kollegor vilket torde betyda att framförda synpunkter delas av betydligt fler inspektörer. 
 Fråga 1 
 Kan Du göra en uppskattning av hur lång handläggningstiden är i ett normalt bygglovsärende, d.v.s. tiden från det ansökan kom in till dess beslut om bygglov har fattats av nämnden? 
 86 svar har inkommit. 
 40.5 % (35 kommuner) har fattat beslut inom  
 1-4 
  veckor 
  
 46.5 % (40 
  
 ) 
  
 4.5-8 
  
 13 % (11 
  
 ) 
  
 9-16 
  
 86.5 % av kommunerna fattar alltså beslut inom c:a två månader. 
 Av enkäten framgår inte klart om besluten har fattats av nämnden eller på delegation. 
 Beslut i nämnden tar normalt längre tid då sammanträden sker med  
 4-6 
  veckors intervall. 
 I  
 4-5 
  kommuner tar besluten betydligt längre tid än två måna- der. 
 Fråga 2 
 I hur stor del av byggprojekten, grovt uppskattat, tror Du att KA (i nuvarande form), bidrar till att byggprojekten uppfyller samhälls- 
 471 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2008:68 
  
 kraven i större utsträckning än vad de skulle ha gjort utan KA? Kommentera gärna varför Du tror det! 
 56 svar innehåller uppskattade procentsiffror på frågan. 
  
 0-20 
  % (11 svar) 
  
 25-40 
  % ( 6  ) 
  
 46-60 
  % (16  ) 
  
 65-80% 
  (21  ) 
  
 85-100% 
  ( 2  ) 
 Positiva kommentarer i enkätsvaren: 
 Bidrar till att samhällskraven uppfylls i större  
 utsträckning-Har 
  en uppstyrande  
 effekt-Ja, 
  i de flesta  
 fall-Bidrar 
  en  
 del-Bättre 
  än ingen- Kan vara värdefullt stöd en för okunnig  
 byggherre-De 
  flesta är intresserade av att resultatet blir  
 bra-Rätt 
  stor  
 del-Blir 
 bättre-KA 
  bidrar en hel  
 del-De 
 Sandersstor utsträckning mer än utan Gutierrez viktig i små  
 projekt-Något- 
  Seriös KA bra i små  
 projekt-Utan 
  KA en stor  
 standardsänkning-KA 
  medverkar till att samhällskraven  
 uppfylls-Vid 
  engångsbyggande kan KA vara bra vid tolkning av lagkraven 
 Negativa kommentarer i enkätsvaren: 
 Ingen större  
 betydelse-Liten 
 del-Nej-Lite-Ytterst 
 lite-Ingen 
  skill-  
 nad-Ett 
  fåtal  
 bidrar-I 
  liten  
 omfattning-Bara 
  ett  
 namn-Knappast 
 något-Tror 
  inte att KA bidrar till att byggprojekten uppfyller sam-  
 hällskraven-Kunskapen 
  är inte stor om  
 samhällskraven-Nej-Nada- 
  KA har inte så jättestor  
 betydelse-Liten 
  del, KA är överskattad- Lika bekymrar sig lite om bygget, mer om papperen- Bra med eller utan  
 KA-De 
  flesta  
 KA-Få 
  KA hjälper  
 byggherren-Är 
  i vissa fall aldrig på  
 bygget-Till 
  mycket liten  
 del-Bara 
  ett namn på  
 papper-Ett 
  fåtal, för lite  
 engagemang-Egenkontrollen 
  görs slentrianmässigt, lika bra utan  
 KA-Är 
  inte alltför ofta på  
 bygget-Tvekar 
  till behovet av  
 KA-Bidrar 
 lite-Systemet 
  med KA är förkastligt vad gäller att förhindra byggnadstekniska  
 brister-I 
  ganska liten  
 omfattning-Bara 
  en  
 pappersmänniska-I 
  större projekt spelar det ingen roll om KA  
 finns-Ingen 
  större  
 betydelse-KA 
  är är för många byggherrar ett  
 illamåste-Uppdraget 
  uppfattas som ett namn på ett papper 
 472 
  
 SOU 2008:64 
  
 Bilaga 3 
  
 Allmänna kommentarer i enkätsvaren: 
  
 Varierar-Ingen 
 uppfattning-Omöjligt 
  att svara på- Beror  
 på-Varie- 
  rar starkt, beror på hur mycket byggherren  
 betalar-Bäst 
  med certi- fierad  
 KA-Har 
  svårt att inte godkänna en KA som godkänts i en annan kommun- Varierar, en fördel om ej certifierad, är då mer  
 intresserad-Bidrar 
  i väldigt liten  
 del-Individrelaterat-Fungerar 
  bra vid stora byggprojekt mindre bra vid mindre  
 projekt-Det 
  blir kon- flikter om KA är från entreprenadledet 
 Fråga 3 
 Skulle fler projekt bättre uppfylla samhällskraven om det även fanns en motsvarighet till ansvarig arbetsledare på bygget, och i så fall hur mycket bättre skulle det då bli, tror Du? 
 74 % (67 av svaren) anser att projekt med AA bättre uppfyller samhällskraven 
 5 % ( 5 av svaren)  ) anser inte att det blir bättre med AA i projektet 
 19 % (19   ) har ingen bestämd uppfattning 
 Positiva kommentarer i enkätsvaren: 
 Skulle bli dubbelt så  
 bra-Ja, 
  mycket mer än  
 idag-Ja, 
  minst det  
 dubbla-Ja, 
  det skulle bli som natt och dag mot vad det är idag- Givetvis skulle det bli  
 bättre-Ja, 
  absolut, minst det  
 dubbla-100 
  %  
 bättre-90 
  %  
 bättre-75 
  %  
 bättre-70 
  %  
 bättre-30 
  till 50 %  
 bättre-15 
  till 20 %  
 bättre-Ganska 
  mycket  
 bättre-Enormt 
  mycket bättre- Absolut, en markant  
 ökning-Ja, 
 definitivt-Solklart 
  att det skulle bli bättre- Absolut, det hade blivit mycket, mycket, mycket  
 bättre-Nu 
  är det brist på redovisad kompetens på  
 byggplatsen-Ja, 
  betydligt bättre 
 Övriga kommentarer i enkätsvaren: 
 Ingen skillnad-  
 Kanske-Ingen 
  uppfattning, men de jag talat med är  
 positiva-Kan 
  inte skada, men vem ska betala  
 tjänsten-Tror 
  inte att byggherren har råd med en  
 AA-Tveksam 
  om det skulle bli bättre 
 473 
  
 Bilaga 3 
  
 SOU 2008:68 
  
 Fråga 4 
 Skulle fler projekt uppfylla samhällskraven om byggnadsinspek- tören i sin tillsynsroll minst en gång skulle besöka arbetsplatsen och vilken övrig effekt skulle det i så fall ha, tror Du? 
 91svar har inkommit: 
 92.5 % (84 svar) anser att tillsynsbesök skulle förbättra upp- fyllande av samhällskraven, 5.5 % (5 svar) är tveksamma och 2 % (2 svar) tror inte på någon bättre effekt av att byggnadsnämnden besöker byggplatsen 
 Några kommentarer bland enkätsvaren: 
 Skulle sätta press på arbetsledning och  
 utförare-Respekten 
  skulle  
 öka-Skulle 
  medföra stor  
 effekt-Absolut-Mycket 
  bra  
 förslag-Flera 
  besök  
 behövs-Positivt 
  för alla  
 parter-Efterlevnaden 
  av regelverken skulle öka  
 avsevärt-Ger 
  byggnadsinspektörerna  
 erfarenhet-Ett 
  besök är för lite (tycker  
 flera)-Tror 
  ej att det ger nå´n  
 effekt-Får 
  begränsad  
 effekt-Stupar 
  nog p.g.a. tidsbrist 
 Fråga 5 
 Vad tror Du vore den enskilt viktigaste åtgärden för att få byggena att bättre uppfylla samhällskraven? 
 90 svar har inkommit: 
 Bättre tillsyn...(28 svar) 
  
 Införande av AA....(10 
  
 ) 
  
 Bättre kunskaper och kompetens....( 8 
  
 ) 
  
 Tydligare regler..( 6  
  
 ) 
  
 Bättre information från byggnadsnämnden...( 6 
  
 ) 
  
 Bättre resuser hos kommunen.( 4 
  
 ) 
  
 Fler besiktningar av besiktningsman..( 4 
  
 ) 
  
 Kommunal besiktningar...( 4 
  
 ) 
  
 Kompetentare KA.( 3  ) 
  
 Bättre projektering...( 2 
  
 ) 
  
 Bättre status på KA...( 1 
  
 ) 
  
 Projektledare som är KA..(..1 
  
 ) 
  
 Kommunen ordnar kurser....( 1 
  
 ) 
  
 474 
  
 SOU 2008:64 
  
 Bilaga 3 
  
 Yrkesbevis hos utförare.( 1  ) 
 Tuffare slutbevis..( 1  ) 
 Rättsligt och ekonomiskt ansvarig KA( 1  ) 
 Bygglov och bygganmälan slås ihop.( 1  ) 
 Certifierade projektörer och konstruktörer( 1  ) 
 Kvalitetssäkring av byggfirmor.( 1  ) 
 Lyfta fram teknikfrågorna..( 1  ) 
 Bättre samordning av projekteringen...( 1  ) 
 Krav på väderskydd..( 1  ) 
 Större engagemang hos byggherren..( 1  ) 
 Vet ej..( 2  ) 
 Fråga 6 
 Hur vanligt är det att ett hus flyttas? Ange ungefär hur många hus som har flyttats (inom eller till kommunen) de senast 10 åren. Vad är orsaken till flytten? Hur har kommunen hanterat dessa (ställt nybyggnadskrav, ställt ändringskrav eller något annat?) 
 Svaren är svåra att sammanställa, men av de 91 svaren har 44 % (c:a 40 svar) aldrig haft något ärende i form av flyttning av hus. 
 Flyttning av hus verkar vara vanligast i Norrland  
 (40-tal 
  hus i Luleå,  
 20-tal 
  hus i Skellefteå och ett  
 15-tal 
  hus i Härjedalen). De övriga kommunerna har under de senaste 10 åren haft mindre än 15 husflyttningar, de flesta  
 1-2 
  hus. Av kommentarerna framgår att de flesta av dessa hus har varit skolbaracker, militärbaracker, förrådsbyggnader och fritidshus. Många av husen har flyttats i samband med uppförande av nya hus på fastigheten. En upp- skattning av redovisningen i enkäten är att  
 200-300 
  hus totalt har flyttats de senaste 10 åren. 
 I de fall hus har flyttats har ett  
 20-tal 
  kommuner krävt att nybyggnadskraven skall följas och ett  
 10-tal 
  kommuner har tillämpat en skälighetsbedömning. 
 Fråga 7 
 Får kommunen frågor från fastighetsägare som rör ändringsåtgär- der, t.ex. krav som gäller, vilka ändringsåtgärder som är anmäl- ningspliktiga, o.s.v.? 
 475 
 Bilaga 3 SOU 2008:68 
 91 svar har inkommit: 
 82.5 % (75 av svaren) får av och till frågor om ändringsåtgärder 
  
 m.m. 
  
 13 % (12  
  
 )  mera sällan  
  
 4.5 % ( 4  
  
 ) har ej fått några frågor om 
  
 Fråga 8 
 Ser Ni något behov av att förtydliga underhållsreglerna i PBL och BVL? Och i så fall i vilket avseende? 
 86 svar har inkommit: 
 43 % (37 av svaren) anser att reglerna bör förtydligas 29 % (25   )  ej att    
 28 % (24   ) har inga synpunkter, vet ej eller är tvek- samma till behovet av lagändringar 
 Fråga 9 
 Hur många fall per år blir uppskattningsvis föremål för sanktioner enligt 10 kap. PBL? Vilka är de vanligaste sanktionerna? Före- kommer det att kommunen för talan hos domstol om tilläggs- avgift? Om  
 inte-varför? 
  
 Drygt hälften av de  
 90-talet 
  kommuner som svaren repre- senterar har vid något eller några tillfällen använt sig av sank- tioner vid olika tillfällen. Antalet varierar från något enstaka till ett  
 30-tal 
  fall (i ett par kommuner  
 40-50 
  fall) per år i respektive kommun. 
 Svaren är svåra att sammanfatta men klart är att byggnads- avgift är det överlägset oftast förekommande sanktionen. Den särskilda avgiften är sällan förekommande p.g.a. att den varit så låg att den uppenbarligen knappt uppvägt de administrativa kostnaderna. Vite förekommer också i relativt begränsad omfattning enligt enkäten. 
 Den dominerande orsaken till sanktionerna är olovligt upp- förda byggnader eller tillbyggnader och ovårdade tomter. I många enkäter konstateras att det är vanligt att många av dessa formella avsteg från bygglagstiftningen hanteras med skrift- 
 476 
  
 SOU 2008:64 
  
 Bilaga 3 
  
 växlingar mellan kommunen och fastighetsägarna/byggherrarna som då rättar till det felaktiga eller söker bygglov i efterhand utan förelägganden i övrigt. 
 Tilläggsavgiften är inte populär. Ett  
 20-tal 
  kommuner går inte vidare till Länsrätten med begäran om uttagande av sådan avgift, bl.a. av det skälet att avgiften tillförs statskassan och att det uppenbarligen upplevs krångligt. I en del fall saknas poli- tiskt stöd för att gå vidare med sådana ärenden. 
 Fråga 10 
 Vid hur många tillfällen har byggnadsnämnden de senaste 10 åren beslutat att den kvalitetsansvarige skall bytas ut? 
 87 svar har inkommit, två kommuner vet ej om sådana beslut före- kommit: 
 71 % (65 av svaren) av kommunerna har ej fattat beslut om utbyte av KA 
 24 % (22   )    vid något eller några tillfälle fattat beslut om utbyte av KA 
 I de fall beslut om utbyte av KA har fattats har det i de flesta fall rört sig om  
 1-2 
  fall under den senaste  
 10-årsperioden. 
  I  
 6-7 
  av kommunerna har det varit  
 5-10 
  fall under samma period. I en del av fallen har det skett på begäran av byggherren. 
 477 
 Bilaga 4 
 Förändringar i plan- och bygglovsprocessen – konsekvenser för kommunerna? 
 I detta PM analyserar vi utredningsförslagets förändringar vad avser dels processen för att upprätta  
 detaljplaner 
 , dels  
 bygglovs- och kontrollsystemet.  
 Analysen fokuserar huvudsakligen på förslagets konsekvenser för  
 kommunerna 
 , men även länsstyrelsernas roll berörs något. I en avslutande del görs en sammanfattande bedöm- ning av utredningsförslagets effekter. 
 För tydlighetens skull bör understrykas att vi  
 inte  
 lämnar syn- punkter på om utredningsförslaget är bra eller dåligt i olika avseenden. Syftet, och vårt uppdrag, har varit att belysa förslagets konsekvenser för, företrädesvis, kommunerna. 
 Stockholm  
 2008-06-05 
  
 Norton och White 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2008:68 
  
 1 Planprocessen 
 En jämförelse av planprocessen enligt gällande lagstiftning och utredningens förslag kan schematisk åskådliggöras med nedanstående figur. 
 Figur 1 Schematisk jämförelse av detaljplaneprocessen enligt nuvarande lagstiftning och utredningsförslaget. 
  
 Nuvarande ordning 
  
 Föreslagen ordning 
  
 Översiktsplan 
  
 Översiktsplan 
  
 Ansökan om 
  
 planbesked 
  
 Tidsfrist på 
  
 Kommunalt beslut 
  
 Beslut om 
  
 3 månader 
  
 om planstart 
  
 planbesked 
  
 Samråd 
  
 Plan 
  
 Samråd 
  
 Plan 
  
 program 
  
 program 
  
 Samråd 
  
 Plan- 
  
 Plan- 
  
 Samråd 
  
 Plan- 
  
 Plan- 
  
 Samråd 
  
 förslag 
  
 förslag 
  
 förslag 
  
 förslag 
  
 Samrådsredogörelse 
  
 Samrådsredogörelse 
  
 Kungörelse om 
  
 Underrättelse om 
  
 utställning 
  
 granskning 
  
 Utställning 
  
 Granskning 
  
 Utlåtande 
  
 Granskningsutlåtande 
  
 Antagande av 
  
 Antagande av 
  
 detaljplanen 
  
 detaljplanen 
  
 Underrättelse om 
  
 Underrättelse om 
  
 planantagandet 
  
 planantagandet 
  
 Som framgår av figuren föreslår utredningen två väsentliga föränd- ringar i detaljplaneprocessen. För det inledande skedet av processen införs bestämmelser om att kommunen ska besluta om ett s.k.  
 planbesked 
 . Vidare inför utredningen en möjlighet för kommunen 
 480 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bilaga 4 
  
 att undvara  
 samråd  
 kring ett planförslag, i de fall samråd redan skett i samband med upprättande av planprogram. Därutöver föreslår utredningen administrativa förenklingar i samband med utställning/ granskning av detaljplaner. 
  
 1.1 
  
 Ansökan och beslut om planbesked 
  
 En nyhet i förhållande till nuvarande lagstiftning är utredningens förslag att den som berörs av frågan ska kunna ta initiativ till att upprätta, ändra eller upphäva en detaljplan, genom att ansöka hos byggnadsnämnden om ett s.k.  
 planbesked  
 (1 kap. 3a § och 5 kap. 17a § 1 st.). 
  
 1  
  
 När en sådan, skriftlig, ansökan kommer in ska kommunfullmäktige senast inom  
 tre månader  
 fatta beslut om planbesked, såvida inte sökanden och nämnden kommit överens om en längre tid (5 kap. 17a §  
 2–3 
  st.). I ärenden som inte är av principiell beskaffenhet, eller i övrigt av större vikt, får fullmäktige delegera till kommunstyrelsen eller byggnadsnämnden att besluta om planbesked (5 kap. 17c §). Ett beslut om planbesked, som innebär att ansökan avslås, ska  
 motiveras  
 (5 kap. 17d § 2 st.). 
  
 2  
  
 Av utredningens motivtext framgår då att ett avslag måste hämta stöd i sådana aspekter som PBL behandlar. En kommun ska således inte kunna åberopa t.ex. resursbrist som motiv för att vägra planläggning. 
 Redan i dag finns allmänna regler i förvaltningslagen om att kommunen enkelt, snabbt och billigt ska handlägga ärenden. 
  
 3  
  
 Mot just denna bakgrund innebär inte utredningens förslag någon radikal nyhet. Men förslaget innebär dock en tydlig formalisering och precisering av att kommunens besked om planläggning ska motiveras och ges inom in en viss angiven tid. 
 Många kommuner har redan i dag rutiner för hur besked i detalj- planefrågor ska hanteras. 
  
 4  
  
 För sådana kommuner torde utrednings- förslaget inte kräva några större resursinsatser för motivering och snabbhet, även om det naturligtvis kan bli fråga om vissa 
  
 1 
  
 Ett s.k. planbesked ska beslutas även i de fall kommunen själv, utan föregående ansökan, har för avsikt att påbörja detaljplanearbete (5 kap. 17b §). 
  
 2 
  
 I paragrafens 2 st. finns också bestämmelser om att beslutet ska hållas tillgängligt hos kommunen och på kommunens webbplats. Vidare ska kommunen skicka en skriftlig underrättelse, eller en elektronisk underrättelse om det bedöms lämpligt, till den sökande. 
  
 3 
  
 I lagen finns dock inte något krav på att motivera ett beslut att  
  
 inte  
 påbörja detaljplanering (se 20 och 31 §§ förvaltningslagen). 
  
 4 
  
 Vid t.ex. en sökning på Internet/Google med ansökan om detaljplan framgår att många kommuner i dag använder färdiga ansökningsblanketter för intressenter som vill få till stånd en planprövning. 
  
 481 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2008:68 
  
 omställningskostnader. Andra kommuner kan ha mindre genom- arbetade riktlinjer för hur initiativ till detaljplanering ska behandlas, och i dessa fall kan det behövas administrativa förändringar som kräver resurser, åtminstone under ett övergångsskede. 
 Generellt sett är det dock vår bedömning, att farhågor för ökade kommunala kostnader för att behandla ansökningar om planbesked inte bör överdrivas. Det finns flera skäl till denna bedömning. 
 Utredningsförslaget ställer krav på att en ansökan om planbesked ska ha en viss  
 kvalitet.  
 Ansökan ska vara skriftlig och innehålla en karta med beskrivning av det huvudsakliga ändamålet med planen och den planerade bebyggelsens karaktär och ungefärliga omfattning (5 kap. 17a § 2 st.). Kommunen är alltså inte skyldig att behandla ofullständiga ansökningar (5 kap. 17a § 3 st.). Eftersom den sökande dessutom har kostnader för att upprätta en ansökan och utrednings- förslaget ger kommunen rätt att ta ut avgifter för sitt beslut om planbesked (enligt 11 kap. 5 §), torde risken för okynnes- ansökningar vara försumbar. 
 En del av de privata initiativ till planläggning, som redan i dag förekommer, avser s.k. frimärksplaner för små områden eller enstaka fastigheter. För att bygglov ska kunna beviljas krävs en planändring, eftersom den föreslagna åtgärden inte är att betrakta som en mindre avvikelse från den befintliga planen. I det samman- hanget föreslår utredningen en viktig nyhet. Bygglov ska kunna ges till åtgärder som strider mot en detaljplan (eller en fastighetsplan), om åtgärden är godtagbar med hänsyn till dess omfattning och planens syfte, s.k.  
 godtagbar avvikelse  
 (8 kap. 11b §). 
  
 5  
  
 Denna ökade möjlighet att kunna lämna bygglov i strid mot planer torde minska behovet av planändringar – och därmed behovet av planbesked. 
 I många kommuner sker byggandet – till stor och ibland över- vägande del – på mark som ägs av kommunen. Vad gäller planbesked gör utredningsförslaget inte någon åtskillnad mellan kommunal- och privatägd mark. I princip är det därför möjligt för en privat intressent att ansöka om planbesked även på kommunal mark, såvida den sökande anses berörd (5 kap. 17a § 1 st.). Så kan t.ex. vara fallet när  
 både  
 kommunal och privat mark bör detaljplane- läggas i ett sammanhang. Frågan är dock hur man ska se på mark som i sin  
 helhet  
 ägs av kommunen. Ska kommunen då vara skyldig att, materiellt, pröva en ansökan om planbesked eller räcker det med konstatera att den sökande inte är berörd? Hursomhelst; vi 
  
 5  
 I sådana fall behövs inte någon planändring om inte tillbyggnad eller ändring av ett byggnadsverk får betydande inverkan på omgivningen (se föreslagen 5 kap. 1 § ). 
 482 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bilaga 4 
  
 gör bedömningen att privata ansökningar om planbesked på kom- munal mark i praktiken kommer att vara relativt få. Varför skulle en privat intressent upprätta, bekosta och torgföra en ansökan om planbesked, när regelverket för kommunala markförsäljningar och s.k. markanvisningar inte kan garantera att den sökande sedermera får genomföra projektet? 
  
 6 
  
 Det ovanstående indikerar, att ett införande av planbesked inte kan förväntas medföra en anstormning av ansökningar om plan- läggning som kommunen måste ta ställning till. Mängden ansök- ningar om planbesked torde därför inte komma att utgöra någon påtagligt ökad belastning på de kommunala resurserna. 
 Enligt utredningsförslaget ska kommunfullmäktige fatta beslut om planbesked inom en viss tid. Huvudregeln i förslaget är tre månader (5 kap. 17a § 3 st.). Denna tidsfrist kan verka kort och för tydlighetens skull bör påpekas att planbeskedet inte innebär att  
 lösa  
 planeringsfrågor, utan att besluta om huruvida det är lämpligt att  
 påbörja  
 detaljplaneläggning. Vår bedömning är att denna tidsfrist i många fall är tillräcklig utan några mer resurskrävande förändringar av kommunernas prövnings- och beslutshantering i initierings- skedet. Vid mer komplicerade och större bebyggelseprojekt torde dock tidsfristen vara alltför snålt tilltagen. Utredningsförslaget öppnar då för möjligheten, att kommunen (byggnadsnämnden) och den sökande kan komma överens om en längre tid. Denna avtalsmöjlighet torde komma att utnyttjas i relativt stor utsträckning, när det är uppenbart för såväl den sökande som kommunen att tremånadersfristen är orealistisk. 
 Sammanfattningsvis gör vi följande bedömning: Privata plan- initiativ tas redan i dag och behandlas på mer eller mindre informell väg. Ett införande av planbesked i lagstiftningen torde inte i sig medföra en ökad ärendebelastning på kommunerna. Kanske skulle en lagreglerad formalisering av initieringsskedet snarare kunna få en återhållande effekt, genom att det ställs krav på ansökans kvalitet och att avgifter får tas ut för behandling av ansökan. Inte heller den kommunala tidsfristen för beslutsfattande ser vi som ett långsiktigt problem. Särskilt inte mot bakgrund av att fristen kan förlängas genom överenskommelser. Under ett övergångsskede torde dock 
  
 6  
 Se  
 EU-kommissionens 
  Meddelande om inslag av stöd vid statliga myndigheters försäljning av mark och byggnader (97/C 209/03), som föreskriver att det allmänna ska, genom anbudsförfarande eller på annat sätt, garantera att fastigheter säljs till marknadsvärdet. Se även cirkulär 2007:8 från Sveriges Kommuner och Landsting. 
 483 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2008:68 
  
 många kommuner behöva se över och förändra sina beslutsrutiner, vilket tar tid och resurser i anspråk. 
  
 1.2 
  
 Upprättande av planprogram och planförslag 
  
 Den huvudsakliga ordning som i dag gäller för upprättande av plan- program och detaljplan föreslår utredningen kvarstå oförändrad. Det finns dock väsentliga nyheter i utredningsförslaget. 
 I ett planbesked, som behandlats ovan, ska  
 den sista dag  
 då detaljplanen kan komma att antas (ändras eller upphävas) anges. Denna tid kan dock förlängas om det uppkommer oförutsedda omständigheter av betydelse eller om handläggningen fördröjs genom orsaker som ligger utanför kommunens kontroll (5 kap. 17d § 2 st.). Det kan uttryckas som att utredningen ställer upp ett krav på  
 tidplan  
 för planprocessens genomförande i syfte att öka förutsebarheten om byggstart. Vi bedömer att denna bestämmelse 
 – med de ventiler som finns i bestämmelsen – inte nämnvärt påverkar den kommunala arbetsbelastningen. 
 Utredningen föreslår vidare viktiga förändringar i samrådsplikten vid upprättande av planprogram och detaljplan (5 kap. 20 §). 
  
 När ett program utarbetas  
  
 ska  
 ett s.k.  
 programsamråd  
 hållas (5 kap. 20 § 1 st.). 
  
 7 
  
 I de fall en detaljplan upprättas, utan föregående program,  
  
 ska  
 ett s.k.  
 plansamråd  
 hållas (5 kap. 20 § 2 st.). Dvs. om ett program- samråd har genomförts behöver plansamråd inte ske. 
  
 Om kommunen anser det lämpligt,  
  
 kan  
 dock ett plansamråd ske även i de fall då ett program har utarbetats (5 kap. 20 § 3 st.). 
 Syftet med bestämmelserna är att, jämfört med nuvarande regler, ge kommunerna  
 möjlighet  
 att undvara ett samrådsskede. Sålunda ger utredningsförslaget utrymme för en förenkling av den kommunala hanteringen av detaljplaner. 
  
 7  
 Med myndigheter, kommuner, sakägare, organisationer etc, som anges i 5 kap. 20 §. 
 484 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bilaga 4 
  
 1.3 
  
 Utställning/granskning av planförslaget 
  
 Utredningsförslagets bestämmelser om myndigheters, sakägares m.fl. möjligheter att del av – och lämna synpunkter på – det framtagna planförslaget överensstämmer i princip med nuvarande ordning. Enligt förslaget ska det, innan detaljplanen antas, finnas en möjlighet att  
 granska  
 förslaget under viss  
 granskningstid  
 på minst tre veckor (5 kap. 23 § 1 st.). Förändringen innebär alltså att utställning har ersatts av granskning/granskningstid. En för- enklande nyhet är att underrättelse om granskningen ska vara skriftlig  
 eller  
 elektronisk om det bedöms lämpligt. 
  
 8  
  
 Dessutom föreslår utredningen att det obligatoriska kravet på  
 kungörelse  
 om utställningen i ortstidning, enligt i 5 kap. 24 §, slopas. Detta innebär minskade kostnader i form av arbete, annonsering m.m. 
 Planförslaget ska hållas tillgängligt hos kommunen. En nyhet av teknisk natur är att planförslaget  
 även  
 ska finnas på kommunens webbplats (5 kap. 23 § 2 st.). Efter granskningstiden ska kommunen sammanställa synpunkter som framförts skriftligen i ett  
 gransknings- utlåtande 
 , som ska finnas hos kommunen och på kommunens webbplats (5 kap. 27 §). Det är i dag vanligt att planförslag och antagna detaljplaner finns tillgängliga på kommunernas hemsidor. Utredningens förslag att så  
 ska  
 vara fallet för planförslag, får därför betraktas som ett överkomligt krav. 
  
 1.4 
  
 Antagande av detaljplanen 
  
 Beslutet om att anta detaljplanen ska finnas tillgängligt hos kom- munen och på kommunens webbplats (5 kap. 30 § 1 st.). Under- rättelse om beslutet ska, som i dag, skickas till länsstyrelsen, region- planeorgan och kommuner som berörs av planen och dem (angivna i 5 kap. 20 §), som har lämnat synpunkter på planen under granskningstiden som inte har blivit tillgodosedda. 
 Även här föreslår utredningen att kravet på  
 kungörelse  
 om planantagandet i ortstidning (enligt 5 kap. 30 §) slopas. Det räcker med att planbeslutet finns tillgängligt hos kommunen och på kom- munens webbplats. Utredningens förslag innebär alltså administrativa förenklingar i förhållande till gällande bestämmelser. 
  
 8  
 Till myndigheter, kommuner, sakägare, organisationer etc., som anges i 5 kap. 20 §. 
 485 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2008:68 
  
 1.5 
  
 Upphävande av planer efter genomförandetiden 
  
 I nuvarande lagstiftning gäller bestämmelserna i 5 kap.  
 18–31 
  §§, förutom när detaljplaner upprättas, även när detaljplaner ändras eller upphävs. Utredningen föreslår dock att endast 5 kap.  
 23–31 
  §§ ska tillämpas för planer som  
 upphävs efter detaljplanens genom- förandetid.  
 Det betyder att bestämmelserna om planprogram inte längre ska gälla. Även i detta avseende innebär utredningsförslaget en förenkling (även om de praktiska effekterna av förenklingen torde vara små). 
  
 1.6 
  
 Länsstyrelsens roll i planärenden 
  
 När det gäller länsstyrelsens roll i planärenden syftar utredningens förslag till dels administrativa förenklingar, dels ökad tydlighet i relationen mellan kommun och länsstyrelse. 
 Enligt nuvarande regler ska samråd ske med länsstyrelsen i alla planärenden. Utredningsförslaget innebär att länsstyrelsen själv får avgöra om och hur samråd ska ske när planen enligt kommunens bedömning inte medför en betydande miljöpåverkan (5 kap. 22 §). Förslaget kan således spara en del arbete för såväl länsstyrelse som kommun. Ytterligare besparingar kan ske genom att underrättelse om granskningsyttrande liksom underrättelse om beslut om antagande föreslås kunna ske elektroniskt. 
 I motivtexten framhäver utredningen att kommunen som planmyndighet har ansvaret för lämplighetsbedömningar avseende t.ex. bebyggelsens närmare utformning. Länsstyrelsen ska visser- ligen kunna ge råd om tilllämpning av 2 och 3 kap. PBL, men fokus ska ligga på statens intressen och de bevakningspunkter som finns i nuvarande 12 kap. 1 §. Detta markeras i en särskild bestämmelse om innehållet i ett samrådsyttrande (5 kap. 24 §). Där stadgas att, om länsstyrelsen lämnar ett yttrande, ska det framgå om det kan befaras att föreslagen åtgärd strider mot någon av punkterna i 12 kap.1 §. 
 En sammanfattande bedömning är att utredningens förslag ger goda möjligheter för länsstyrelserna att bättre koncentrera arbetet med yttranden till det som är mest väsentlig ur statens synpunkt. 
 486 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bilaga 4 
  
 2 Bygglovs- och kontrollprocessen 
 En jämförelse av bygglovs- och kontrollprocessen enligt befintlig lagstiftning och utredningens förslag kan schematisk åskådliggöras med nedanstående figur. Notera att figuren visar processerna ur kommunens perspektiv. 
 Figur 2 Schematisk jämförelse av bygglovs- och kontrollprocessen enligt nuvarande lagstiftning och utredningsförslaget. 
 Nuvarande ordning 
 Råd och upplysningar 
 Ansökan om bygglov 
 Ev. grannehörande. Prövning av plats, placering och yttre utformning 
 Bygglov 
 Bygganmälan 
 Godkänd kvalitetsansvarig 
 Beslut om kontrollplan 
 Behandling av anmälningar och kontrollintyg 
  
 Föreslagen ordning 
  
 Råd och 
  
 upplysningar 
  
 Ansökan om 
  
 bygglov 
  
 Ev. grannehörande. 
  
 Tidsfrist på 
  
 Prövning av plats, 
  
 placering, yttre och 
  
 10 veckor 
  
 invändig  
 utformning 
  
 Bygglov 
 Kontrollansvarig 
 Församråd 
 Tekniskt samråd 
 Byggstartbesked 
 Beslut om kontrollplan 
 Behandling av anmälningar och kontrollintyg 
 Slutsamråd 
  
 Slutbevis 
  
 Slutbesked 
  
 487 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2008:68 
  
 Nuvarande ordning innehåller två startpunkter och två processer – bygglov och bygganmälan – dvs. varje projekt genererar i princip två ärenden. Med utredningens förslag samlas hanteringen i en process med en startpunkt. Det bör kunna ge administrativa förenklingar. 
 Nyheter i utredningens förslag avseende delbeslutet bygglov är dels tidsfristen för beslut, dels att prövningen även ska omfatta invändig utformning (lämplighet för avsedd användning + till- gänglighet). I den efterföljande kontrollprocessen är en väsentlig nyhet att arbetet med en åtgärd inte får påbörjas förrän byggnads- nämnden fattat beslut om detta – i form av ett byggstartbesked. 
  
 2.1 
  
 Bygglovsplikten – antal åtgärder och ärenden 
  
 Bygglovsplikten i det nya sammanhållna systemet täcker in åtgärder som i dag kräver bygglov enligt 8 kap. och åtgärder som kräver bygganmälan enligt 9 kap. Dvs. bygglovsplikten vidgas med ett antal tekniska åtgärder utan det speglar någon ökning av kretsen åtgärder som ska behandlas av byggnadsnämnden. 
 I föreslagen lagtext slopas nuvarande formulering om bygglovs- plikt för ytterligare lägenhet/lokal. Eftersom bygglovsplikten i det nya systemet omfattar väsentliga ändringar av en byggnads plan- lösning kommer anordnande av ytterligare lägenhet/lokal ändock att prövas, eftersom åtgärden rimligen innebär ändrad planlösning. Lagtextens förändring i detta avseende bör därför inte föranleda någon nämnvärd ändring i antal ärenden. 
 Enligt förslaget ska vissa ytterligare tekniska förändringar av byggnader behandlas av byggnadsnämnden. Tydligast gäller detta åtgärder som påverkar brandsäkerhet. Dessutom innehåller förslaget en utökad bygglovsplikt för fasadändringar. 
 Hur många fler ärenden som genereras av sistnämnda utökningar är svårt att bedöma. Med förbehåll för den osäkerheten blir huvud- intrycket att utredningens förslag i sin helhet inte har någon stor inverkan på antalet ärenden. 
  
 2.2 
  
 Prövningens materiella omfattning 
  
 Första skedet i prövningen av ett byggnadsärende föreslås liksom i dag utmynna i ett beslut – bygglov – där delar av samhällets krav har prövats. På samma sätt som i dagens bygglov ska det ske en 
 488 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bilaga 4 
  
 fullständig tillåtlighetsprövning enligt 2 kap. samt 3 kap.  
 1–2 
  §§. En skillnad blir dock att bygglovsprövningen även ska inbegripa en bedömning om förslaget  
 kan antas komma att  
 uppfylla 3 kap. 3 §, dvs. kraven på byggnaders lämplighet för avsett ändamål samt tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga. 
 Hur förändrar detta byggnadsnämndernas arbetsinsats? Första tanken är att det ställer högre krav på kompetens och innebär mer granskningsarbete. Men, redan i dag ingår det i myndighetens ansvar att kunna bedöma dessa frågor för att ge råd, ställa krav i kontroll- plan m.m. Ur detta perspektiv bör den nya bygglovsprövningens översiktliga bedömning av ändamålsenlighet och tillgänglighet inte innebära någon stor dramatik. Att bedömningen nu blir tvingande och formaliserad på ett annat sätt kräver ändock en del ytterligare arbete, särskilt i ett övergångsskede då kompetens och rutiner behöver skärpas. 
 Efter bygglovet, när byggprojektet har redovisats i detalj, sker ytterligare en materiell prövning inför byggstartbesked. Byggnads- nämnden ska då bedöma om den sökta åtgärden  
 kan antas komma att  
 uppfylla dels de preciserade kraven på ändamålsenlighet och tillgänglighet som framgår av föreskrifter, dels övriga tekniska egen- skapskrav som framgår av föreskrifter. Detta moment finns inte i dag. Men, enligt samma resonemang som ovan bör inte byggnads- nämnderna vara helt oförberedda på uppgiften. Även i nuvarande process med bygganmälan ska myndigheten ha kompetens för att ge råd om tekniska egenskapskrav, besluta om kontrollplan och kunna ingripa om det uppdagas att tekniska krav inte följs. I praktiken medför nog ändock byggstartbeskedet (tillsammans med andra ändringar i kontrollsystemet, se nedan) att många byggnads- nämnder – som tappat en del teknisk kompetens efter 1995 års reform – måste stärka sin tekniska kompetens. 
  
 2.3 
  
 Prövning av avvikelse från planbestämmelse 
  
 Bestämmelserna om när bygglov får beviljas i strid mot detaljplan eller fastighetsplan ändras i riktning mot att fler fall ska kunna tillåtas. Under en tid kommer det att råda viss osäkerhet om hur de nya reglerna ska tolkas. Men allteftersom rättspraxis utvecklas och byggnadsnämnderna lär om bör arbetsinsatserna för de materiella 
 489 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2008:68 
  
 prövningarna minska. Vi bedömer att prövningarna, på sikt, blir vare sig mer eller mindre betungande. 
  
 2.4 
  
 Förfarande vid grannehörande 
  
 Dagens bestämmelser om grannehörande vid planavvikelse eller byggande utanför plan, kompletteras vad gäller förfarandet. I lagtexten införs ett uttryckligt krav på att avvikelsen noga ska beskrivas och att grannehörande inte kan ombesörjas av sökanden (8 kap. 22 §). Här har kommunerna hittills arbetat olika. Många, kanske de flesta, har dock haft som normal rutin att avvikelsen beskrivs av bygglovshandläggaren som också svarar för granne- hörandet. Byggnadsnämnder som däremot godtagit att sökanden bifogat grannars underskrifter på ansökningshandlingarna – utan att avvikelsen definierats av nämnden – kommer att få mer arbete. 
 I en strävan att anpassa ärendehantering till modern teknik och underlätta administrationen införs en möjlighet att underrätta grannar elektroniskt. Samtidigt införs ett krav i 8 kap. 22 § 2 st. att ansökningshandlingar i ett ärende som är ute på yttrande ska hållas tillgängliga på kommunens webbplats. (I ett fall med planavvikelse får detta rimligen tolkas som att även avvikelsen ska beskrivas på kommunens webbplats ihop med ansökningshandlingen.) I kom- muner utan väl fungerade datorsystem för hantering av lovhandlingar och publicering av dessa på webben, kommer att krävas betydande arbetsinsatser för att få sådana system i drift. 
  
 9  
  
 På längre sikt bör dock föreslagna regler i 8 kap. 22 § kunna leda till besparingar. 
  
 2.5 
  
 Tidsfrister för prövning av bygglov 
  
 Utredningen föreslår i 8 kap. 26 § en lagregel med lydelse: Beslut i ärenden om lov ska, om det inte finns särskilda skäl mot detta, meddelas senast inom tio veckor från den dag då en fullständig ansökan kom in till nämnden. Hur stor är då sannolikheten att byggnadsnämnderna inte klarar tidsfristen? Behöver kommunerna mer allmänt ändra arbetssätt och/eller skaffa mer personal? 
  
 9  
 I dagsläget finns ett begränsat antal kommuner som via hemsida visar inkomna bygglovsärenden och/eller kungörelser om ärenden där grannehörande krävs. På många håll pågår utvecklingsarbete med ärendehanteringssystem för bygglov och kopplingar till hemsida. Vid ikraftträdande av utredningens förslag kommer nog ändock många – eller kanske flertalet – kommuner att sakna system som på ett bra sätt uppfyller kraven på publicering på webben. 
 490 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bilaga 4 
  
 Vi har svårt att bedöma detta. Det saknas i dag landsomfattande statistik över handläggningstider. Via kommunernas hemsidor och en del begränsade sammanställningar för grupper av kommuner framskymtar en spretig flora av statistik. Många sammanställningar räknar från ansökningsdagen medan utredningens föreslagna tidsfrist räknas från den dag då ansökan är fullständig. Det är dock tydligt att genomsnittliga handläggningstider skiljer sig väsentligt mellan kommunerna. Även om kanske flertalet kommuner i landet som genomsnittsvärden klarar föreslagen tidsfrist finns kommuner som i dag inte gör det. Dessa kommuner behöver således vidta åtgärder vad gäller rutiner och/eller personal. 
  
 2.6 
  
 Bygglovets innehåll 
  
 En skillnad jämfört med dagens system är att i beslut om bygglov ska anges om kontrollansvarig behövs och vem/vilka det är. För kommunens del kan uppgiften jämföras med nuvarande skyldighet att klara ut med byggherren vem som är kvalitetsansvarig. Momentet innebär således knappast någon påtagligt ändrad arbetsinsats. 
  
 2.7 
  
 Publicering och underrättelse om bygglov 
  
 Förslaget innehåller regler om publicering av beslut i lovärenden (8 kap. 27 § 1 st.). Ett beslut ska, så snart protokollet har justerats, hållas tillgängligt hos kommunen och på kommunens webbplats. Motsvarande regler finns inte i dagens plan- och bygglag. För många kommuner kommer webbpubliceringen att kräva betydande arbets- insatser för att införa väl fungerande system där ärendehantering kopplas till webben, så att beslut och godkända lovhandlingar kan visas (se kommentar ovan). 
 Nuvarande bestämmelser om vilka som ska underrättas om lov ändras inte. Arbetet med underrättelse kommer dock att kunna förenklas eftersom det införs en möjlighet att skicka underrättelse elektroniskt. Sammantaget torde regeländringarna om publicering och underrättelse på sikt kunna underlätta arbetet. 
 491 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2008:68 
  
 2.8 
  
 Förfarandet efter bygglov – kontrollsystemet 
  
 Det samlade intrycket av föreslaget kontrollsystem är att det medför ökade krav på kommunerna vad gäller teknisk kompetens och arbetsinsats. Dels ställs större krav på ställningstaganden från byggnadsnämndens sida, dels innehåller systemet fler moment. I enkla ärenden kan visserligen processen förenklas. Men huvud- intrycket av ett mer ambitiöst system består. Nedanstående över- siktliga genomgång åskådliggör detta. 
 Byggnadsnämnden  
 eller byggherren  
 får kalla till ett församråd före det tekniska samrådet. Om församråd hålls så ska detta dokumenteras i ett protokoll. Vid det följande tekniska samrådet ska byggnadsnämnden klara ut ett antal punkter som anges i 9 kap. 3 §. Exempelvis ska nämnden gå igenom sina synpunkter på de tekniska lösningarna, byggherrens förslag till arbetsansvarig och den kontrollansvariges yttrande över projektering. Även vid det tekniska samrådet ska föras protokoll. Sammantaget innebär före- slagna regler om samråd att nämnden får en mer omfattande upp- gift än med nuvarande bestämmelser om byggsamråd. 
 Beslutet om byggstartbesked innefattar mer än nuvarande beslut om kontrollplan. Den kanske väsentligaste skillnaden är att nämnden ska bedöma om den sökta åtgärden kan antas komma att uppfylla tekniska föreskrifter. Eftersom beslutet också styr tidpunkt för byggstart ställs högre krav på byggnadsnämndernas agerande. 
 Skyldigheten att utöva tillsyn markeras på ett tydligare sätt än i dag. I 9 kap. 15 § stadgas att tillsyn normalt ska omfatta minst ett besök på byggarbetsplatsen. 
 Slutsamråd införs som ett nytt moment. Vid slutsamrådet ska byggnadsnämnden bl.a. gå igenom kontrollplanens genomförande och tillgänglig dokumentation över arbetets utförande och ta ställning till behov av kompletterande kontroll av särskilt sakkunnig. Protokoll ska föras. 
 Efter slutsamråd ska utfärdas ett slutbesked, efter att nämnden prövat om förutsättningarna för detta är uppfyllda enligt 9 kap. 17 §. På motsvarande sätt som nuvarande slutbevis bekräftar beslutet att kontrollplanen är uppfylld. 
 492 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bilaga 4 
  
 2.9 
  
 Sanktionssystemet – avgifter och förelägganden 
  
 Utan att gå in på detaljer kan konstateras att de föreslagna reglerna om byggsanktionsavgift innebär en väsentlig förenkling för kom- munerna, framför allt genom slopandet av nuvarande procedur för uttag av tilläggsavgift. En annan konsekvens är att mer av sanktions- avgifterna tillfaller kommunen. Den samlade effekten bör kunna bli att byggnadsnämnderna kan hantera fler ärenden angående över- trädelser. 
 Utredningen föreslår att föreläggande om rättelse i vissa fall ska kunna riktas mot den som ägaren/byggherren anlitat för att utföra arbetet (10 kap. 12 § 2 st.). Detta gäller situationer då bygglov beviljats men då utförandet strider mot PBL eller mot tekniska föreskrifter. Dessutom krävs att ägaren godkänner att föreläggandet riktas mot entreprenören. Avsikten med förslaget är att sätta större press på dem som utför arbetena och om något går fel kunna bistå den som beställt arbetena. Konsekvenserna för kommunen kan då naturligen också bli att byggnadsnämnderna engageras oftare än i dag – genom att ägaren upptäcker felen och vänder sig till nämnden. 
 3 Sammanfattande bedömningar 
 I detta avslutande avsnitt sammanfattar vi vår bedömning av utred- ningsförslagets konsekvenser vad avser planprocess, bygglov och kontroll. Dessutom lämnar vi några synpunkter på kommunens personella resurser samt avsaknaden av sanktioner om en kommun överskrider de tidsfrister som utredningen föreslagit. 
 Planprocessen 
 När det gäller planprocessen föreslår utredningen ett flertal effektivi- seringar och förenklingar. När ett planprogram upprättas ska samråd ske. Men när samråd om programmet har skett öppnar utredningen en möjlighet att  
 inte  
 hålla samråd vid upprättande av själva plan- förslaget (5 kap. 20 §). Detta torde kunna medföra betydande kost- nads- och tidsbesparingar, jämfört med gällande lagstiftning där två samråd måste genomföras. 
 Vidare föreslår utredningen att de nuvarande bestämmelserna om  
 kungörelser  
 i ortstidning (5 kap. 24 och 27 §§) ska utgå, för att 
 493 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2008:68 
  
 ersättas av publicering på kommunens webbplats. Även detta är arbets- och kostnadsbesparande för kommunerna. 
 I syfte att formalisera initieringsskedet i planprocessen införs ett kommunalt  
 planbesked  
 om att påbörja planläggning (5 kap. 17a §). Ansökan om planbesked kan göras av den som är berörd av planen och kommunen måste då fatta beslut, negativt eller positivt för den sökande, inom tre månader. Privata planinitiativ tas redan i dag och ett införande av planbesked i lagstiftningen torde inte i sig medföra en ökad ärendebelastning på kommunerna. Inte heller tidsfristen ser vi som ett långsiktigt problem – särskilt inte mot bakgrund av att fristen kan förlängas genom överenskommelser. Under ett över- gångsskede är det dock nödvändigt att kommunala beslutsrutiner ses över och förändras, vilket tar tid och resurser i anspråk. Ett särskilt problem är också att många kommuner har svårigheter att rekrytera kompetent personal, se kommentar nedan. 
 Förutom en tidsfrist för planbeskedet ställer utredningen krav på att beskedet, enligt 5 kap. 17d §, ska ange en  
 sista dag  
 för detalj- planens antagande. Tiden kan dock förlängas om det uppkommer oförutsedda omständigheter av betydelse eller om handläggningen fördröjs genom orsaker som ligger utanför kommunens kontroll. Vår bedömning är att denna bestämmelse om tidsplanering – med sina ventiler – inte nämnvärt torde påverka kommunernas resurs- och arbetssituation. 
 Bygglov och kontroll 
 Kretsen av åtgärder som ska prövas av byggnadsnämnden föreslås i huvudsak oförändrad. Utredningens förslag medför med andra ord inte att antalet ärenden ökar. 
  
 10  
  
 Däremot blir nämndens prövningar i vissa fall mer omfattande än i dag. Nämnden ska i olika skeden av processen bedöma om åtgärden  
 kan antas  
 uppfylla krav vad gäller ändamålsenlighet, tillgänglighet och tekniskt utförande (brand- säkerhet, hållfasthet m.m.) Detta ställer särskilda krav på byggnads- nämndernas bemanning, se kommentar nedan. 
 I syfte att underlätta förfarandet vid prövning av lov och vid underrättelse om lovbeslut föreslår utredningen ökad användning av  
 e-post 
  och webb. Förslagen bör kunna spara arbete, även om det i ett uppbyggnadsskede kommer att krävas extra insatser vad gäller 
  
 10  
 Med reservation för att förslaget om ökad bygglovsplikt för fasadändring leder till fler ärenden. 
 494 
  
 SOU 2008:68 
  
 Bilaga 4 
  
 tekniska/administrativa system. I sistnämnda avseende finns stora skillnader mellan kommunerna. För att kommunerna på ett enklare sätt än i dag ska få tillgång till färdigutvecklade system är det väsentligt att pågående projekt med gemensamma system fortsätter. Utred- ningens förslag kan förhoppningsvis snabba på den utvecklingen, jämför situationen i Norge där 116 kommuner är anslutna till ett gemensamt system. 
  
 11 
  
 Tidsfristen för beslut om bygglov är satt till 10 veckor efter att ansökan är komplett. När ärenden drar ut på tiden är det ofta kom- pletteringar som är orsaken. Utredningens föreslagna tidsfrist förefaller därför inte alltför svår att klara för merparten av ären- dena. Tidsfristen för lov bör alltså inte i sig kräva stora personalför- stärkningar – förutom för kommuner som redan i dag är under- bemannade. Men, som nämnts, kan andra delar i utredningens för- slag ställa krav på förstärkningar. 
 Förfarandet efter bygglov (kontrollsystemet) är mer utvecklat än dagens system. Lagtexten anger mer utförligt vad som ska ske i olika skeden och byggnadsnämnden får fler uppgifter. Bland annat ingår fler samråd, vilka kräver förberedelser, och ett särskilt beslut om när bygget får starta (som kan överklagas). Vidare innehåller kontrollsystemet ytterligare en aktör jämfört med nuvarande system, nämligen  
 arbetsansvarig 
 . Rollfördelningen mellan kontrollansvarig och arbetsansvarig kan nog i vissa fall bli föremål för frågor till byggnadsnämnden. Sammanfattat kan sägas att det nya systemet kräver mer av byggnadsnämnden. 
 Kommunens personella resurser 
 Förslagen om ändrade processer för planer, bygglov och kontroll kräver i ett övergångsskede att handläggningsrutiner ändras, nya tekniska system byggs upp och/eller befintliga system anpassas samt att personal och beslutsfattare utbildas. På plansidan bör dock utredningens förslag relativt snabbt kunna leda till besparingar, om kommunerna utnyttjar de möjligheter till förenklingar som utred- ningen föreslår. 
 Vad gäller bygglov och kontroll ter det sig något annorlunda. Visserligen finns även där förslag som ger administrativa besparingar genom att använda  
 e-post 
  och hemsidor för kommunikation. Bygg- nadsnämnderna ställs dock inför ökade krav och ökade arbetsinsatser 
  
 11  
 Systemet  
 ByggSøk 
 , se www.byggsok.no. 
 495 
  
 Bilaga 4 
  
 SOU 2008:68 
  
 såväl vad gäller prövning av bygglov som förfarandet efter bygglov. Det nya systemet innehåller moment där byggnadsnämnderna på ett skarpare sätt än i dag ska ta ställning till tekniska krav. Byggnads- nämnderna måste därför ha personal med god teknisk kompetens, vilket också utredningen tydligt har markerat i 11 kap. 4 §. 
 För att täcka sina kostnader i plan- och byggärenden kan kom- munerna ta ut avgifter med stöd av bestämmelserna i 11 kap. 5 §. Mot denna bakgrund borde det inte vara något större bekymmer om kommunerna behöver anställa fler handläggare eller handläggare med hög kompetens? Ett problem är dock att det på många håll i landet är svårt att rekrytera personal. Redan i dag är rekryterings- problemen en starkt bidragande orsak till att vissa kommuner har svårt att hålla en godtagbar nivå vad gäller tider och kvalitet vid ärendehandläggning 
 Inga sanktioner om tidsfrister överskrids 
 Utredningen föreslår tidsfrister som innebär att planbesked ske ges inom tre månader, att planbeskedet ska innehålla ett sista datum för planantagande samt att beslut om bygglov ska tas inom tio veckor. Hur kommer dessa bestämmelser att påverka handläggningstiderna när utredningen väljer att inte införa några sanktioner om tids- fristerna överskrids? 
 Vi menar att bestämmelserna ändå torde få indirekt betydelse genom att de markerar vikten av snabb handläggning och tydliggör vad som förväntas av kommunen. Om kommuner mer allmänt upp- visar för långa handläggningstider riskerar det att ge dålig publicitet och dåligt rykte. I enskilda fall med mycket långa hand- läggningstider får sökanden en berättigad grund för kritik (som i värsta fall skulle kunna leda till  
 JO-prövning 
  eller skadeståndstalan avseende bristande myndighetsutövning). 
 496