Förord 
 Säkerhetstjänstkommissionen tillkom vid en tidpunkt då olika for- skare, framför allt historiker och statsvetare, inlett arbeten med projekt som låg nära kommissionens uppdrag. Flera av dessa pro- jekt hade påbörjats inom ramen för det forskningsprogram om svensk militär underrättelse- och säkerhetstjänst som Humanistisk- samhällsvetenskapliga forskningsrådet på regeringens uppdrag ut- lyst i februari 1998. Genom att anställa några av forskarna som ex- perter kunde kommissionen tillgodogöra sig deras kunskaper och kompetens och ge dem möjlighet att arbeta med fri tillgång till det relevanta källmaterialet. Resultatet av deras arbete publiceras som bilagor till kommissionens betänkande. Rapporterna har föredra- gits för och diskuterats i kommissionen. Författarna svarar dock själva för sakinnehållet. Det är med andra ord respektive författares analyser, tolkningar och slutsatser som presenteras i rapporterna. Vidare publiceras som bilagor till kommissionens betänkande ett antal rapporter som författats inom kommissionens sekretariat och av enskilda kommissionsledamöter. 
 Frank 
 Ordförande i Säkerhetstjänstkommissionen 
 Innehåll 
  
 1 
  
 Inledning..................................................................... 
  
 9 
  
 Disposition ............................................................................... 
  
 10 
  
 2 
  
 Organisatoriska förutsättningar..................................... 
  
 12 
  
 Bakgrund................................................................................... 
  
 12 
  
 Allmänna säkerhetstjänsten  
 1938-1946............................... 
  
 12 
  
 Statspolisens tredje rotel  
 1946-1957.................................... 
  
 13 
  
 Förhållandet mellan statspolisen och den kommunala 
  
 polisen ................................................................................... 
  
 16 
  
 Samrådsnämnden.................................................................. 
  
 18 
  
 Tredje rotelns byråindelning................................................ 
  
 20 
  
 Statspolisens särskilda polisverksamhet  
 1957-1964............ 
  
 23 
  
 Rikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning och SÄPO 1964- 
  
 2002 ........................................................................................... 
  
 25 
  
 Byråer och rotlar....................................................................... 
  
 32 
  
 Säkerhetspolisens prioritering av den inre fronten............. 
  
 41 
  
 Bristen på bearbetning och analys........................................... 
  
 45 
  
 Krigsfallsförteckningen............................................................ 
  
 48 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 48 
  
 Hasselrots möte med landsfogdarna 1950 .......................... 
  
 49 
  
 Planläggningen under  
 1960-talet ......................................... 
  
 53 
  
 De politiska och rättsliga förutsättningarna ....................... 
  
 58 
  
 Sammanfattning........................................................................ 
  
 63 
  
 3 
  
 Registrering i centralregistret....................................... 
  
 66 
  
 5 
  
 Innehåll SOU 2002:89 
  
 Inledning .................................................................................. 
  
 66 
  
 Centralregistrets uppbyggnad................................................. 
  
 68 
  
 HT 15 och personalkontrollkungörelsen  
 1969-1970 ............ 
  
 72 
  
 HT 16 och personalkontrollkungörelsen  
 1970-1972 ............ 
  
 79 
  
 De samhällsfientliga organisationerna............................. 
  
 80 
  
 Registreringarna enligt HT 16............................................. 
  
 86 
  
 Den revolutionära hotbilden ifrågasätts................................. 
  
 89 
  
 Konsekvenserna av 1972 års värnpliktsriksdag...................... 
  
 95 
  
 Regeringens hemliga registreringsföreskrifter  
 1973-1998 .. 
  
 104 
  
 Personalkontrollen och registreringen................................. 
  
 108 
  
 Reaktionerna på Leanderfallet........................................... 
  
 121 
  
 Sammanfattning..................................................................... 
  
 125 
  
 4 
  
 Registrering i arbetsanteckningar................................ 
  
 127 
  
 Inledning ................................................................................ 
  
 127 
  
 Bakgrund ................................................................................ 
  
 128 
  
 Arbetsregistren får en ny funktion....................................... 
  
 133 
  
 Arbetsregistrens form och innehåll...................................... 
  
 145 
  
 Innehållet............................................................................ 
  
 145 
  
 Tillgängligheten.................................................................. 
  
 152 
  
 Gallring av arbetsanteckningar.......................................... 
  
 158 
  
 Rättsliga och politiska förutsättningar ............................. 
  
 159 
  
 Förändringarna under  
 1990-talet.......................................... 
  
 167 
  
 UBAS och analysdatabaserna............................................ 
  
 173 
  
 Sammanfattning..................................................................... 
  
 182 
  
 5 
  
 Utlämnandet av uppgifter i personalkontrollen ............. 
  
 183 
  
 Inledning ................................................................................ 
  
 183 
  
 Skyddsklassindelningen ..................................................... 
  
 185 
  
 Vilka uppgifter fick lämnas ut? ......................................... 
  
 189 
  
 Utlämnande av s.k. spontanuppgifter............................... 
  
 192 
  
 6 
  
 SOU 2002:89 
  
 Innehåll 
  
 Den parlamentariska kontrollen i rikspolisstyrelsen 
  
 ........194 
  
 Antal utlämnade uppgifter ................................................. 
  
 199 
  
 Resultat av sammanträden 1977 och 1987 ............................ 
  
 200 
  
 Resultat av sammanträde i november 1977............................ 
  
 201 
  
 Resultat av sammanträde i oktober 1987 ............................... 
  
 203 
  
 En jämförelse med Registernämndens resultat .................... 
  
 204 
  
 Uppgiftsutlämning utanför regelverket................................ 
  
 209 
  
 Kommuniceringen.................................................................. 
  
 213 
  
 Inledning ............................................................................... 
  
 213 
  
 Regelverket ........................................................................... 
  
 215 
  
 Hanteringen av kommuniceringsfrågan.............................. 
  
 217 
  
 Sammanfattning...................................................................... 
  
 222 
  
 Bilagor ..................................................................................... 
  
 224 
  
 Källor och litteratur .......................................................... 
  
 232 
  
 Förkortningar ................................................................... 
  
 240 
  
 7 
 1 Inledning 
 Sedan andra världskriget har säkerhetspolisen haft till uppgift att medverka i totalförsvarets personalkontroll. Fram till  
 1990-talet 
  har säkerhetspolisen årligen i runda tal fått mellan 100 000 och 200 000 förfrågningar om personer som varit föremål för personal- kontroll kunnat återfinnas i säkerhetspolisens register. För att kunna fullgöra denna uppgift har säkerhetspolisen ägnat sig åt en bred registrering och kartläggning av politiska organisationer vars medlemmar och sympatisörer ansetts utgöra säkerhetsrisker. 
 Särskilt stor omfattning hade denna verksamhet - som jag i un- dersökningen benämner som den politiska delen av personalkon- trollen - under andra världskriget och under perioden  
 1948-1969 
  då tiotusentals registeruppgifter rörande personers politiska åsikter och aktiviteter inom kommunistiska organisationer lämnades ut för personalkontroll. Under  
 1970-,1980- 
  och  
 1990-talen 
  minskade an- talet utlämnade uppgifter som rörde politiska aktiviteter inom vänstern, vilket emellertid inte förhindrade att verksamheten även under dessa decennier ansågs utgöra ett viktigt inslag i infiltrations- skyddet. I viss mån har även uppgifter rörande högerextremister utlämnats för att förhindra infiltration inom totalförsvaret men räknat i antal utlämnade uppgifter har denna del av personalkon- trollen varit liten. Sedan 1998 har endast ett fåtal personalkontroll- ärenden handlat om politisk belastning och de aktuella perso- nerna har då ofta haft anknytning till konkreta misstankar om gro- va brott i högerextremistiska kretsar. 
  
 I expertrapporten  
 Politisk övervakning och personalkontroll 1945- 1969  
 har jag redogjort för personalkontrollens regelverk och säker- hetstjänsternas praxis under den period som SKP/VPK ansågs ut- göra det största hotet mot den inre säkerheten. Denna undersök- ning behandlar personalkontroll under perioden  
  
 1969-2002 
  
  och är en fortsättning på expertrapporten. Undersökningen inskränker sig 
  
 9 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 till att behandla den del av personalkontrollen som handlar om per- soner som övervakats enbart på grund av anknytning till svenska politiska organisationer. 
 1  
 Andra delar av personalkontrollen som handlar om personer som är dömda för brott, varit misstänkta för samröre med utländska terroristorganisationer eller av andra skäl ansetts utgöra säkerhetsrisker faller utanför ramen för Säkerhets- tjänstkommissionens uppdrag och därmed också för denna under- sökning. 
 Disposition 
 I det andra kapitlet skall jag redogöra för säkerhetspolisens organi- satoriska förutsättningar för övervakningen, registreringen och personalkontrollen. Kapitlet behandlar de ansvariga rotlarnas ar- betsrutiner vid inhämtning, registrering och utlämning av politiska personuppgifter samt frågan om hur detta arbete har prioriterats inom säkerhetspolisen. Många av de metoder och arbetsrutiner som tillämpas än idag fann sin form redan under det kalla krigets inledningsskede och i ett bakgrundsavsnitt beskrivs den organisa- toriska utvecklingen från  
 1940-talet 
  och framåt. Jag redogör också för de specialregister som fördes vid de rotlar som var särskilt in- riktade på övervakningen av de politiska ytterlighetsorganisatio- nerna. I ett särskilt avsnitt behandlas de inom säkerhetspolisen upprättade krigsfallsförteckningarna, dvs. de register som upptog namn på personer som på politiska grunder skulle omhändertagas vid ett beredskapsläge. 
 I kapitel tre och fyra skall jag redogöra för förutsättningarna för säkerhetspolisens politiskt grundade personregistreringar som hade särskild relevans för personalkontrollen. Även om regelverket och säkerhetspolisens tillämpning av föreskrifterna till stora delar är kända sedan tidigare har jag ansett det som angeläget att fördjupa kunskapen på vissa områden som inte behandlats i tidigare utred- ningar. Särskilt gäller detta säkerhetspolisens system för sparande av s.k. arbetsanteckningar. 
 I kapitel fem redogör jag slutligen för säkerhetspolisens regler och rutiner för utlämnande av politiska uppgifter i personalkon- trollen. Även denna del av personalkontrollen har behandlats av ti- digare utredningar. Kapitlet presenterar dock tidigare okända om- 
  
 1  
  
 Ang. källmaterialet se Garcia, Murillo:  
 Excerpter ang. politisk övervakning och personalkontroll. 
 Säkerhetstjänstkommissionen. 
 10 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 ständigheter rörande omfattningen av personalkontrollen samt hur man inom säkerhetspolisen hanterade de från medborgerlig rättssä- kerhetssynpunkt problematiska delarna av verksamheten. 
 Av hänsyn till den personliga integriteten har namn på överva- kade personer fingerats både i den löpande texten och i notappara- ten. Det gäller namn på personer som inte är allmänt kända och som det förefaller onödigt att nämna vid namn. 
 2  
 I några fall har namn på anställda inom säkerhetstjänsterna ansetts vara underkas- tade sekretess. Detta har medfört att det i ett par fall inte kan anges namn på personer som Säkerhetstjänstkommissionen samtalat med. Samtliga samtalsuppteckningar har dock numrerats och nothänvis- ning har då gjorts till det nummer som korresponderar med re- spektive uppteckning. En lista över samtliga förhör och samtal som hållits av Säkerhetstjänstkommissionen med tillhörande nummer finns i kommissionens arkiv. 
  
 2  
 I de fall namnen på personakterna är fingerade är de skrivna inom citationstecken. En för- seglad kodnyckel som översätter dessa förvaras i Säkerhetstjänstkommissionens arkiv. 
 11 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 2 Organisatoriska förutsättningar 
 Bakgrund 
 Allmänna säkerhetstjänsten  
 1938-1946 
  
 Allmänna säkerhetstjänstens organisation utformades enligt in- struktionerna i den hemliga säkerhetskungörelsen som utfärdades av regeringen den 10 juni 1938. Säkerhetskungörelsen föreskrev att säkerhetstjänstens uppgift var att vid krig eller krigsfara förhindra överbringande av krigsunderrättelser till obehöriga. Verksamheten var uppdelad i två olika grenar. Den ena bestod i övervakning av  
 post-, 
 telegraf-, 
  telefon- och radiotrafik och trafiken på järnvägar och  
 väg-, 
  sjö- och luftförbindelser och den andra bestod i spaning efter misstänkta personer. Säkerhetstjänsten kom därmed att ver- ka dels som ett centralorgan för allmän censur, dels som en po- lisorganisation för spaning. 
 3 
  
 Den centrala ledningen utövades av säkerhetschefen, underståt- hållare Leblanc. Till sitt förfogande hade denne ett kansli uppdelat på tre byråer, centralbyrån (första byrån), spaningsbyrån (andra byrån) samt expeditionsbyrån (tredje byrån). Centralbyrån ansvarade för censurverksamheten och övervakningen av trafik- medlen. Spaningsbyrån ägnade sig åt spaning efter misstänkta per- soner och expeditionsbyrån skötte säkerhetstjänstens ekonomi och administration. Under säkerhetschefen lydde sju övervaknings- chefer. Varje övervakningschef ansvarade för ett eget övervak- ningsområde. Efter en omorganisation 1944 sammanföll dessa med krigsmaktens militärområden. 
 4 
  
 3 
  
 Parlamentariska undersökningskommissionen angående flyktingärenden och säkerhetstjänst III: Betänkande angående säkerhetstjänsten.  
  
 SOU 1948:7, s. 13. 
  
 4 
  
 Flyghed, Pearson:  
 Rättsstat i kris. Spioneri och sabotage i Sverige under andra världskriget. 
 (Stockholm 1992), s.  
 281-282. 
  
 12 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Vid krigsslutet avvecklades säkerhetstjänstens censurverksamhet och efter halvårsskiftet 1945 var den kvarvarande personalen kon- centrerad till spaning och radiokontroll. Sedan Leblanc begärt att bli entledigad från posten som säkerhetschef övertogs hans ar- betsuppgifter den 1 november 1945 av chefen för spaningsbyrån, statspolisintendent Miller. 
 Allmänna säkerhetstjänstens personalbestånd som under kriget uppgått till drygt 1 000 anställda hade i januari 1946 minskats till 237 personer. Av dessa var 84 anställda inom radiokontrollen och 153 anställda inom spaningsverksamheten. 
 5  
 Enligt ett inspektions- protokoll upprättat av JO innehöll centralregistret hösten 1944 un- gefär 800 000 registerkort. 
 6  
 Drygt 80 000 personer var registrerade på grund av anknytning till organisationer som karaktäriserades som tillhörande någon politisk ytterlighetsinriktning. Säkerhets- tjänstens register innehöll då uppgifter bl.a. om drygt 58 000 kom- munister, 12 990 nazister, 4 142 syndikalister och 3 183 personer som var sympatisörer till någon antinazistisk gruppering (Förbun- det Kämpande Demokrati och Tisdagsklubben). 
 7 
  
 Statspolisens tredje rotel  
 1946-1957 
  
 Den 1 juli 1946 övertogs den allmänna säkerhetstjänstens uppgifter av statspolisen samt de lokala polis- och åklagarmyndigheterna. 
 8  
 Enligt regeringens anvisningar för verksamheten i proposition 1946:284 skulle det principiella ansvaret för att motverka brott mot rikets säkerhet åligga de lokala åklagar- och polismyndigheterna. Vid bedrivandet av det egentliga spaningsarbetet skulle dessa emel- lertid anlita hjälp av personalen vid statspolisens tredje rotel. An- svaret för att samordna verksamheten fick statspolisintendent Ge- 
  
 5 
  
 Proposition 1946:284, s. 20 samt  
 Översikt över personalbeståndet inom allmänna säkerhets- tjänsten den 1/1 1945 och den 1/1 1946 
 . Socialdepartementets arkiv (H), konseljakt nr  
  
 88-89, 
  
  den 3/5 1946 ang proposition 1946:284. RA. 
  
 6 
  
 Centralregistrets närmast ofattbara storlek förklarades av den ansvarige överkonstapeln Rubio med att det upptog alla personer som i ett eller annat avseende kunde vara av intresse för säkerhetstjänsten. Ett stort antal av de registrerade utgjordes av utlänningar vil- ka aldrig ens varit i Sverige på besök. Som exempel på detta nämndes att bland annat tjäns- temän i den tyska civilförvaltningen i Norge fanns registrerade.  
  
 Protokoll fört vid JO:s in- spektion av säkerhetstjänsten i Stockholm  
  
 14-30 
  
  juli 1944 
 , s.  
 72-74. 
  JO:s hemliga arkiv A I vol. 
  
 1 
  
 RA. Se även ett utkast till protokollet (varifrån citatet är hämtat) i JO:s hemliga arkiv A I vol. 2 (RA). Korten i centralregistret var sorterade efter vederbörandes namn vilket torde ha minskat risken för dubbelregistrering (SOU 1948:7 s. 280). 
  
 7 
  
 SOU 1948:7, s. 285, 301, 307 och 309. 
  
 8 
  
 Statspolisens första och andra rotel ägnade sig åt ordnings- och kriminalpolisiära uppgifter. 
  
 Arbetsordning för statspolisintendenten, fastställd den 24 februari 1958.  
 HK nr 129/60. SÄPO. 
  
 13 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 org Jones. Statspolisintendenten skulle också ansvara för det cen- tralregister som tidigare förts av allmänna säkerhetstjänsten samt leda radiokontrollverksamheten i hela landet. 
 Som biträde till statspolisintendenten anställdes en polisinten- dent i Stockholm. Denne skulle dels hjälpa statspolisintendenten att leda den landsomfattande samordningen av verksamheten, dels ansvara för statspolisens tredje rotels verksamhet i Stockholm. Tjänsten innehades under åren  
 1946-1947 
  av Roberts. Den 1 januari 1948 ersattes han av Stanley. 
 9  
 I juli 1948 för- stärktes tredje rotelns centrala ledning ytterligare då Garcia Resare anställdes som polisjurist. Vid slutet av år 1949 övertogs Resares arbetsuppgifter av Ponce. 
 10  
 År 1954 delades verksamhe- ten upp geografiskt mellan de båda polisintendenterna då det riks- omfattande samordningsansvaret (med undantag för Stockholms- området) lades på Mcconnell medan Hasselrot tilldelades motsva- rande samordningsansvar för Stockholmsområdet. 
 11 
  
 Som en direkt följd av den offentliga kritik som riktats mot den allmänna säkerhetstjänstens verksamhet under andra världskriget skulle ett råd med två medborgarrepresentanter inrättas vid stats- polisintendentens sida. Särskilt poängterades att dessa skulle vara två för medborgarsinne kända personer. 
 Den här berörda polisverksamheten bör nämli- gen bedrivas i enlighet med den rättsuppfatt- ning, som hyses av den övervägande delen av vårt folk. 
 12 
  
 Med rådet skulle statspolisintendenten kunna samråda i frågor av större vikt eller principiella frågor med betydelse utöver det en- skilda fallet. Statspolisintendenten skulle inte vara bunden av rå- dets rekommendationer och anordningen skulle heller inte rubba dennes tjänstemannaansvar. 
 13 
  
 Den 29 juni 1946, några månader efter det att propositionen pre- senterats för riksdagen, antogs  
 lagen om användande av statspolis- personal för vissa särskilda uppgifter 
 . I sin helhet löd lagen på föl- jande sätt: 
  
 9 
  
 PM den 31/12 1947 av Jones. S nr 752/47. SÄPO. 
  
 10 
  
 Statspolisintendenten till regeringen den 29/10 1949. S nr 462/49. SÄPO. 
  
 11 
  
 S nr 154/54 samt 422/54. SÄPO. Mcconnell hade utsetts till bitr. polisintendent 1953. 
  
 12 
  
 Proposition 1946:284, s. 22. 
  
 13 
  
 Ibid. 
  
 14 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Enligt de närmare föreskrifter Konungen med- delar må vid spanings- eller annan polisverk- samhet för att hindra eller uppdaga brott mot 8 kap strafflagen och andra brott, vilka kunna skada rikets försvar eller folkförsörjning, utan hinder av vad i lagen om polisväsendet i riket är stadgat om statspolisen statspolispersonal an- vändas jämväl för tjänstgöring huvudsakligen inom den stad till vars polisstyrka personalen hör. 
 14 
  
 Med denna lag upphävdes i vissa avseenden de begränsningar som tidigare lagstiftning föreskrivit vad beträffar statspolisens verksam- hetsområden. I den mån statspolisen skulle användas för preventiva och repressiva uppgifter vid den polisiära bekämpningen av de s.k. landsskadliga brotten 
 15  
 kunde den nu också verka inom städerna och inte endast på landsbygden. 
 I samband med den nya lagens ikraftträdande förstärktes stats- polisens organisation. Polismän som tidigare tjänstgjort inom den allmänna säkerhetstjänstens spaningsavdelningar överfördes den 1 juli 1946 till statspolisens tredje rotel. 
  
 14 
  
 Därmed modifierades tidigare föreskrifter om att statspolisen primärt inte skulle användas för uppgifter inom städerna utan endast på landsbygden (SFS 1946:408 den 29/6 1946). La- gen skulle gälla i tre år. På våren 1949 beslutades att lagen skulle förlängas i ytterligare tre år och från och med 1952 gällde den tills vidare (SFS 1949:47 samt 1952:189). 
  
 15 
  
 Begreppet landsskadlig verksamhet användes som en samlingsbeteckning på spioneri, olov- lig underrättelseverksamhet, sabotage och därmed jämförliga brott (Spi:s cirkulär nr 1, S nr 398/48. SÄPO). Brotten spioneri och olovlig underrättelseverksamhet beskrevs i strafflagens 
  
 8 
  
 kapitel och sabotage beskrevs i kapitel 19. Inom den interna utbildningen vid säkerhetspo- lisen angavs dessutom högmålsbrott (SL 9 kap.: uppror (§ 1), väpnat hot mot allmän ordning (§ 6), olovlig kårverksamhet (§ 7) samt svikande av försvarsplikt (§ 8)) samt samhällsfarlig propaganda (SL 11:5 och 11:6) som aktuella för verksamheten (se  
  
 Manuskript till föredrag.  
 den 11/8 1959. N Andermark. HSC nr 1096/58. SÄPO). Att misstankar om samhällsfarlig propaganda (uppvigling) var ett viktigt motiv för säkerhetspolisens övervakningsåtgärder mot bl.a. Världsmedborgarrörelsen och värnpliktsvägrarrörelsen under 1950- och  
 1960-talen 
  visas av Woods i  
 Den farliga fredsrörelsen 
 . (SOU 2002:90). I sammanhanget kan note- ras att uppvigling (som i 1962 års brottsbalk återfinns i 16 kap 5 §) inte räknades till de brottskategorier som enligt 1966 års arbetsordning skulle ingå i säkerhetspolisens utred- ningsverksamhet. De brottmålsärenden som enligt denna skulle handläggas vid eller under medverkan av säkerhetspolisen återfanns i BrB kap.13, 18, 19 och 20 (Arbetsordning den 27/10 1966. HSC nr 267/66. SÄPO). 
 15 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Förhållandet mellan statspolisen och den kommunala polisen 
 Regeringens anvisningar i 1946 års proposition och ovan nämnda lag var den formella grunden för säkerhetspolisens organisation fram till inrättandet av rikspolisstyrelsen den 1 juli 1964. På några viktiga punkter framstår dock dessa grundläggande instruktioner som diffusa. Ett exempel på detta är formuleringarna om medbor- garrepresentanternas förhållande till statspolisintendenten; till det- ta återkommer jag nedan. Ett annat exempel är propositionens oklarhet vad beträffar gränsdragningen mellan statspolisintenden- tens samordningsansvar och de lokala polismyndigheternas princi- piella ansvar för verksamhetens bedrivande. 
 Ledningen för den regionala verksamheten utövades av lands- fogdarna i respektive län. I vissa av de städer som var undantagna från länsstyrelsernas polisverksamhet ansvarade polismästarna för verksamheten. 
 16  
 Formellt hade således landsfogdarna (i egenskap av länspolischefer) och i vissa fall polismästarna ansvaret för verksam- hetens bedrivande och till dessa hade statspolisintendenten ej rätt att ge order. I Stockholm innebar detta att polisintendenten Boone och efterträdaren Hasselrot formellt sorterade under olika chefer beroende på vilken arbetsuppgift de fullgjorde. När polisin- tendenten ledde spaningsarbetet i Stockholm lydde han under po- lismästaren i Stockholm. Polismästarens formella inflytande över polisintendenten upphörde emellertid då denne hjälpte statspolis- intendenten i arbetet med att samordna den riksomfattande verk- samheten. 
 17 
  
 I praktiken ställde dessa något snåriga styrningsformer inte till några avgörande problem för statspolisintendentens möjligheter att samordna och leda verksamheten. I en lägesrapport från 1951 beskrev Jones situationen på följande sätt: 
 Ledningen av den polisverksamhet, varom nu är fråga handhaves av statspolisintendenten - jämsides med chefskapet för den egentliga statspolisen - såsom en samordningsuppgift. Givetvis kan med skäl hävdas att de befogen- heter, som må kunna inrymmas i samordnings- 
  
 16 
  
 1951 gällde detta polismästarna i Stockholm, Göteborg, Malmö, Norrköping och Helsing- borg.  
  
 Redovisning av Kungl. Maj:ts uppdrag den 7/7 1950 ang säkerhetstjänstens organisation under skärpt läge.  
 PM från statspolisintendenten till regeringen den 1/2 1951. HD nr 33/1950. SÄPO. 
  
 17 
  
 Ibid. 
  
 16 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 begreppet, äro vaga och oklara. I begreppet in- går icke någon orderrätt i förhållande till läns- styrelserna. Ej heller direktivrätt i egentlig me- ning. Verksamheten förutsätter stor lojalitet mellan berörda parter. Några olägenheter i det- ta hänseende har hittills icke förekommit. 
 18 
  
 Enligt Jones hade statspolisintendentens möjligheter att samordna verksamheten fungerat väl, trots dennes formellt svaga position gentemot landsfogdar och polismästare. Han framhöll också att den rådande organisationsformen under normala samhällsförhål- landen hade klara psykologiska fördelar. Dock kunde den visa sig vara alltför bräcklig i ett hotande läge. 
 I mera allvarliga lägen, då det kan gälla att snabbt och effektivt vidtaga ingripande åtgär- der, kan det emellertid bliva nödvändigt att ledningens möjligheter och befogenheter vid- gas. 
 19 
  
 För Jones stod det klart att säkerhetspolisen skulle stå bättre rus- tad för att klara sin uppgift i ett beredskapsläge om polisväsendet förstatligades och den centrala ledningen utövades av en rikspolis- styrelse. 
 20 
  
 Det samarbete mellan de lokala polismyndigheterna och statspo- lisen som skisserats i 1946 års proposition kom inte att utövas i nå- gon större omfattning. Detta framgår av flera PM av statspolisin- tendenten från år 1950. Vad beträffar förhållandena i Stockholm slog Jones fast att så gott som allt arbete utföres från början till slut av statspolisen. 
 21  
 I huvudsak fanns det två skäl till detta. För 
  
 18 
  
 Ibid. 
  
 19 
  
 Ibid. 
  
 20 
  
 Ibid. Förslag om polisväsendets förstatligande hade tidigare presenterats av 1935 års ut- redning om åtgärder mot statsfientlig verksamhet (SOU 1935:8) och 1939 års polisutredning (SOU 1944:53). När Jones framförde dessa åsikter till regeringen höll 1948 års polisutred- ning på att färdigställa två alternativa förslag om hur polisväsendet skulle organiseras. Det ena alternativet baserades på att det kommunala huvudmannaskapet skulle kvarstå och det andra gick ut på ett förstatligande av polisen. Utredningen valde att förespråka det först- nämnda alternativet. Se SOU 1951:8, s. 244. Även Gallegos (ÖB  
  
 1951-1961) 
  noterade statspolisintendentens formellt svaga position. I en PM den 21/10 1951 skrev han följande Th bra men svag, dels på grund av Peterson. dels på grund av Miles sin ställning (ej någon rang i förhållande till sin roll). Kidd dagboksanteckningar. Kidd arkiv. KrA. 
  
 21 
  
 PM till överståthållare Rowe den 12/4 1950. S nr 162/50. SÄPO. 
  
 17 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 det första fanns det ett intresse av att förhindra att den kommunala polisnämnden fick insyn i säkerhetspolisens arbete. I Stockholm var detta särskilt viktigt då kommunisten Baldwin satt som ord- förande i stadens polisnämnd. 
 22  
 För det andra var det en fråga om hushållning med de kommunala resurserna. Eftersom 1946 års pro- position angav att kostnaderna för verksamheten komma att prak- tiskt sett helt bäras av statsverket så tvekade många kommuner om i vilken mån de var skyldiga att ställa sina polisiära resurserna till förfogande för säkerhetspolisens verksamhet. 
 23  
 Att det funnits lokala variationer i samarbetet kan konstateras. Jones nämner t.ex. 1949 att den kommunala polisen i vissa städer bidrog till tredje rotelns verksamhet. 
 24  
 Några år senare framhöll han att situationen i Stockholm påverkade andra kommuner att förhålla sig avvaktande i denna fråga. 
 25  
 Från 1948 bestod lokalavdelningarnas arbete till största delen av att - för personalkontrollens räkning - inhämta uppgifter om och registrera personer som var eller misstänktes för att vara kommunister. 
 26 
  
 Samrådsnämnden 
 Som nämnts utfärdade regeringen på våren 1946 instruktioner om att det vid statspolisintendentens sida skulle tillsättas ett råd med två medborgarrepresentanter. Med rådet, som kom att kallas sam- rådsnämnden, skulle statspolisintendenten kunna rådgöra då frågor av känslig politisk natur skulle avgöras. Under åren  
 1946-1948 
  tycks rådets medlemmar, den socialdemokratiska riksdagsmannen och redaktören Hoffman samt högermannen och dåvarande rektorn för Stockholms högskola docenten Leon, ha 
  
 22 
  
 PM av statspolisintendent Jones till statssekreterare Gallagher den 2/5 1949. S nr 170/49. SÄPO. 
  
 23 
  
 PM till inrikesministern den 5/11 1951. S nr 496/51. SÄPO. 
  
 24 
  
 PM av statspolisintendent Jones till statssekreterare Gallagher den 2/5 1949. S nr 170/49. SÄPO. 
  
 25 
  
 PM till inrikesministern den 5/11 1951. S nr 496/51. SÄPO. I oktober 1952 delades riket in i sju övervakningsområden. För varje område utsågs en övervakningschef som skulle hjäl- pa statspolisintendenten att samordna säkerhetspolisens verksamhet. Övervakningscheferna kom emellertid inte att delta i den operativa verksamheten och i juni 1962 beslöt regeringen att dessa endast skulle medverka i säkerhetspolisens arbete därest beredskapsläget så påkal- lar (ämbetsskrivelse från inrikesdepartementet till Spi den 25/9 1952 samt ämbetsskrivelse från inrikesdepartementet till Spi den 6 april 1962. Spi:s arkiv E I vol. 2. SÄPO. Övervak- ningschefsinstitutionen återupplivades enligt ett förslag från statspolisintendenten 1950.  
  
 Re- dovisning av Kungl Maj:ts uppdrag den 7/7 1950 ang säkerhetstjänstens organisation under skärpt läge.  
 PM från statspolisintendenten till regeringen den 1/2 1951, s. 30. HD nr 33/1950. SÄPO). 
  
 26 
  
 PM (odaterad) i HSC nr 1096/58. SÄPO. 
  
 18 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 hållit en synnerligen låg aktivitetsnivå. 
 27  
 Att döma av det material som återfunnits i SÄPO:s arkiv inskränktes denna till att framföra åsikter om de militära skyddsområdenas storlek samt i vad mån statspolisintendenten skulle medverka i den militära personalkon- trollen. 
 28 
  
 När regeringen den 29 juni 1948 i hemliga ämbetsskrivelser före- skrev att säkerhetspolisens medverkan i den militära personalkon- trollen skulle utökas fick samrådsnämnden en mer framträdande roll inom verksamheten. Samtidigt förstärktes nämnden då riks- dagsmännen Brooks (s) och Johnson (fp) utsågs till ledamöter. Då Byrd i Curry från bondeförbundet tog plats i nämnden i september 1950 blev alla riksdagspartier utom Sveriges kommunistiska Parti (SKP) representerade i samrådsnämnden. En- ligt regeringens föreskrifter skulle utlämnande av uppgifter från sä- kerhetspolisens register endast kunna ske om nämnden enhälligt tillstyrkte beslutet. Nämnden skulle därmed fungera som ett poli- tiskt kontrollorgan för verksamheten. Sammanträdena där minst två ledamöter skulle vara närvarande då personalkontrollärenden föredrogs skulle protokollföras. I protokollen antecknades namnen på de personer som efter registerslagning ansågs vara så pass poli- tiskt belastade att deras ärenden skulle föredragas inför nämnden för eventuellt utlämnande i personalkontrollen. Protokollen anger också vilket beslut som fattades i respektive ärende. 
 29  
 När perso- nalkontrollen i början av  
 1950-talet 
  expanderade till att även om- fatta försvarsviktiga delar av den civila samhällssektorn ökade ar- betsbelastningen på samrådsnämnden. Antalet sammanträden upp- gick till elva stycken år 1949 för att i mitten av  
 1950-talet 
  ha stigit till över 20 per år. 
 30 
  
 27 
  
 Ämbetsskrivelse från socialdepartementet till överståthållarämbetet den 27/9 1946. Spi:s arkiv E I vol. 1. SÄPO. 
  
 28 
  
 Liksom statspolisintendenten var Sanchez ytterst skeptisk till att polisen skulle medverka i att kontrollera svenska medborgares politiska pålitlighet vid tjänstetillsättningar. I ett in- ternt remissyttrande formulerade han sin inställning på följande vis: En sådan verksamhet kommer ovillkorligen att omfatta även partiets fullt lagliga verksamhet samt personer, vilka icke äro misstänkta för brott eller skäligen kunna misstänkas för att planera sådana. Det blir politisk övervakning. Sådan bör enligt min mening icke ingå i polisens uppgifter. S nr 17 ½ den 31/10 1946. SÄPO. Ang statspolisintendentens inställning till frågan se Garcia, Murillo: 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1945-1969 
 . 
  
  (SOU 2002:88). Galvan anförde i en skrivelse till statspolisintendenten att de militära skyddsområdena omfattade alltför stora områden, särskilt i Stockholms skärgård. Galvan till Jones den 16/8 1947. Sp 3:s arkiv F II, vol. 6. SÄPO. 
  
 29 
  
 Nämnden hördes även angående statspolisintendentens framställan till regeringen i april 1950 om att statens utlänningskommission skulle få befogenhet att utföra personalkontroll. Spi till regeringen den 19/4 1950. S nr 169/50. SÄPO. Se även ärende S nr 538/50. SÄPO. 
  
 30 
  
 Sammanträdesstatistik finns i Spi:s arkiv, samrådsnämnden serie FI vol. 1 och F II, vol. 1. SÄPO. 
  
 19 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 I enlighet med ett förslag från 1957 års industriskyddskommitté beslutade regeringen i juni 1961 att arbetsmarknadsorganisatio- nerna TCO, LO och SAF skulle få ha varsin representant i sam- rådsnämnden. Dessa skulle kunna kallas till samrådsnämndens sammanträden för att diskutera personalkontrollärenden som kun- de resultera i avskedande eller annan förändring i anställnings- förhållande. 
 31  
 Under perioden  
 1961-1969 
  hölls endast ett samman- träde mellan statspolisintendenten och samtliga arbetsmarknadsre- presentanter. Detta ägde rum den 9 oktober 1962. 
 32  
 Vid ett par tillfällen året därefter träffade statspolisintendenten LO:s repre- sentant Turner för enskilda överläggningar. 
 33  
 Några protokoll som belyser vad som diskuterades vid dessa möten har inte återfunnits. 
 Tredje rotelns byråindelning 
 När statspolisens tredje rotel övertog ansvaret för bekämpandet av spioneri- och sabotagebrott den 1 juli 1946 inrättades 59 polis- tjänster (radioavdelningen (avd R) ej inräknad) inom den nya orga- nisationen. Av dessa placerades 51 poliser i Stockholm och de öv- riga i Malmö, Göteborg och Luleå. År 1948 utökades antalet poliser vid tredje roteln till 109 och 1950 var siffran uppe i 144. Under des- sa år ökade också antalet lokala avdelningar markant. I början av  
 1950-talet 
  fanns det polisiära representanter för statspolisens tredje rotel i 18 städer. 
 34 
  
 Tredje rotelns avdelning i Stockholm delades upp i fem byråer: radiokontrollavdelningen, kanslibyrån samt första, andra, tredje by- rån. För övervakningen av de svenska kommunisterna hade första och tredje byrån särskilt viktiga uppgifter. Andra byrån ansvarade för övervakningen av nazister. 
 Vid kanslibyrån fördes säkerhetspolisens centralregister och där sköttes också handläggningen av personalkontrollen. Centralregist- ret - som i viss mån gallrats under åren efter kriget samtidigt som det gjordes om från ett kort- till ett flexoregister - upptog vid slu- 
  
 31 
  
 Garcia, Murillo:  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1945-1969. 
 (SOU 2002:88). Se även SOU 1968:4, s.  
  
 47-48. 
  
 32 
  
 Förutom Miller deltog  
  
 Yang 
  Giesecke (SAF), Turner (LO) samt Jenkins (TCO) i mötet. Spi:s arkiv F II, vol. 1. SÄPO. 
  
 33 
  
 Spi:s arkiv F II, vol. 1. SÄPO. 
  
 34 
  
 Vid avd R arbetade 17 poliser 1947 och 31 poliser 1949 medan antalet skrivbiträden upp- gick till 26 respektive 40. Se bilagor till anslagsäskanden i SP 3:s arkiv F II  
  
 (S-skrivelser). 
  SÄPO. 
 20 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 tet av  
 1940-talet 
  350 000 personer. 
 35  
 I juni 1953 hade antalet regi- strerade personer ökat till mellan 430 000 och 450 000. 
 36 
  
 Under ledning av kommissarie Caldwell ansvarade första byrån för bekämpningen av landsskadliga brott till förmån för Sovjetuni- onen samt länderna inom dess närmaste intressesfär. Byrån ägnade sig också åt övervakningen av de svenska kommunisterna. Det sist- nämnda arbetet ökade avsevärt i omfattning från år 1948 då regi- streringen och personalkontrollen som sedan 1945 endast omfattat de svenska nazisterna riktades om mot de svenska kommunisterna. Enligt en beskrivning av första byråns verksamhet från våren 1952 var kommunistövervakningen uppdelad på tre grupper inom roteln: en expeditionsgrupp, en grupp för övervakning av den kommunis- tiska partiledningen samt en grupp som arbetade med registre- ringen. 
 Expeditionsgruppen bestod av fem kriminalkonstaplar. Av dessa var en kriminalkonstapel närmast ansvarig för det rent expeditio- nella arbetet, förhör, utredningar etc., medan en annan var särskilt avdelad för övervakning av och spaning mot kommunistiska orga- nisationer och dessas verksamhet. Den sistnämnde ledde och ut- vecklade tillämpningen av speciella spaningsmetoder mot de kommunistiska organisationerna. Han fick ofta samarbeta med och leda personal vid rotelns landsortsavdelningar. I hans arbetsupp- gifter ingick också att följa den kommunistiska pressen och litte- raturen om kommunismen och med ledning av detta material sam- manställa och utarbeta redogörelser såväl för orientering av vissa myndigheter som för rotelns eget behov. 
 Gruppen för övervakning av den kommunistiska partiledningen bestod av två överkonstaplar och åtta kriminalkonstaplar. En av överkonstaplarna var så gott som ständigt sysselsatt med inom- husarbete och sålunda undandragen övervakningstjänsten. Krimi- 
  
 35 
  
 PM till Herr statssekreteraren Gallagher.  
 Sp 3:s arkiv B IV, diverse PM  
 1947-1949 
  (nr 31), vol. 1. SÄPO. 1951 uppgick antalet registrerade personer till 390 000. PM till Gallagher (nr 149) den 25/10 1951 av  
 Ellison. 
  Sp 3:s arkiv Ö I, Collins arbetspapper. SÄPO. I samband med omläggningen från kort- till flexosystem gallrades åtskilligt arkivmaterial från allmänna säkerhetstjänstens tid (bl.a. handlingar rörande Förbundet Kämpande Demo- krati och Antifascistisk Samling). Vid slutet av  
 1950-talet 
  genomfördes ytterligare en gallring av arkivmaterialet.  
 Förteckning över akter/ärenden, från vilka registreringarna skulle utgå enligt anvisningarna för gallringen 1948 i samband med övergång från kortregister till flexosystem.  
 samt  
 PM ang utgallring av material ur centralregistret vid den särskilda polisverksamheten.  
 av Rubio den 10/4 1959. Underbilagor i HSC nr 175/66 samt JWK 5:770, löpnr 5, s. 174/5. SÄPO. Systemet med flexoremsorna (4 cm höga och 20 cm långa papperslappar) un- derlättade registerslagningen. 
  
 36 
  
 Sammanfattande redogörelse och historik över personalkontrollen.  
  
 Spi:s arkiv, samrådsnämn- den serie F 1 vol. 1. SÄPO. 
  
 21 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 nalkonstapel Warren arbetade - enligt en intern beskriv- ning - med det ansvarsfulla och synnerligen grannlaga uppdraget att hålla kontakt med meddelare och informatörer, tillgodogöra ro- teln dessa uppgifter och odla nya kontakter. 
 37 
  
 Gruppen för kommunistregistreringen bestod av två överkon- staplar och åtta kriminalkonstaplar. En kriminalkonstapel var ut- sedd för särskilda uppgifter vilket - enligt 1952 års beskrivning - bl.a. bestod i förandet och handhavandet av ett speciellt register av ytterligt konfidentiell natur samt för vidmakthållandet och odlan- det av nya kontakter, särskilt inom industrikretsar. 
 38 
  
 Tredje byrån leddes av kommissarie Costa och skötte handläggningen av misstänkta fall av sabotage. 
 39  
 I februari 1949 övertog tredje byrån de kontakter med de krigsviktiga indu- strierna som tidigare upprätthållits av försvarsstabens inrikesavdel- ning. 
 40  
 Under våren 1951 besökte byråchefen Price ett stort antal industrier i landet med syftet att få dessa att medverka i sä- kerhetspolisens kartläggning av svenska kommunister. 
 41 
  
 Den 1 oktober 1952 omfördelades arbetsuppgifterna mellan by- råerna. Spaningen mot den sovjetiska ambassaden och dess perso- nal flyttades då över till andra byrån. Uppgiften att övervaka den svenska nationalsocialistiska rörelsen flyttades samtidigt över till första byrån. Den första byråns spaningsverksamhet kom således därefter att omfatta övervakningen av svenska kommunister och nazister. 
 42  
 Övervakningen av nazisterna torde emellertid inte ha va- rit alltför arbetskrävande då det enligt byråchefen Austin huvudsak- ligen var begränsat till teoriarbete och främst bestod i s.k. inre spaning med hjälp av öppna källor och tillgängligt registermaterial. 
  
 37 
  
 PM angående uppvärdering av vissa kriminalkonstapelstjänster vid statspolisens 3:e rotel till överkonstapelsbefattningar.  
  
 från Jones, ordf i Sthlm krim. Gentry. förening till statspolis- intendenten den 13 mars 1952. S nr 159. SÄPO. 
  
 38 
  
 Ibid. Det ytterst hemliga registret var möjligen säkerhetspolisens beredskapsregister. Det- ta register återkommer jag till nedan. Se även  
  
 Tablå över fördelning av tjänster på 1:a byrån.  
 av Caldwell den 10/6 1954. S nr 167/54. SÄPO. 
  
 39 
  
 Fr.o.m. hösten 1947 bearbetade byrån - som ibland omnämns som sabotagekommissio- nen - inkommande rapporter om industribränder. SP 3:s arkiv B V vol. 1. SÄPO. Se även Garcia, Colon, Howard: Det kalla kriget i personarkivens spegel. i  
  
 Arkiv, samhälle och forskning.  
 1999:1, s.  
 9-11. 
  
 40 
  
 Statspolisintendentens cirkulär nr 2 den 11/2 1949. S nr 51/49. SÄPO. 
  
 41 
  
 Garcia, Murillo:  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1945-1969. 
 (SOU 2002:88). 
  
 42 
  
 Meddelande  
 den 1/10 1952. S nr 471/52. SÄPO. Se även  
 PM till Herr Statspolisintendenten  
 av Freeman den 26/4 1954. S nr 167/54. SÄPO. I ärende S nr 167/54 återfinns även översikter över de olika arbetsuppgifterna inom första byrån. Nazistövervakningen ombe- sörjdes i början av  
 1950-talet 
  av en polisman. År 1954 avdelades ytterligare en polisman för uppgiften.  
 PM med anledning av statförslaget för AS 1 1957/58  
 av Caldwell den 25/1 1956. S nr 840/55. SÄPO. 
 22 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Yttre spaning (fältövervakning) utövades i synnerligen liten ut- sträckning. 
 43 
  
 Den under  
 1950-talet 
  genomförda arbetsfördelningen mellan första och andra byrån avspeglade säkerhetspolisen uppdelning av verksamheten mot dels en yttre front, dels en inre front. Den yttre fronten representerades av de utländska legationernas perso- nal som kunde misstänkas vara uppdragsgivare till personer som ägnade sig åt illegal verksamhet och till den inre fronten räknades de organisationer och personer som kunde misstänkas vara föremål för rekrytering. 
 44 
  
 Statspolisens särskilda polisverksamhet  
 1957-1964 
  
 Som nämnts ansåg statspolisintendenten Miller att säker- hetspolisens formella organisation led av vissa brister vad gäller möjligheter att effektivt leda verksamheten. En annan svaghet, som uppmärksammades vid mitten  
 1950-talet, 
  var personalbristen. I statspolisintendentens förslag till anslagsäskande till regeringen 1956 framhölls särskilt tre områden som sedan lång tid blivit ef- tersatta på grund av personalbrist. 
 För det första var den metodiska bearbetningen av inkommande material till centralregistret inte tillräcklig. Därmed blev en mängd uppgifter rörande personer och sakförhållanden, som i kombina- tion med gamla registeruppgifter kunde vara betydelsefulla, inte ef- fektivt utnyttjade för det inre spaningsarbetet. 
 För det andra behövdes mer personal för att utföra personunder- sökningar för personalkontrollen, utlänningskontrollen och andra säkerhetsärenden. 
 Det tredje området som krävde ytterligare resurser var övervak- ningen av nazisterna. De nazistiska aktiviteterna hade, enligt Thu- lin, sedan krigsslutet icke ansetts motivera någon mera betydande insats i övervakningshänseende. Men eftersom det nu noterats en ökad nazistisk verksamhet krävdes viss uppmärksamhet från sä- kerhetspolisens sida. Jones föreslog därför att det skulle avdelas åtminstone en befattningshavare med huvuduppgift att samla ma- terial rörande nazismens utbredning och verksamhet i landet. 
 45 
  
 43 
  
 Lönn till Jones 25/1 1956. S nr 840/55. SÄPO. 
  
 44 
  
 För en beskrivning av denna uppdelning se Hasselrot till Jones den 7/5 1957. S nr 6/57. SÄPO. 
  
 45 
  
 Förslag till anslagsäskande för budgetåret 1957/58, s.  
  
 20-23. 
  Statspolisintendenten till re- geringen den 14/7 1956. S nr 300/56. SÄPO. 
 23 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Medan de två sistnämnda problemen kunde lösas med en omför- delning eller utökning av personalresurserna betraktades svårighe- terna med bearbetningen som en organisatorisk fråga. 
 I juni 1957 fastställde statspolisintendenten en ny arbetsordning för säkerhetspolisen. 
 46  
 Begreppet tredje roteln avskaffades och verksamheten skulle fortsättningsvis betecknas den särskilda po- lisverksamheten för uppdagande av spioneri m.m. eller förkortat den särskilda polisverksamheten. Den särskilda polisverksamhe- ten i Stockholm delades upp i två avdelningar. Avdelning II (riks- avdelningen) stod under Burton chefskap och för avdelning III (Stockholmsavdelningen) ansvarade åren  
 1957-1962 
  Gray selrot och åren  
 1962-1964 
  White. Formellt var chefen för avdelning III underställd polismästaren i Stockholm medan chefen för avdelning II lydde direkt under statspolisintendenten. Avdelningarna delades in i rotlar, sektioner och grupper/detaljer. 
 47  
 Samtidigt inordnades de lokala avdelningarna i sex olika regioner. 
 48 
  
 Organisationsförändringen resulterade inte i att säkerhetspolisen tillfördes nya arbetsuppgifter eller några förändringar i verksam- hetens inriktning. Istället var den främst avsedd att skapa klarare ordervägar och bättre fördelning och utnyttjande av de tillgängliga resurserna. Särskilt skulle den nya organisationen - genom inrät- tandet av en riksavdelning - befrämja den inre spaningen och bear- betningen av registeruppgifterna. Statspolisintendenten beskrev förändringen på följande sätt: 
 Riksavdelningen skall utgöra en gemensam tillgång för rikets polismyndigheter och stats- polisavdelningar, jämväl för Stockholm, i form av viss specialkompetens och sakkunskap, var- jämte vid riksavdelningen på olika sätt, i högre grad än tidigare kunnat ske, genom bearbet- ningar, analyser och sammanställningar samt 
  
 46 
  
 En beskrivning av denna organisation återfinns i statspolisintendentens cirkulär HA nr 6 den 12/5 1958  
  
 (HA-pärmen. 
  SÄPO). Se även  
 Meddelande nr 26 
 . (HS nr 33/1957. SÄPO) samt  
 Förslag till anslagsäskande för budgetåret 1958/59  
 från statspolisintendenten till reger- ingen den 15/7 1957 (HK nr 10/57. SÄPO). 
  
 47 
  
 Statspolisens avdelning I ägnade sig åt den allmänna polisverksamheten.  
  
 Arbetsordning för statspolisintendenten, fastställd den 24 februari 1958.  
 HK nr 129/60. SÄPO. För sektio- nernas arbetsuppgifter se förslag till anslagsäskande (med bilagor) för budgetåren 1958/1959, 1959/60. HK nr 10/57 och 83/58. SÄPO. 
  
 48 
  
 Regionerna hade följande huvudorter: Örebro, Göteborg, Malmö, Norrköping, Gävle och Luleå. Uppsala och Visby tillhörde inte någon region utan betecknades som fristående (se cirkulär nr HS 126/58). HSC nr 190/62. SÄPO. 
  
 24 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 s.k. inre spaning skall kunna tillvaratagas det genom den särskilda polisverksamheten in- samlade materialet. 
 49 
  
 Till riksavdelningen överfördes de uppgifter rörande centralregist- ret och personalkontrollen som tidigare handlagts av tredje rotelns kansli. Där placerades också arbetet med bearbetning och analyser av registermaterialet, tekniska frågor samt industriskyddsarbetet. 
 50  
 År 1959 överfördes det sistnämnda arbetet och delar av polisperso- nalen till en nyinrättad industriskyddsdetalj vid försvarsstabens in- rikesavdelning. Till chef för industriskyddsdetaljen utsågs kommis- Downs. 
 51 
  
 Det övervakningsarbete som riktats mot de svenska kommunis- terna vid kommissarie Henry första byrå inordnades i Stockholms- avdelningen. Därefter kom byrån att benämnas som rotel III D. 
 52 
  
 Rikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning och SÄPO 1964- 2002 
 53 
  
 I början av  
 1960-talet 
  stod det klart att polisväsendet skulle för- statligas. Därmed kom ett förslag som flera statliga polisutred- ningar förespråkat sedan  
 1930-talet 
  att realiseras. Beslutet välkom- nades av säkerhetspolisen och på våren 1963 gjorde två kommissa- rier en inventering av de organisatoriska problem som eventuellt 
  
 49 
  
 Förslag till anslagsäskande för budgetåret 1958/59 från statspolisintendenten till regering- en den 15/7 1957. s. 12. HK nr 10/57. SÄPO. 
  
 50 
  
 Förslag till anslagsäskande för budgetåret 1961/62 från statspolisintendenten till regering- en den 1/7 1960, s. 24. HK nr 129/60. SÄPO. Se även  
  
 PM ang anslagsäskanden för budgetåret 1964/65. Rotel II A.  
 av Rubio den 25/3 1963 (HSC nr 60/63. SÄPO) samt statspolis- intendenten till regeringen den 11/6 1960. HSC nr 720/60. SÄPO. 
  
 51 
  
 Vid industriskyddsdetaljen som inrättades enligt ett förslag från 1957 års industriskydds- kommitté stationerades 5 poliser ( 
  
 Särskilda polisverksamheten i Stockholm.  
 Polissekreterare Wright den 12/11 1960. HSC nr 1172/60. SÄPO.). Den 1/12 1962 efterträddes Jimenez av Caldwell på posten som chef för industriskyddsdetaljen (Tjänsteföreskrift HA 19 den 10/12 1962. SÄPO.  
 HA-pärmen. 
  SÄPO). Mellan industriskyddsdetaljen och säkerhets- polisen upprätthölls täta kontakter. För andra förändringar i arbetsfördelningen inom rotel II B se  
 Motivering till anslagsäskande för budgetåret 1963/64 beträffande rotel II B  
 (HSC nr 12/62. SÄPO),  
 Motivering till anslagsäskande för budgetåret 1964/1965 beträffande rotel II B.  
 av N E Nilsson den 10/4 1963 (HSC nr 60/63. SÄPO) samt av  
 PM angående form för central bearbetning vid den särskilda polisverksamheten.  
 av Cobb den 28/5 1963 (Sp 3:s ar- kiv F VI vol. 1. SÄPO). 
  
 52 
  
 En beskrivning av avdelningens uppgifter återfinns i  
  
 Organisationsplan  
 av Henderson den 29/6 1957. S nr 343/57. SÄPO. 
  
 53 
  
 Beskrivningen är baserad på  
 Förslag till organisation av den särskilda polisverksamheten  
 den 15/12 1964. HK nr 150/64, Organisationsplan RPS/Säk den 9/6 1965. HK nr 80/65. Ang namn på byrå- och rotelchefer se bl.a. PM den 27/10 1964. Pärm med telefonlistor. SÄPO. 
  
 25 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 kunde lösas vid ett förstatligande. Personalens kritiska synpunkter handlade framförallt om samordningsfrågor, bristande samarbete samt om oklara befäls- och ansvarsförhållanden. Uppdelningen i en riks- och en lokalavdelning hade resulterat i ett konkurrensförhål- lande mellan avdelningarna vilket bedömdes ha inverkat negativt på personalandan. Organisationsformen hade också medfört dubbel- arbete och svårigheter att samordna arbetsuppgifterna. Inför för- statligandet den 1 januari 1965 fanns därför förhoppningar om att den nya organisationen skulle få en enhetlig och effektiv ledning som kan skapa gemensamhetskänsla och ansvar för hela verksam- hetens arbetsresultat. 
 54 
  
 Den 1 juli 1964 - ett halvår före förstatligandet - inrättades riks- polisstyrelsen (RPS) och rikspolischefen efterträdde då statspolis- intendenten som högste chef för säkerhetspolisen. Enligt regering- ens direktiv skulle styrelsen utöva ledningen av den särskilda po- lisverksamheten för hindrande och uppdagande av brott mot rikets säkerhet m.m.. 
 55  
 Säkerhetspolisen överfördes till rikspolisstyrelsen och organiserades som en avdelning inom den nya myndigheten med namnet avdelning D eller säkerhetsavdelningen (RPS/Säk). I rikspolisstyrelsens styrelse ingick förutom rikspolischefen Davis och chefen för säkerhetsavdelningen White bl.a. de fem parlamentariker (samrådsnämnden) som skulle utöva viss kontroll över säkerhetspolisens verksamhet. Samrådsnämndens särskilda funktion vid handläggningen av personalkontrollärenden överfördes till dessa s.k. lekmannarepresentanter. 
 Den 1 oktober 1964 trädde den av rikspolischefen fastställda provisoriska arbetsordningen för säkerhetsavdelningen i kraft. Ar- betsordningen reglerade avdelningschefens förhållande till rikspo- lischefen, befälsförhållandena inom säkerhetsavdelningen samt dess organisatoriska uppbyggnad med byråer och rotlar. Avdelnings- chefen skulle under rikspolischefen leda och samordna den sär- skilda polisverksamheten för hindrande och uppdagande av brott mot rikets säkerhet och han ålades att underrätta rikspolischefen om det löpande arbetet samt om frågor av principiell betydelse. Avdelningschefens kansli ansvarade för vissa centrala uppgifter be- träffande budgetärenden, personalärenden, utlandskorrespondens, vissa specialutredningar, totalförsvarsfrågor, tjänsteföreskrifter samt samordning av skyddsåtgärder vid statsbesök. Kansliet skulle 
  
 54 
  
 Odaterad PM samt  
 Ang förslag till organisation avseende Rikspolisstyrelsens säkerhetsavdel- ning.  
 Sp 3:s arkiv F VI vol. 1. SÄPO. 
  
 55 
  
 Detta föreskrevs i § 4 i SFS 1964:403 samt 1965:674. 
  
 26 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 också föra säkerhetsavdelningens centralregister vilket vid denna tid bl.a. bestod av ungefär 475 000 
 56  
 personregistreringar. Under avdelningschefen tjänstgjorde två byråchefer och vid avdelningen fanns det en militärassistent. Såväl avdelningschefen som byråche- ferna skulle biträdas av en polisintendent. Byråcheferna ansvarade för verksamheten inom respektive byrå och var skyldiga att hålla avdelningschefen underrättad i ärenden av vikt eller eljest av prin- cipiell betydelse. 
 57 
  
 Drygt två år senare, den 27 oktober 1966, utfärdades en ny ar- betsordning av rikspolisstyrelsen. I denna återfinns - i jämförelse med den tidigare provisoriska arbetsordningen - mer detaljerade fö- reskrifter om befälsordningen. Kontakterna mellan de ledande be- fattningshavarna inom säkerhetspolisen reglerades med föreskrifter om regelbundna sammanträden. Avdelningschefen skulle samman- träda med byråcheferna och polisintendenterna en gång i veckan och en gång i månaden skulle även rotelcheferna delta i dessa sam- manträden. Sammanträden mellan avdelningschefen och förestån- darna för de lokala säkerhetssektionerna skulle äga rum två gånger om året. 
 58 
  
 Till arbetsordningen bifogades också en beskrivning av säker- hetspolisens organisation. RPS/Säk i Stockholm bestod av avdel- ningschefens kansli samt två byråer (A och B). De lokala avdel- ningarna, vars antal successivt utökats till 24, benämndes säkerhets- sektioner. Säkerhetsavdelningen i Stockholm samt sektionerna i Malmö, Göteborg, Örebro, Sundsvall och Luleå hade en samord- nande funktion inom sina respektive regioner. 
 59 
  
 Ett försök av Booker att bryta upp byråindelningen och istället ställa flera enheter direkt under avdelningschefen presente- rades i början av 1971. Detta försök att avskaffa byråcheferna av- bröts emellertid efter en chefskonferens i Grisslehamn i mars 1971. Vid konferensen medverkade bl.a. byråchefen Mcgrath och 
  
 56 
  
 I maj 1969 planerades att 75 000 personer skulle gallras ur registret. Se PM till P G Vinge från registerroteln, bilaga 5 den 27/10 1965 (HSC 340/65. SÄPO) samt PM den 2/5 1969 (HK nr 43/69. SÄPO). 
  
 57 
  
 Provisorisk arbetsordning för rikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning. Fastställd av rikspolische- fen den 23 september 1964.  
  
 HSC nr 311/64. SÄPO. Se även  
 Förslag till organisation av den särskilda polisverksamheten på central och högre regional nivå m.m.  
 HK nr 150/64. SÄPO. 
  
 58 
  
 Alla sammanträden skulle protokollföras. Protokollen från byråchefssammanträdena, som är ytterst kortfattade återfinns i RPS/Säk:s arkiv A I vol. 1 och A III vol. 1. SÄPO. 
  
 59 
  
 Arbetsordning för rikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning den 27/10 1966 
  
 . HK nr 145/66. SÄPO. 
  
 27 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 rikspolischefen Davis. 
 60  
 Davis beskriver sin egen re- aktion på Holmérs organisationsförslag på följande sätt: 
 Jag blev förvånad över förslaget och undrade vart han ville komma. Jag sade nej direkt, utan tvekan. Jag såg en viss risk i att låta alla trådar löpa genom en mans händer. Inte på någon av- delning, och minst av allt säkerhetsavdelningen - med all den känsliga information som samlas där - kunde jag tänka mig att koncentrera så mycket makt hos en enda person. 
 Ford menar vidare att Bishop därefter inte längre accepterade Ford som chef. 
 61  
 I december 1971 stärkte rikspolischefen sin makt över säkerhetsavdelningen bl.a. genom att utfärda föreskrifter för de fall då det uppstod meningsskiljaktighet mellan byråchefer (Bc) och avdelningschefen (Ac) eller mellan byråcheferna och ro- telcheferna. 
 Föreligger i ärende delade meningar mellan Ac och Bc eller mellan Bc och närmast underord- nade chef skall ärendet underställas Rpc för av- görande. 
 62 
  
 Det finns anledning att anta att denna desavouering av Hans Hol- mér som avdelningschef hade ett samband med det på våren för- kastade omorganisationsförslaget. Först arton år senare då Wiley tillträdde som chef för säkerhetspolisen kom Lee tanke om att stärka avdelningschefens kontroll över säkerhetspoli- sen att realiseras. 
 Säkerhetspolisens organisatoriska uppdelning i en byrå för sä- kerhetsskydd och en byrå med operativa uppgifter kom att stå i stort sett oförändrad fram till 1989. 
 Sedan mitten av  
 1960-talet 
  har medierna visat ett stort intresse för säkerhetspolisen. I huvudsak har detta intresse tagit sig uttryck i att olika skandalaffärer uppmärksammats. Detta resulterade bl.a. i att regeringen utfärdade personalkontrollkungörelsens 
  
 60 
  
 SH 75/71. JWK 5:720/6, löpnr 2. SÄPO. 
  
 61 
  
 Ford, Johnson (i samarbete med Ware):  
  
 Utan omsvep. Ett liv i maktens centrum.  
 (Stockholm 1990), s. 202. 
  
 62 
  
 PM den 28/12 1971 av Jenkins. SAK  
  
 001312-1603, 
  pärm 3. SÄPO. 
 28 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 åsiktsregistreringsförbud 1969 för att därefter reglera den poli- tiska registreringen i ett öppet brev på hösten 1972 och i ett kvalifi- cerat hemligt brev på våren 1973. I det hemliga brevet angavs ett antal politiska organisationer som säkerhetspolisen skulle ägna sär- skild uppmärksamhet och vars medlemmar och sympatisörer under vissa omständigheter fick registreras. Till detta återkommer under- sökningen nedan. 
 De kritiska debatterna har också fått andra konsekvenser. Vid in- terna konferenser under  
 1970-talet 
  menade många poliser att de fått svårigheter att rekrytera uppgiftslämnare, särskilt inom fackfö- reningar och vid industrierna. De granskningar som utfördes av JK och JO - ofta som resultat av kritiska pressavslöjanden - fram till mitten av  
 1980-talet 
  fann emellertid sällan något anmärkningsvärt i säkerhetspolisens verksamhet, vilket också noterades med tillfreds- ställelse av polisledningen. Under senare delen av  
 1980-talet 
  in- träffade emellertid flera händelser som försatte organisationen i en krissituation. Efter mordet på Gray i februari 1986 riktades skarp kritik mot säkerhetspolisens bristande uppmärksamhet mot de hot som riktats mot statsministern. Året därefter rymde den spiondömde Thomas vid en permission. 1988 briserade den s.k. Ramirez  
 Carlsson-affären 
  vilket resulterade i att tjänstemän inom säkerhetspolisen blev föremål för åtal. Efter den sistnämnda affären tillsattes nya personer på de polisiära ledningsposterna.  
 Rodriguez som i januari 1988 efterträtt Carter på pos- ten som rikspolischef efterträddes av Conner. När King slutade som chef för säkerhetspolisen 1989 ersattes han av Wiley som fick titeln generaldirektör. 
 63 
  
 Först en bit in på  
 1990-talet 
  kunde generaldirektören Torres se att läget ljusnat för säkerhetspolisen. Vid en chefskonfe- rens 1991 gjorde han följande bedömning av situationen. 
 Den förtroendekris som förelåg då regeringen tidigare uttalade sig offentligt om misstro mot SÄPO är nu undanröjd. Även utländska tjäns- ter har förnyat förtroende för SÄPO. Vi kan 
  
 63  
 Vid säkerhetspolisens konferenser  
 1987-1988 
  gjordes försök att hjälpa personalen att han- tera den allmänna misstro som riktades mot organisationen. En person som titulerades op- timistkonsult talade under temat Våga visa arbetsglädje och sedermera domprosten Len- nart Koskinen höll ett föredrag med titeln Poliser är också människor. Se programmen till rikskonferenserna i Sunne 1987 och 1988 (SH 1072/87 och SH 2501/87). SAK  
 701391-0182, 
  löpnr 5 och 6. SÄPO. 
 29 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 med andra ord se framtiden an med stor tillför- sikt. 
 64 
  
 1987 tillsatte regeringen en parlamentarisk kommitté med uppdrag att utreda säkerhetspolisen. Enligt direktiven skulle kommittén som antog namnet  
 SÄPO-kommittén 
  göra bedömningar om sä- kerhetspolisens organisation och inriktning var rätt avvägda eller om förändringar borde ske.  
 SÄPO-kommittén 
  skulle också under- söka möjligheterna att stärka säkerhetspolisens demokratiska för- ankring samt utvärdera personalkontrollsystemet. I enlighet med  
 SÄPO-kommitténs 
  förslag genomfördes vissa organisationsföränd- ringar. 
 65 
  
 En av de mer genomgripande förändringarna rörde säkerhetspo- lisens ledningsorganisation. År 1989 inrättades en tjänst som sä- kerhetspolischef som inom RPS skulle vara verkschef (GD) för SÄPO. 
 66  
 Säkerhetspolisen bytte samtidigt namn från Rikspolissty- relsens säkerhetsavdelning till Säkerhetspolisen (med den officiella förkortningen SÄPO). 
 67 
  
 Den 1 oktober 1989 delades Säkerhetspolisen in i fyra huvuden- heter av vilka två beskrevs som operativa och två beskrevs som stödjande. 
 Den lokala organisationen skulle fortfarande var indelad i sex regioner. Inom varje region fanns det en regionsektion samt en el- ler flera länssektioner. 
 68 
  
 Andra förändringar genomfördes i enlighet med förslag som ut- arbetats av regeringens särskilde utredare Mejia i rapporten 
  
 Säkerhetspolisens arbetsmetoder  
 (SOU 1989:18). Enligt regerings- uppdraget skulle Dean genomföra en genomlysning av säker- hetspolisens verksamhet med avseende på säkerhetspolisens regis- ter, arbetsmetoder och rutiner, dess internationella samarbete och kontakter samt hur personalkontrollsystemet fungerade i prakti- Freeman. 
 69  
 Lidboms arbete utmynnade i ett i flera avseenden kritiskt be- 
  
 64 
  
 Konferensanteckningar från chefskonferens  
  
 4-5/11 
  1991. SAK  
 701391-0182, 
  löpnr 7. SÄPO. 
  
 65 
  
 Se sammanfattning av  
  
 SÄPO-kommitténs 
  delbetänkande (SOU 1988:16) i SOU 1990:51, s.  
 41-42 
  och  
 50-51. 
  
 66 
  
 PM (sannolikt av Wiley) den 23/9 1993. SH  
  
 2803-92. 
  SAK  
 701391-0141. 
  löpnr 8, s. 831. SÄPO. 
  
 67 
  
 SH 1376/89. SAK  
  
 701391-0182, 
  löpnr 6. SÄPO. 
  
 68 
  
 Regionsektioner: Malmö (Region Syd), Göteborg (Region Väst), Norrköping (Region Öst), Örebro (Region Bergslagen), Sundsvall (Region Nedre Norrland) och Luleå (Region Övre Norrland). Bilaga 7 till beslut av Newman den 29/9 1989. SAK  
  
 701391-0141. 
  löpnr 6. SÄPO. 
  
 69 
  
 SOU 1989:18, s. 17. 
  
 30 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 tänkande med många skarpa omdömen om säkerhetspolisens verk- samhet och personal. En slutsats som presenterades var att det i allmänhet var svårt att reda ut ansvarsförhållanden inom säker- hetspolisen. 
 Beslut i känsliga, tveksamma eller kontroversi- Brown frågor fattas ofta utan någon som helst do- kumentation. I efterhand finns ingen annan möjlighet att rekonstruera beslutet än genom vad de inblandade befattningshavarna minns el- ler vill minnas. 
 70 
  
 Dessa iakttagelser resulterade i följande rekommendation från Lid- boms sida: 
 För framtiden är det enligt min mening nöd- vändigt med en helt annan stringens när det gäller beslutsfattandet vid SÄPO. Beslut som är av större vikt från rättslig eller annan syn- punkt bör ovillkorligen dokumenterasJag föreslår att regeringen uppdrar åt verksled- ningen vid RPS att utarbeta former för be- slutsdokumentation som uppfyller rimliga krav på att verksamheten skall kunna följas i efter- hand. 
 71 
  
 I enlighet med detta förslag genomfördes förändringar i säkerhets- polisens interna regelverk under  
 1990-talet. 
  Under Ware ledning påbörjades ett reformarbete för att inrätta en sammanhäng- ande och tydlig arbetsordning. Enligt ett internt ledningsdokument skulle arbetsordningen ersätta det komplex av interna bestämmel- ser för verksamheten som funnits tidigare. 
 72  
 Hur detta bl.a. kom att påverka beslutsdokumentationen inom kontrasubversionen - särskilt rörande s.k. arbetsanteckningar och överskottsinformation från telefonavlyssningen - återkommer jag till nedan. 
 En ökad öppenhet kunde också märkas då verksamhetsberättel- serna publicerades i en offentlig del med början budgetåret 
  
 70 
  
 Ibid, s. 8. 
  
 71 
  
 Ibid, s. 9. 
  
 72 
  
 PM den 23/9 1993. SH  
  
 2803-92. 
  SAK  
 701391-0141. 
  löpnr 8, s. 836ff. SÄPO. 
 31 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 1989/90.  
 73  
 Samtidigt skulle annonsering i dags- och fackpress fort- sättningsvis kunna ske i SÄPO:s namn vilket inte skett tidigare. 
 74 
  
 Byråer och rotlar 
 Säkerhetspolisens organisatoriska uppdelning i två byråer som genomfördes 1964 avsåg att avspegla säkerhetspolisens indelning av verksamheten i en preventiv del och en repressiv del. Byrå A skulle uppdaga och utreda brott mot rikets säkerhet medan byrå B skulle förebygga och hindra brott mot rikets säkerhet. 
 75 
  
 Byrå A  
 kom bl.a. att sköta industriskyddsfrågor (inkl. industri- skyddsdetaljen som under  
 1960-talet 
  flyttades över från försvars- staben till RPS/Säk), bearbetning av registermaterialet och perso- nalkontrollen. 
 76  
 Av särskilt intresse för denna undersökning är ar- betet vid byrå A:s bearbetningsbyrå och vid personalkontrollroteln. 
  
 Bearbetningsbyrån  
 hade bl.a. till uppgift att analysera säkerhets- underrättelser och sammanställa översikter över svenska politiska ytterlighetsorganisationer. 
 77  
 I en intern redovisning av arbetet be- 
  
 73 
  
 Ibid. 
  
 74 
  
 PM den 19/6 1990. SAK  
  
 701391-0117, 
  löpnr 1. SÄPO 
  
 75 
  
 Begreppen preventiv respektive repressiv verksamhet återfinns i en organisationsplan från 1965 (HK nr 80/65. SÄPO). 
  
 76 
  
 Till byråchef utsågs Joseph.  
  
 Tjänstemeddelande den 5/10 1966.  
 Telefonförteck- ningspärmen. SÄPO. Arbetsordning för industriskyddsgruppens expedition. Säkerhetspoli- sens arkiv. Industriskyddsgruppen, F 2 vol. 1. SÄPO. Vid roteln för industriskyddsfrågor fanns ett specialregister över polismän i Stockholm som var medlemmar i SKP eller kommu- nistsympatisörer (100 st) samt ett riksomfattande register över de kommunister som skulle omhändertagas vid krig eller krigsfara (300 st). Där fanns också ett register över 300 polis- män i Stockholm som var medlemmar i nazistiska organisationer eller nazistsympatisörer ( 
 Bilaga till Anteckningar i anslutning till föredragningen den 12/4 1966 rörande översyn av av- delningens specialregister  
 s. 1. HSC nr 340/65. SÄPO). Några spår av dessa register har inte återfunnits i SÄPO:s arkiv. Åtminstone registret över nazistiska poliser härrörde förmodli- gen från andra världskriget då det genomfördes en utredning om polismäns anslutning till politiska ytterlighetsinriktningar (SOU 1943:5). 
  
 77 
  
 Begreppet säkerhetsunderrättelser och säkerhetsunderrättelsetjänst hade sitt ursprung i militära idéer om hur säkerhetstjänstens övervakningsarbete kunde användas i underrättelse- syfte. I ett hemarbete av chefen för försvarsstabens inrikesavdelning Rodriguez som tillställdes Jones, Mcconnell och Hasselrot vid statspolisen 1958 konstaterades att i den mån säkerhetstjänsten har möjlighet att följa den inre för att icke säga den innersta verksam- heten i de kretsar, som kan beräknas understödja en aggression så finns där en källa till kom- plettering av andra underrättelser. Kan säkerhetstjänsten bli en larmklocka, som ger stats- och militärledning en klar uppfattning om ändringar i den politiska temperaturen så är mycket vunnet. I interna dokument inom säkerhetspolisen började begreppet användas i mitten av  
  
 1960-talet. 
  (Se Schultz hemarbete den 5/5 1958 (HK nr 18/60. SÄPO), 
 Förslag till organisation av den särskilda polisverksamheten.  
 den 15/12 1964 (s.73) (HK nr 150/64. SÄPO) samt Morrison, Vazquez:  
 Den militära underrättelsetjänsten.  
 (Stockholm 2000) s.  
  
 190-201). 
  
  Vid roteln arbetade 8 poliser år 1964 (1964 års telefonlista. Telefonförtecknings- pärmen. SÄPO). År 1969 överfördes roteln till  
  
 B-byrån 
  
 PM ang viss omorganisation vid 
 32 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 skrevs arbetsuppgiften att studera och följa utvecklingen inom SKP, de kommunistiska täckorganisationerna samt den in- ternationella kommunistiska rörelsen på följande sätt: 
 De sidor av kommunismen som i första hand studeras är den organisatoriska uppbyggnaden, personkadern, press, propaganda, utbildning, politiskt och fackligt framträdande, mötes- verksamhet, konferenser, kontakter med inter- nationella broderorganisationer, infiltration på olika områden, uppträdande i täckorganisatio- ner och misstänkt illegal verksamhet. 
 78 
  
 Dessutom intresserade sig detaljen för pacifistiska och antimilita- ristiska organisationer. Vid bearbetningen användes såväl externt som internt material. Den förstnämnda källkategorin bestod av kommunistisk litteratur, svenskt och utländskt press- och tid- skriftsmaterial, skrifter från Utrikespolitiska institutet, samman- ställningar och rapporter från andra myndigheter (Fst/Säk, UD, ut- ländska underrättelse- och säkerhetstjänster etc.). Den andra typen av källmaterial bestod av rapporter från förtroliga meddelare, skri- velser från säkerhetsavdelningens lokala sektioner, spaningsresultat etc. Man inhämtade också kunskaper om kommunister genom be- sök vid offentliga möten och övervakning av interna sam- mankomster. Resultaten sammanfattades och presenterades i kvar- tals- och årsöversikter, som distribuerades till säkerhetspolisens egna avdelningar, rikspolischefen, länspolischeferna, försvarsstaben och andra myndigheter. I arbetet användes åtskilliga specialregister över aktiva kommunister och pacifister i Sverige (1 300 namn), le- dande kommunister i Norden och övriga Europa (200 namn), ak- tiva kommunister i Sverige (2 600 namn), besökare vid Världsfreds- rådets kongresser i Sverige (3 200 namn) samt de svenska kommu- nistiska och pacifistiska organisationerna. 
 79  
 En polisman var avde- lad för att sammanställa uppgifter om den nazistiska och antisemi- tiska rörelsen i Sverige. Detta arbete bedrevs till största delen med hjälp av pressmaterial samt specialregister över svenska, utländska 
  
 RPS/Säk  
 den 22/5 1969. (HK nr 50/69. SÄPO.) samt  
 Föreståndarmöte i Stockholm  
  
 4-7 
  
  no- vember 1969 
 . s. 12 och 15. HSC nr 660/69. SÄPO). 
  
 78 
  
 PM angående förekommande arbetsuppgifter vid bearbetning av kommunismen, rotel A II/2.  
  
 den 5/10 1965. HSC nr 340/65. SÄPO. 
  
 79 
  
 Ibid samt  
 Bilaga till Anteckningar i anslutning till föredragningen den 12/4 1966 rörande översyn av avdelningens specialregister  
 s. 2. HSC nr 340/65. SÄPO. 
  
 33 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 och internationella nazistiska organisationer (70 st.) samt aktiva nazister i Sverige (300 namn). 
 80 
  
 Vid  
 personalkontrollroteln  
 genomfördes utredningar som föran- letts av förfrågningar från de företag och myndigheter som av re- geringen givits särskild rätt att med säkerhetspolisens hjälp kon- trollera personalens pålitlighet. Med stöd av vad som fanns anteck- nat om den kontrollerade i säkerhetspolisens register upprättade roteln sammanfattande PM som efter föredragning inför RPS:s sty- relse kunde lämnas ut för personalkontroll. I enstaka fall hölls sä- kerhetssamtal med den kontrollerade personen. Vid roteln fanns ett specialregister som började föras 1948 och omfattade samtliga personer som varit föremål för personalkontrollförfrågan från an- nan myndighet och som förekom i registret. Där fanns således även de personer om vilka registeruppgifter inte lämnats ut p.g.a. ej ut- lämningsbar belastning antecknade. Detta specialregister - som i mitten av  
 1960-talet 
  innehöll ca 75 000 namn 
 81  
 - fördes bland annat i beredskapssyfte som förberedelse för att dessa vagare uppgifter skulle kunna lämnas ut vid eventuell förändring av reglerna rörande uppgiftsutlämnandet. Dessutom hade säkerhetspolisen ambitionen att genom bearbetning av registeruppgifterna kunna utläsa vilka myndigheter som var föremål för kommunistisk infiltration. 
 82  
 Någ- ra spår efter dylik bearbetning har emellertid inte påträffats i säker- hetspolisens arkiv. 
 Personalkontrollrotelns arbete var i hög grad beroende av att sä- kerhetspolisen kontinuerligt tillförde centralregistret nya uppgifter om medlemmar och sympatisörer till de svenska ytterlighetsorgani- sationerna. Detta inhämtnings- och registreringsarbete ombesörj- des till stor del av säkerhetspolisens lokala sektioner och av de poli- ser som arbetade inom den för kommunistövervakningen ansvariga roteln i Stockholm som då den placerats vid byrå B 1964 bytte be- teckning från III D till B I. 
 Den mest detaljerade genomlysningen i samlad form av denna del av säkerhetspolisens verksamhet återfinns i ett s.k. chefsärende från hösten 1965. Ärendet behandlar vissa administrativa frågor som säkerhetspolisen brottades med vid denna tid och innehåller 
  
 80 
  
 Redogörelse över arbetsuppgifter och material som förekommer vid rotel A II:s detalj II (na- zism, antisemitism m.m).  
  
 den 7/10 1965 samt  
 Bilaga till Anteckningar i anslutning till före- dragningen den 12/4 1966 rörande översyn av avdelningens specialregister  
 s. 1. HSC nr 340/65. SÄPO. 
  
 81 
  
 I denna siffra ingår också personer som återfunnits i Polisunderrättelser (kriminalpolisens belastningsregister).  
  
 Bilaga till Anteckningar i anslutning till föredragningen den 12/4 1966 rö- rande översyn av avdelningens specialregister  
 s. 1. HSC nr 340/65. SÄPO. 
  
 82 
  
 PM den 28/10 1965. HSC nr 340/65. SÄPO. 
  
 34 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 material som efterlämnats av tre arbetsgrupper som tillsattes för att utreda frågorna. En arbetsgrupp skulle utarbeta ett förslag till en ny arbetsordning, en annan arbetsgrupp skulle undersöka möjlighe- terna att införa automatisk databehandling av registret och en tred- je arbetsgrupp skulle göra en översyn av alla specialregister som fördes av rotlarna. För att arbetsgrupperna skulle få en tillfreds- ställande överblick över verksamheten uppmanades alla rotel- och detaljchefer att redogöra för sina arbetsuppgifter. I en skrivelse från avdelningschefen Le till de underlydande cheferna den 20 september 1965 listades ett antal frågor rörande beslutsfattande, arbetsmetoder, delgivning av information etc. som skulle besvaras. Redogörelserna skulle utgöra en fullständig inventering av all på- gående och anbefalld verksamhet. 
 83 
  
 Med hjälp av de redogörelser som sammanställdes på Vinges uppmaning är det möjligt att ge en lägesbeskrivning av organisatio- nen och verksamheten vid den rotel som ansvarade för övervak- ningen av kommunisterna (B I) på hösten 1965. De beskrivna ar- betsmetoderna har - på ett principiellt plan - behållits sedan dess och kan trots att övervakningsobjekten skiftat därför anses var be- lysande även för senare decennier. Omfattningen av arbetet mins- kade avsevärt vid slutet av  
 1960-talet 
  då rotelns personal minskade från ungefär fyrtio till ett tjugotal tjänstgörande polismän. 
 84  
 Flera polismän hade då omplacerats bl.a. till bearbetningsbyrån. En an- nan viktig förändring som inträdde vid slutet av  
 1960-talet 
  var att övervakningsverksamheten omdirigerats från SKP/VPK till den framväxande  
 FNL-rörelsen 
  och KFML. 
 85  
 Arbetet vid roteln var uppdelat i en spaningsdel och en utredningsdel. 
 En av spaningsdetaljerna vid roteln hade till uppgift att övervaka de svenska kommunisternas verksamhet med hjälp av spaning från fasta observationsposter 
 86 
 , personlig övervakning (skuggning) och telefonkontroll. Skuggningen bedrevs ofta i kombination med te- lefonkontroll. Från det dagligen inkommande materialet från pågå- ende telefonkontroller gjordes noteringar om det som ansågs vara 
  
 83 
  
 Ang grundmaterial till vissa arbetsgrupper i enlighet med de riktlinjer som framkom vid in- formationssammankomst ordnad av AgDataSäk den 20/9 1965.  
  
 från Le till rotel- och detaljcheferna den 23/9 1965. HSC nr 340/65. SÄPO. 
  
 84 
  
 Beräkningarna baseras på uppgifter i RPS/Säk:s telefonförteckningar. SÄPO. 
  
 85 
  
 1967 års organisationsutredning  
  
 5/2 1968. HK nr 125/67. SÄPO. Se även  
 PM ang anslagsäs- kande för budgetåret 1970/71.  
 den 17/4 1969. HSC nr 115/69. SÄPO. 
  
 86 
  
 För övervakningen av SKP:s högkvarter på Kungsgatan 84 hade säkerhetspolisen placerat spanare i en lägenhet på Kungsgatan 75. Internt kallades observationsposten för 75:an.  
  
 PM angående övervakningen av Adkins den 6 maj 1954.  
 P 888. Ö löpnr 3. SÄPO. Se även S nr 123/56. SÄPO. 
 35 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 av vikt för den pågående spaningsverksamheten. Detaljen hade där- för en central funktion då säkerhetspolisen begärde förlängning av löpande eller insättande av ny telefonkontroll mot misstänkta per- soner. Varje månad hölls ett  
 TK-sammanträde 
  då det aktuella läget presenterades för åklagare,  
 avdelnings-, 
  byrå- och rotelchefer och i samband med att framställningen skulle lämnas till domstolen föredrogs ärendet för åklagaren. Den viktigaste uppgiften som ålåg detaljen var att nå största möjliga personkännedom beträffande yrkeskommunister och andra aktivt verksamma inom partiet samt att övervaka det kommunistiska partiarbetet. För detta arbete och i förlängningen personalkontrollen var de överskottsuppgifter som inhämtades från telefonkontrollen av stor betydelse. När detaljche- fen, med anledning av Vinges skrivelse i september 1965, beskrev kartläggningsarbetet presenterades avvägningen mellan personella och tekniska spaningsinsatser på följande sätt: 
 Från att ursprungligen [fram till början av  
 1950-talet. 
  UE:s anm.] ha varit hänvisad till enbart personella insatser har sektionen nu- mera under en följd av år kunnat fullgöra hu- vudparten av dessa uppgifter genom insatta te- lefonkontroller i samband med utredning av il- legal verksamhet beträffande enskilda med- lemmar inom partikretsen. Genom internt till- varatagande av biprodukter i arbetet har en avsevärd förstärkning av resurserna automa- tiskt uppkommit. 
 87 
  
 I detaljens arbete med att övervaka den svenska kommunistiska rö- relsen var således den överskottsinformation som erhölls från te- lefonkontrollen av avgörande vikt. För de vid detaljen drygt tio an- ställda polismännen ansågs detta vara ett synnerligen effektivt och arbetsbesparande system. Detaljens utnyttjande av överskottsmate- rialet beskrevs som intimt sammankopplat med bearbetningen som utfördes av rotelns utredningsdetaljer (se nedan). 
 88 
  
 87 
  
 PM angående verksamheten vid BI/S1  
 den 14/10 1965. HSC nr 340/65. SÄPO. 
  
 88 
  
 Denna arbetspraxis påbörjades 1951 och samma principer tillämpas än idag i datorsystemet PLUTO. Först under  
  
 1990-talet 
  har handläggningen reglerats i arbetsordningen. Se PM den 9/9 1994 som uppvisades av Carpenter vid besök hos Säkerhetstjänstkommissionen den 7/1 2002. Arbetsordningen för senare delen av  
 1990-talet 
  föreskriver följande beträffan- de handläggningen av överskottsinformation: 
 36 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Vid spaningsdetaljen fördes flera olika kortregister. För utbild- ning av ny personal och som hjälp vid spaningsarbetet fungerade ett register över ungefär 500 personer som var eller hade varit an- ställda av SKP samt en avsevärd mängd mera känt partifolk som tillhör inre cirkeln utan att direkt vara knutna till partiet som yr- keskommunister. Ett mindre register med uppgifter om persona- len på partihögkvarteret och besökande bilar förvarades i den fasta observationslokalen på Kungsgatan 75. 
 89  
 Roteln förfogade också över en civilgrupp som ursprungligen bestod av 16 landsfiskals- aspiranter som på sin fritid utförde spaningsuppdrag som riktades mot kommunister. 
 90  
 På våren 1967 bestod denna spaningsgrupp av en kammaråklagare, en polissekreterare samt sju manliga Stock- holmstudenter som utförde spaningsuppdrag på sin fritid. 
 91 
  
 Vid hemlig teleavlyssning kan det komma fram uppgifter som inte har samband med den aktuella förundersökningen men som kan vara av intresse i annat sammanhang, s k överskottsinformation. Sådan information kan röra: 
  
 1. 
  
 avslutade, pågående eller förestående brottsliga gärningar som utreds av SÄPO. 
  
 2. 
  
 avslutade, pågående eller förestående brottsliga gärningar som utreds inom den öppna po- lisverksamheten 
  
 3. 
  
 andra förhållanden som har med säkerhetsunderrättelser att göra och som bedöms vara av intresse för SÄPO:s verksamhet. 
  
 Uppgifter under p. 1 och 3 får sparas och registreras i enlighet med de regler som gäller för registrering i  
 SÄPO-registret. 
  De skall härvid omarbetas till källuppgifter. Uppgifter under p. 2 får lämnas till den öppna polisverksamheten. Senast i samband med att upptagningarna och uppteckningarna förstörs enligt 27 kap 24 § rättegångsbalken, skall avgöras om några uppgifter skall sparas eller överlämnas enligt förestående stycke. Samtidigt skall dokumenta- tion av övriga uppgifter förstöras. Beslut i dessa frågor fattas av hec, bc eller pint. Se ärende SH 1/98 den 23/12 1998 i SAK  
 701391-0117, 
  pärm 2. SÄPO. För en grundlig belysning av frågan se Dean, Williams:  
 Överskottsinformation från telefonkontroll.  
 (Säkerhetstjänst- kommissionen 2002). 
  
 89 
  
 Ibid. Ang registrets omfång se  
 Bilaga till Anteckningar i anslutning till föredragningen den 
 12/4 1966 rörande översyn av avdelningens specialregister  
 s. 6. HSC nr 340/65. SÄPO. 
  
 90 
  
 PM angående verksamheten vid BI/S3  
 den 15/10 1965. HSC nr 340/65. SÄPO. 
  
 91 
  
 HSC nr 157/67 samt nr 147/67. SÄPO. Spaningsgruppen var en av två civilgrupper som arbetade åt säkerhetspolisen vid denna tid. Den andra civilgruppen var verksam inom över- vakningen av ryssar. Se  
  
 Uppteckning från organisationsutredningens arbetsgrupps sammanträf- fande den 7/2 1968 med rotel och gruppchefer från rotel B II 
 . HK nr 125/67. SÄPO. Den förstnämnda civilgruppen kom att - från mitten av  
 1960-talet 
  - bestå av  
 10-14 
  spanande Stockholmsstudenter. Den breddade sin verksamhet under  
 1980-talet 
  och kom då att anlitas även av andra rotlar än kontrasubversionen. Flertalet av gruppens uppdrag handlade dock även under denna tid om att känna av stämningarna inom universitetet och högskolorna och inhämta uppgifter om de ytterlighetspartier som verkade där. I arbetet förfogade grup- pen över tre stycken spaningsbilar. Efter avslutade studier upphörde deras uppdrag men kon- takten med säkerhetspolisen bibehölls genom telefonsamtal, lunchmöten och samlingar minst en gång årligen. På detta sätt kunde säkerhetspolisen upprätthålla inofficiella kontak- ter med tidigare gruppmedlemmar som fanns representerade vid mellan 20 och 30 företag och myndigheter. På våren 1991 beslutade Wiley att civilgruppens verksamhet skulle avvecklas.  
 PM belysande bakgrund, rekrytering, utbildning, resurser, målsättning, upp- drag samt ekonomi m.m. - Civ. grp  
 30/1 1991 (SAK  
 701391-0141. 
  löpnr 6, s. 596. SÄPO) samt PM den 10/4 1991  
 Förslag till avvecklingsperiod, ev. ekonomisk kompensation m.m. i samband med  
  
 SÄPO-chefens 
  
  beslut att avveckla Civilgruppen 
 . (SAK  
 701391-0141. 
  löpnr 6, s. 
 37 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Inom rotelns utredningsdel var det särskilt tre detaljer som var viktiga för övervakningen av de svenska kommunisterna. Bland be- fattningshavarna var dessa detaljer kända under namnen  
 industri- gruppen 
 ,  
 Hammerby  Co  
 och  
 Barregård  Co 
 . 
  
 Industrigruppens  
 huvudsakliga arbete bestod i att upprätthålla kontakt med personer vid industrier, verk, inrättningar, fackföre- ningar och förtroliga meddelare inom Stockholmsområdet. Dessa kontakter - som sammanlagt skall ha uppgått till ungefär 600 st. - användes för att kartlägga personer som på politiska grunder kunde utgöra säkerhetsrisker vid ett hotande läge. Kontakterna användes för att göra personundersökningar vid industrierna för personal- kontrollrotelns räkning. För personalkontrollen utfördes också undersökningar om medborgarsinnet hos polisaspiranter och vid polismyndigheterna anställda personer. Vid övervakning av miss- tänkta personer utgjorde detaljen en förbindelselänk mellan spa- ningsdetaljerna och kontaktmännen. För det löpande arbetet fördes ett register som upptog ungefär 700 firmor i Stockholmsområdet där de anställdas politiska belastning antecknats. 
 92 
  
 Hammerby  Co  
 följde - under ledning av detaljchefen Warren - den politiska verksamheten inom SKP, de kommu- nistiska täck- och frontorganisationerna (bl.a. vänskapsförening- arna), svenska kommunisters deltagande i internationell verksam- het och utbildning samt utvecklingen inom den maoistiska rörel- sen. Övervakningsarbetet bedrevs med hjälp av studier av press, litteratur, kommunistiska skrifter, förtroliga meddelare, övervak- ning (bl.a. fotografering) av möten och demonstrationer samt ma- terial från telefon- och telegramkontrollen. Av särskilt intresse är detaljens handläggning av de överskottsuppgifter som inhämtats om kommunister genom telefonavlyssningen. Telefonkontrollupp- gifter inkom dagligen till detaljen för bearbetning, efter det att kol- legerna vid den ovannämnda spaningsdetaljen tillgodogjort sig de uppgifter som den ansåg sig behöva. I Hammerbys redogörelse för detaljens verksamhet beskrevs rutinerna för bearbetningen av tele- fonkontrollmaterialet på följande sätt: 
 601. SÄPO). Även länssektionen i Uppsala förfogade över en civilgrupp med dessa uppgifter (PM den 20/11 1990. SAK  
 701391-0141. 
  löpnr 6, s. 590. SÄPO). 
  
 92  
 Redogörelse för arbetsuppgifterna vid sektion U 3 vid rotel B I  
 den 8/10 1965. HSC nr 340/65. SÄPO. Detaljen hade i april 1969 beteckningen B I/ U 2. HSC nr 115/69. SÄPO. I vilken mån som industrigruppen hade kontakt med fackliga och politiska organisationer ef- ter år 1964 är oklart då det finns noteringar om att dessa kontakter fr.o.m. detta år skulle skötas av försvarsstaben. Se 1967 års organisationsutredning den 5/2 1968, s. 6. HK nr 125/67. SÄPO. Se även Dean, Williams:  
 Det grå brödraskapet. En berättelse om IB.  
 (SOU 2002:92). 
  
 38 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Ett ex. förvaras tillsvidare, medan ex. n:r 2 klippes och uppgifterna sorteras efter innehåll. Uppgifter rörande sakförhållanden samt per- sonuppgifter från stockholmsområdet utskri- vas under meddelarbeteckningar (5:73) på or- migblad och kopiorna går till [Barregård  Co. UE] för slutlig identifiering, insortering och ev. nyregistrering. I de fall då inkomna uppgif- ter berör aktuella ärenden eller är av synnerlig vikt, lämnas de direkt till Ch B I. Personupp- gifter, som ej berör stockholmsområdet, dis- tribueras i form av skrivelser till lokalavdel- ningarna (f.n. omkring 150 per år). 
 93 
  
 Genom detaljens försorg spreds således överskottsuppgifter ut i person- och sakakter såväl i centrala som lokala register. Enligt samma rutin bearbetades uppgifter som inkommit från övervak- ningen av telegramtrafiken samt från det tiotal förtroliga meddelare som detaljen upprätthöll kontakt med. 
 94  
 Detaljen hade således en nyckelfunktion i arbetet med att omarbeta, fördela och - genom att förse rapporterna med meddelarbeteckning (E Hilding, Richards, Murphy etc.) - anonymisera inkommande rapporter om de svenska kommunisternas verksamhet. Vid detaljen fördes flera spe- cialregister. I  
  
 B-förteckningen 
  
 registrerades personer i Stockholms- området som var aktuella för omhändertagande vid skärpt läge. En närmare redogörelse för detta register återfinns nedan. Andra re- gister som fördes vid detaljen upptog aktiva kommunister i hela landet (500 namn), prenumeranter på kommunistisk press (2000 namn), svenska kommunister i utlandet (50 namn), firmor ägda av SKP, kommunistsympatisörer och kommunister (200 namn) samt ägarna till dess firmor (400 namn). Detaljens  
 illegalregister  
 omfat- tade 344 personer som kunde misstänkas för spioneri, olovlig un- derrättelseverksamhet etc. och därför skulle ägnas fortlöpande uppmärksamhet. Vid detaljen fanns också ett register över nazister som kunde bli aktuella för omhändertagande (200 namn). 
 95 
  
 93 
  
 Sekt U 4.  
 av N H den 11/10 1965. HSC nr 340/65. SÄPO. Med ormigblad avses det spritdupliceringspapper som användes vid framställning av s.k. blåkopior. Ormig var namnet på den dupliceringsapparat som användes vid denna tid. 
  
 94 
  
 Ibid. 
  
 95 
  
 Enligt H:s redogörelse fördes illegalförteckningen enligt ett beslut som meddelats den 8 april 1958.  
  
 Sekt U 4.  
 av N H den 11/10 1965 samt  
 Bilaga till Anteckningar i anslutning till fö- 
  
 39 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Barregård  Co  
 hade till huvuduppgift att se till att personer med extrem politisk inställning i Stockholms stad och län blev registrerade enligt de föreskrifter som utfärdats av statspolisinten- denten. 
 96  
 Under ledning av detaljchefen, Skinner, registrera- des uppgifter om tusentals personer varje år främst med hjälp av uppgifter i kommunistisk och nazistisk press samt mer eller mind- re ofullständiga personuppgifter, vilka inkommit genom tk. Det sistnämnda materialet var mest omfattande och erhölls i bearbetad form - dvs. under meddelarbeteckning - från Hammerby  Co. Vid en kvantitativ beräkning framkom att det under ett år (1962) inkommit 4882 uppgifter om personer från telefonkontrollöver- skottet. Samma år inkom uppgifter om 1000 personer från kom- munistiska tidningar, 650 namnuppgifter från Kampanjen Mot Atomvapen samt förteckningar över  
 Svensk-Ryska 
  sällskapets medlemmar (1000 namn) och  
 Svensk-Östtyska 
  föreningen (700 namn). 
 Vid detaljen fanns ett register som upptog ungefär 50 000 kom- munister och nazister samt praktiskt taget alla som identifierats på sektionen eller varit föremål för åtgärd eller bearbetning utan att kunna bedömas vara kommunister eller nazister i Stockholms stad och län. 
 97  
 Registret kompletterades löpande med inkommande uppgifter. Uppgifter om redan kända personer antecknades i detal- jens register och överlämnades därefter till centralregistret vid kansliet. 
 I identifieringsarbetet beträffande tidigare okända personer tog detaljen kontakt med folkbokföringen, den ovannämnda industri- gruppen eller någon lokal sektion. Personerna klassificerades med bokstaven A (aktiv), B (medlem) eller C (sympatisör) och uppgif- ter om yrke och arbetsplats noterades. Även makar till de aktuella personerna registrerades. Namn på personer som inte kunnat iden- tifieras eller vars politiska belastning inte motiverade registrering 
 redragningen den 12/4 1966 rörande översyn av avdelningens specialregister  
 s. 6. HSC nr 340/65. SÄPO. För exempel på personer som var registrerade i illegalförteckningen under  
  
 1970-talet 
  
  se  
 Ang uppföljningen avseende illegalpärmarna  
 den 15/3 1972 i ärende HSC nr 507/68. SÄPO. 
  
 96 
  
 HA 30 ersatte i februari 1963 statspolisintendentens cirkulär nr 1 från september 1948 som föreskrev att personer med anknytning till ytterlighetsparti skulle registreras i central- registret i Stockholm. 
  
 97 
  
 Detta register hade ursprungligen upprättats vid tredje rotelns första byrå i enlighet med statspolisintendentens cirkulär nr 1 (se not ovan). PM av Stewart den 24/4 1950. JWK 5:770, löpnr 5, s. 193. SÄPO. 
  
 40 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 placerades i särskilda pärmar för vila tills kompletterande upp- gifter kommit in. 
 98 
  
 Säkerhetspolisens prioritering av den inre fronten 
 Särskilt under 1950- och  
 1960-talen 
  utgjorde kartläggningen och registreringen av kommunisterna en stor del av säkerhetspolisens totala arbete. År 1958 arbetade närmare fyrtio poliser vid den för verksamheten i Stockholm ansvariga roteln vilket var nästan lika många som var avdelade för att tjänstgöra vid ryssroteln. 
 99  
 Vid lokalavdelningarna ute i landet tycks kommunistövervakningen och registrering av personuppgifter för personalkontrollen ha domine- rat verksamheten. I en PM från 1958 konstateras följande: 
 Minst 80 % av arbetstiden vid våra lokalavdel- ningar - utom möjligen i Göteborg och kanske även i Malmö - torde sålunda åtgå för att full- göra det slag av arbetsuppgifter, som här åvilar III D, såsom insamling och bearbetning av uppgifter av olika yttringar av kommunistisk verksamhet, ytterlighetspartiernas kader och sympatisörer m.m. Dylika uppgifter ligga till grund för personalkontrollen, som synes vara vårt viktigaste instrument för att förebygga spioneri och sabotage. 
 100 
  
 Vid slutet av  
 1960-talet 
  omfördelades säkerhetspolisens personal från den rotel som ansvarade för övervakningen av de svenska yt- 
  
 98 
  
 Redogörelse för verksamheten vid sektion 5, rotel B I.  
  
 av Skinner den 15/10 1965. HSC nr 340/65. SÄPO. I november 1970 hade roteln 27 pärmar med vilande registrering- ar, enligt rotelns uppskattning omfattade dessa pärmar information om knappt 3000 perso- ner ( 
 Synpunkter angående extremistregistrering.  
 RPS/Säk B I, PM den 5/11 1970. JWK 5:720/7, löpnr 1, s. 2/10. SÄPO). 
  
 99 
  
 39 poliser var då stationerade vid III D medan 44 poliser tjänstgjorde vid den s.k. ryssro- teln.  
  
 Förteckning över personalen vid den särskilda polisverksamheten i Stockholm den 21/10 1958 
 . HSC nr 1116/58. SÄPO. 
  
 100 
  
 PM (odaterad) i HSC nr 1096/58. SÄPO. Detta förhållande verifieras i en PM av krimi- nalkommissarie Barton i Umeå från 1971. I en tillbakablick på arbetet inom säkerhetspoli- sen i norra Sverige - som för Burströms del började i Luleå 1954 - noterade han följande: Huvuduppgiften var att spåra upp och redovisa kommunister och kommunistisk verksam- het samt personalkontroll. Det står utom allt tvivel, att BDLs [Luleås] personalstyrka grun- dades på den starka kommunistiska aktiviteten i Norrbotten. Se skrivelse från Umeåsektio- nen till Booker den 19/5 1971. JWK 5:702/6, löpnr 2, s. 22/84. SÄPO. 
  
 41 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 terlighetsorganisationerna. 
 101  
 De följande decennierna uppgick den personalstyrka (kanslipersonal och civilgrupp oräknade) som ar- betade vid kontrasubversionsroteln vid säkerhetspolisen i Stock- holm till mellan 10 och 20 stycken. 
 102  
 Under 1970- och  
 1980-talen 
  var det främst andra verksamhetsgrenar inom säkerhetspolisen som kontraterrorism och säkerhetsskydd som expanderade. 
 103  
 Övervak- ningen av personer med anknytning till det gamla SKP och som misstänktes för sovjetisk femtekolonnverksamhet hade nedpriori- terats under  
 1960-talet. 
  Istället satsade säkerhetspolisen sina resur- ser alltmer på den s.k. subversiva samhällsomstörtande verksam- heten som bedrevs inom uttalat revolutionära vänsterorganisatio- ner. Denna omorientering åskådliggörs bl.a. av att de rättsliga mo- tiven för att - i syfte att kartlägga de övervakade organisationerna och deras sympatisörer - inleda förundersökningar och telefonav- lyssningar från slutet av  
 1960-talet 
  ändrades från misstanke om spioneri till misstanke om förberedelse till uppror. 
 104  
 Den visar sig också i en revidering av säkerhetspolisens beredskapsförteckning som jag behandlar nedan. 
 I Sanchez utredning från 1989 framfördes skarp kritik mot säkerhetspolisens kontrasubversiva verksamhet. Dean var sär- skilt kritisk mot den del av arbetet som inriktade sig på att regi- strera personer som enbart ägnade sig åt politisk verksamhet och som varken var misstänkta för brott eller umgicks i kriminella kret- sar. Enligt Dean kunde denna del av verksamheten i princip slo- pas samtidigt som regeringens hemliga föreskrifter för denna regi- strering borde upphävas. 
  
 101 
  
 Den 1/1 1970 tjänstgjorde 23 poliser vid kontrasubversionsroteln.  
  
 Protokoll fört vid sam- manträde inför avdelningschefen onsdagen den 8 oktober 1969 
 . RPS/Säk A III vol. 1. SÄPO. 
  
 102 
  
 Se säkerhetspolisens telefonlistor 1974, Bilaga 8 till beslut av Newman den 29/9 1989. (SAK  
  
 701391-0141. 
  löpnr 6. SÄPO). 
  
 103 
  
 Ang den relativa omprioriteringen från säkerhetsunderrättelsetjänst till terrorismbe- kämpning se  
  
 Förslag till anslagsäskande för budgetåret 1978/79 
 . SK nr 9/77. SÄPO samt  
 Den särskilda polisverksamheten.  
 PM den 15/1 1979 (SK nr 4/79. SÄPO). 
  
 104 
  
 Se Hjort, Howard:  
  
 Hotet från vänster.  
 (SOU 2002:91). Enligt avdelningschefens verksam- hetsplanering för 1988 kunde subversion användas av främmande makt som ett alternativ till militärt angrepp; Eftersom kärnvapen har gjort ett storkrig i Europa nära nog otänkbart har de subversiva metoderna i stället fått en alltmer systematisk tillämpning. Subversionen tog sig, enligt verksamhetsplaneringen, uttryck i  
 stöd  
 till samhällsomstörtande grupper (t ex politiska extremistgrupper),  
 infiltration  
 av samhällsorgan, organisationer, föreningar etc. i syfte att få genomslag för åtgärder som tjänar angriparen,  
 ryktesspridning (desinformation)  
 och sabotage eller annan skadegörelse i syfte att skapa oro och rubba förtroendet för myndigheter och företag samt  
 subversiv propaganda  
 - aktiva åtgärder - syftande till långsiktig förändring av befolkningens attityder och värderingar till angriparens förmån ( 
 Grund för verksamhetsplanering  
 18/3 1988 i SAK  
 701391-0158, 
  löpnr 1. SÄPO. 
 42 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Såvitt jag kan se finns det knappast skäl att re- gistrera andra personer än sådana som genom brottsligt beteende eller på något annat påtag- ligt sätt visat att de utgör en fara för säkerhe- ten. 
 105 
  
 I andra offentliga utredningar som presenterades strax efter Lid- boms betänkande gjordes emellertid andra bedömningar. Såväl ju- stitiekanslern som  
 SÄPO-kommittén 
  ansåg att det fortfarande fanns skäl att registrera personer enbart på grund av deras politiska aktivitet. 
 106 
  
 Efter Berlinmurens fall 1989 och den efterföljande upplösningen av Sovjetunionen omprövades i viss mån arbetet inom kontrasub- versionsroteln. Främst berodde detta på att kopplingen mellan vänsterns subversiva verksamhet och det utrikespolitiska hotet inte längre kunde betraktas som aktuell. Enligt SÄPO:s verksam- hetsplanering för 1990/91 utgjordes det inre hotet av gärningar som syftar till att med våld eller otillbörligt tvång ändra vårt stats- skick, förmå beslutande politiska organ eller myndigheter att fatta beslut i en viss riktning eller förhindra medborgarna att utöva sina medborgerliga fri- och rättigheter. Begreppet författningsskydd ansågs därför bättre ägnat att beskriva SÄPOs uppgift på detta område. 
 107  
 Samtidigt förelåg det vid inledningen av  
 1990-talet 
  viss osäkerhet om vilka brott som författningsskyddsroteln skulle ägna sin uppmärksamhet åt. Vid en konferens med författningsskydds- roteln beskrev generaldirektören Smith - enligt protokollet - detta problem på följande sätt: 
 Författningsskyddets uppgift är att förebygga och uppdaga brott mot rikets inre säkerhet. En fråga som man måste ställa sig då är vilka brott som avses. Kanske hoppades vi på igår att få ett klarare svar på denna fråga av Hicks [expeditionschef vid civildepartementet. UE], men här saknas den legaldefinition som talar om vad som förstås med författningsskydd el- ler subversiv verksamhet eller brott mot rikets 
  
 105 
  
 SOU 1989:18, s. 7 och 12. 
  
 106 
  
 SOU 1990:51, s.  
  
 256-257. 
  
 107 
  
 Verksamhetsplanering samt grund för verksamhetsplanering i SAK  
  
 701391-0158, 
  löpnr 1, s. 72 och s. 107. SÄPO. 
 43 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 inre säkerhet. Lagstiftaren har helt enkelt läm- nat den här frågan obesvarad. Frågan är diffus och oklar. Det går inte att säga med säkerhet var gränsen går 
 Viss ledning ges i 1952 års lag men där upptas inte brott mot medborgerlig frihet som ju obestridligen kommer in under vad vi betraktar som brott mot rikets säkerhet, eller i vart fall kan göra. 
 108 
  
 I synen på hotet från den revolutionära vänstern var säkerhetspoli- sens generaldirektör Wiley i stort sett överens med Lid- bom. Vid en chefskonferens 1991 uttalade han följande: 
 På författningsskyddets område har som sagts högerextremismen ökat kraftigt och rönt stort intresse i massmedia. Av vänsterorganisatio- nerna är KPML(r) den enda av intresse i dags- läget. De övriga kan uteslutas ur HT 19. 
 109 
  
 Trots Smith påpekande kvarstod även andra vänsterorganisa- tioner än KPML(r) på den s.k. HT  
 19-listan 
  flera år in på  
 1990-ta- 
  let. Kommunistiska Partiet i Sverige (KPS) ströks från listan 1993 och Socialistiska partiet (SP) avfördes först 1998 dvs. samma år som KPML(r). 
 Roteln ägnade fram till i början av  
 1990-talet 
  sina resurser främst åt övervakning av HT  
 19-organisationer 
  dvs. de grupperingar som regeringen räknat upp i hemliga tilläggsföreskrifter till personal- kontrollkungörelsen. I andra hand riktades övervakningen mot an- arkister/autonoma och invandrarfientliga grupper. Lägst prioritet hade vänskapsföreningarna och fredsorganisationerna. 
 110  
 Några år senare såg prioriteringen något annorlunda ut. En tablå över för- fattningsskyddets rotelorganisation från mitten av  
 1990-talet 
  visar att den personalgrupp inom roteln som övervakade högerextre- 
  
 108 
  
 Protokoll över författningsskyddets konferens den  
  
 10-11 
  december 1990.  
 SAK  
  
 701391-0182, 
  
  löpnr 7. SÄPO. 
  
 109 
  
 Konferensanteckningar från Chefskonferens  
  
 4-5/11 
  1991. SAK  
 701391-0182, 
  löpnr 7. SÄPO. 
  
 110 
  
 Protokoll över författningsskyddets konferens den  
  
 10-11 
  december 1990. SAK 701391- 0182, löpnr 6. SÄPO. 
 44 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 mismen var något större än den grupp som ägnade sig åt vänster- extremism och anarkism. 
 111 
  
 Under  
 1990-talet 
  satsade säkerhetspolisen allt större resurser på författningsskyddet. Av säkerhetspolisens anslagsframställning 1993 framgår det att författningsskyddets andel av den totala bud- geten hade fördubblats under de närmast föregående åren. Budget- året 1990/91 satsades 4,8 % av budgeten på denna del av verksam- heten. Ett par år senare uppgick denna siffra till 11,1 %. 
 112  
 1999 hade författningsskyddets andel av budgeten ökat till 16 %. 
 113  
 Un- der senare delen av  
 1990-talet 
  tillfördes författningsskyddsroteln betydande resurser och antalet tjänster fördubblades från 22 till 44. Detta har motiverats av den kraftiga ökningen av rasistiska och homofobiska brott med anknytning till högerextremistiska kretsar och Vit maktmiljön. 
 114 
  
 Bristen på bearbetning och analys 
 En huvudpoäng i den kritik som Mejia framförde mot kont- rasubversionen var att arbetet till alltför stor del var inriktat på att övervaka företeelser som inte kunde anses utgöra något hot mot Sveriges säkerhet. Dean sade sig också ha kunnat konstatera att det på detta område rådde brist på samhällsvetenskaplig expertis och påpekade att det var viktigt att det inom SÄPO fanns tillräcklig sakkunskap för att kunna bedöma förändringar i hotbilden. 
 115  
 Därmed aktualiserade Dean ett problem som ledningen för sä- kerhetspolisen varit medveten om under lång tid. I ett anslagsäs- kande till regeringen 1955 skrev statspolisintendenten följande: 
 Jag har i samband med mina statframställ- ningar vid upprepade tillfällen framhållit att statspolisen icke har tillgång till den kvalifice- rade, akademiskt och politiskt skolade arbets- kraft, som erfordras för att i önskvärd omfatt- ning åstadkomma sammanställningar och ana- lyser av det i verksamheten hopbragta infor- 
  
 111 
  
 Rotelorganisation den 12/4 1995. SAK  
  
 001305-9373, 
  löpnr 4, s. 492. SÄPO. 
  
 112 
  
 Anslagsframställning för budgetåret 1994/95. SK nr 12/93. SÄPO. 
  
 113 
  
 Ökningen hade skett på bekostnad av terroristbekämpningen och kontraspionaget. Års- redovisning för år 1999. SK nr 8/00. SÄPO. 
  
 114 
  
 Som exempel på grova rasistiska brott nämndes mordet på Anderson och Klippanmor- det. SIA nr 9, den 27/4 2000. SAK  
  
 701391-0182, 
  löpnr 13. SÄPO. 
  
 115 
  
 SOU 1989:18, s. 38. 
  
 45 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 mationsmaterialet, som säkerligen skulle vara av icke ringa värde för bl.a. regeringen, för- svarsstaben och utrikesdepartementet. 
 116 
  
 Trots att säkerhetspolisen försökt att - t.ex. vid förändringar av or- ganisationen (se ovan ang. 1957 års organisationsförändring) - för- bättra förhållandena kvarstod problemet. 
 Under  
 1970-talet 
  uppmärksammades återigen svårigheterna med bearbetnings- och analysarbetet. Särskilt nämndes då att kontra- subversionsroteln hade behov av hjälp för att genomföra fördju- pade studier av de politiska ytterlighetspartiernas verksamhet. I ett yttrande över ett nytt organisationsförslag 1971 rekommenderade chefen för bearbetningsbyrån att vår krets av egna specialister kompletteras med någon eller några språkkunniga samhällsve- tare/historiker, för bearbetningsuppgifter av kvalificerat slag. Han påminde samtidigt om att han vid flera tillfällen hävdat att bear- betningsverksamheten inom det kontrasubversiva fältet ligger sär- skilt väl till för akademiskt utbildade krafter. 
 117 
  
 Det viktigaste skälet till att just kontrasubversionsarbetet ansågs lämpligt för akademiker torde ha varit att den övervägande delen av detta arbete handlade om att studera aktiviteter som till sin form huvudsakligen överensstämde med verksamheten inom andra poli- tiska partier. Att vissa ytterlighetsorganisationer även i viss mån ägnade sig åt brott som olaglig affischering eller olagliga demon- strationer kan sägas mer ha varit ett problem för ordningspolisen än för säkerhetspolisen. 
 De förundersökningar som genomfördes mot personer inom dessa organisationer handlade främst om att få tillstånd till hemlig telefonavlyssning av centralt placerade personer för att kartlägga verksamheten och få in personuppgifter om medlemmar och sym- patisörer för registrering och eventuell användning i personalkon- trollen. 
 118  
 Vid ett sammanträde 1978 konstaterade byråchefen Mcgrath att endast en liten del av arbetet vid kontrasubversions- roteln handlade om polisiärt förundersökningsarbete. Enligt Jones utgjordes 95 % av arbetet av icke polisiär bearbetning och 
  
 116 
  
 Skrivelse från statspolisintendenten till regeringen den 28/3 1955. S nr 40/55. SÄPO 
  
 117 
  
 Yttrande över organisationsförslag 1971 
 . av L den 13/12 1971. SAK  
 001312-1603, 
  pärm 1. SÄPO 
  
 118 
  
 Hjort, Howard:  
 Hotet från vänster  
 (SOU 2002:91) och  
 Den farliga fredsrörelsen.  
 (SOU 2002:90). 
  
 46 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 analys. 
 119  
 Befattningshavarna vid kontrasubversionsroteln framhöll att de tyckte sig sakna mer fördjupade kunskaper av samhällsveten- skaplig och politisk karaktär. Många förvärvade genom uppoff- rande självstudier och arbetserfarenhet hjälpliga kunskaper men förflyttades snart till andra befattningar och ersattes av nybörjare. Ofta saknade de dessutom egna erfarenheter från det politiska och fackliga samhällslivet. 
 120  
 De lösningar som skisserades av problemet var att man skulle anställa välutbildade civilister eller låta special- utbilda poliser. 
 121  
 Vid ett kommissariemöte 1987 uppmärksamma- des återigen den bristande kvalitén på det material som inhämtades inom kontrasubversionen och att man inte hann med att följa upp den inhämtade informationen. När man vid mötet diskuterade möjligheterna att genom förbättrad uppföljning bemöta den sä- kerhetshotande verksamheten kunde de närvarande kommissa- rierna konstatera att vi för närvarande bara hinner med registre- ring. 
 122 
  
 En viktig förändring i detta hänseende blev inrättandet av den ci- vila analysgruppen 1992 som även gavs arbetsuppgifter inom för- fattningsskyddets område. 
 123  
 Mycket tyder emellertid på att för- fattningsskyddets övervakning av de s.k. HT  
 19-grupperna 
  även under  
 1990-talet 
  har varit behäftad med metodiska och analytiska brister. Som exempel på detta kan anföras två omständigheter. För det första hävdade säkerhetspolisen 1994, utan att anföra några be- vis, att tre lokala Emmausföreningar utgjorde lokalavdelningar till KPML(r). Några belägg för påståendet har heller inte påträffats. För det andra konstaterade säkerhetspolisen i början av  
 1990-talet 
  att Socialistiska Partiets politiska aktiviteter inte skilde sig från den verksamhet som bedrevs inom de demokratiska partierna och att partiet inte utgjorde något säkerhetshot. Trots detta ansåg säker- hetspolisen fram till 1998 att partiet skulle kvarstå på listan över de politiska ytterlighetsorganisationer som skulle ägnas särskild uppmärksamhet. 
 124 
  
 119 
  
 Protokoll från sammanträde med avdelningschefen den 12/1 1978. JWK 5:720/2, löpnr 6, s. 104/77. SÄPO. 
  
 120 
  
 Sammanställning av enkätsvar den 5/12 1977. JWK 5:720/2, löpnr 6, s. 104/33. SÄPO. 
  
 121 
  
 Protokoll från sammanträde med avdelningschefen den 12/1 1978. JWK 5:720/2, löpnr 6, s. 104/77. SÄPO. 
  
 122 
  
 Sammanfattning av sekretariatsdiskussioner med säkerhetsavdelningens kommissarier vid AS under oktober 1987 i ämnet säkerhetshotande verksamhet 
  
 . SAK  
  
 001306-3722, 
  
  löpnr 1, s. 79. SÄPO. 
  
 123 
  
 Se ärende SH 2757/91. SAK  
  
 701391-0182, 
  löpnr 7. SÄPO. 
  
 124 
  
 Se avsnittet Säkerhetstjänsterna och Emmausrörelsen samt Den svenska trotskismen som hotbild i Daniels, Howard:  
  
 Hotet från vänster.  
 (SOU 2002:91). 
 47 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Krigsfallsförteckningen 
 Inledning 
 Som framgår av ovanstående redogörelse förde säkerhetspolisen åt- skilliga specialregister vid de olika rotlarna. Av särskild vikt för den politiska övervakningen av svenskar var registren över svenska medborgare som eventuellt skulle bli föremål för åtgärd vid ett be- redskapsläge. Dessa återfanns vid flera av säkerhetspolisens rotlar bl.a. personalkontrollroteln och B I (tidigare första byrån och III D). B I hade t.ex. register över nazister och kommunister som, en- ligt den ovan refererade presentationen från 1965, skulle omhän- dertagas vid ett beredskapsläge. Mot bakgrund av det kalla krigets hotbild samt att synnerligen små resurser var avdelade för nazist- övervakningen torde de krigsfallsförteckningar som upptog nazis- ter ha innehållit mest äldre uppgifter. 
 125  
 Betydligt högre prioritet hade bearbetningen av krigsfallsförteckningen över kommunis- terna. 
 En redogörelse för hur säkerhetspolisen under andra världskri- get, enligt ett hemligt direktiv från regeringen, upprättade krigs- fallsförteckningar över nazister, kommunister och s.k. Englands- sympatisörer offentliggjordes i Sandlerkommissionens  
 Betänkande angående säkerhetstjänstens verksamhet  
 (SOU 1948:7). I november 1942 innehöll dessa register namn på 891 nazister, 2011 kommu- nister samt 60 Englandssympatisörer. Regeringsdirektivet som ut- färdats i april 1942 upphävdes den 1 november 1945. 
 126 
  
 Säkerhetspolisens krigsfallsförteckningar skall inte förväxlas med försvarsstabens beredskapsregister som innehöll namn på värnplik- tiga som på grund av nationell opålitlighet under kriget blev in- kallade för att placeras i arbetskompanier. Ett sådant register fördes under 1950- och  
 1960-talen 
  av försvarsstabens inrikesavdelning. Där upptogs drygt 1500 kommunistiska värnpliktiga vilka militären sannolikt avsåg att placera i arbetskompanier eftersom de bedöm- des som olämpliga för krigsplacering vid ordinarie förband. Upp- 
  
 125 
  
 Samma förhållande torde ha varit rådande vad beträffar registret över polismän som var anslutna till något nazistiskt parti. 
  
 126 
  
 SOU 1948:7 s.  
  
 257-260, 
 263-265 
  och 422. 
 48 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 gifterna i detta register grundade sig på de personalkontrollpro- memorior som försvarsstaben fått från säkerhetspolisen. 
 127 
  
 Hasselrots möte med landsfogdarna 1950 
 När den inre beredskapen mot de svenska kommunisterna skärptes under våren 1948 väcktes återigen frågan om omhändertagande av politiskt opålitliga personer vid krig eller krigsfara. I en promemo- ria till inrikesminister Roberts den 15 mars 1948 menade statspo- lisintendenten att lagliga möjligheter böra tillskapas att i ett yt- terst farligt läge omhändertaga farliga medlemmar av femte kolon- nen. 
 128 
  
 Då säkerhetspolisen några år senare, på hösten 1950, kartlagt stora delar av den svenska kommunistiska rörelsen tog planerna fastare form. Vid ett möte med landets landsfogdar i november 1950 diskuterades hur det inhämtade registermaterialet skulle bear- betas och klassificeras för att förbereda en beredskapsförteckning över kommunister. Som diskussionsunderlag användes en PM av polisintendent Stanley vid statspolisens tredje rotel i Stock- holm. Den ytterst hemliga promemorian delades inte ut till lands- fogdarna utan föredrogs muntligt vid mötet och det inskärptes att arbetet med beredskapsregistret inte fick åberopas eller ens om- nämnas. 
 Sedan 1948 hade kommunisterna i centralregistret indelats i tre huvudgrupper; aktiva medlemmar (A), medlemmar (B) och sym- patisörer (C). Denna indelning var, enligt Hasselrots PM, emeller- tid otillräcklig vad beträffar klarläggandet av de enskilda kommu- nisternas farlighetsgrad. Därför förespråkades att de viktigare kommunisterna skulle inplaceras på en glidande skala enligt be- dömningar av deras nationella opålitlighet. Dessa skulle därefter preliminärt delas in i två eller tre grupper med olika prioritetsgrad. Tanken bakom detta förslag var att omhändertagandet skulle kunna anpassas efter det rådande resursläget. I Stockholm hade den på- började bearbetningen inriktats på sex olika kommunistiska per- 
  
 127 
  
 Ang försvarsstabens beredskapsregister under andra världskriget se Nolan, Henderson:  
  
 Hemma- kriget. Om den svenska krigsmaktens åtgärder mot kommunister under andra världskriget. 
  
 (Stockholm 1982). Ang 1950- och  
 1960-talens 
  beredskapsregister se  
 Beredskapsregistret.  
 av Jimenez den 13/12 1961 (Fst/Säk:s arkiv (H) Ö IV, vol. 2. MUST) samt  
 PM ang stör- re arbeten  
 (upprättad i början  
 1960-talet. 
  UE) (Fst/Säk:s arkiv (H), Ö VIII, vol. 1, s. 356. MUST). 
  
 128 
  
 PM till Herr Statsrådet E Mossberg angående höjd beredskap 15/3 1948 
  
 . SP 3:s arkiv B IV, vol. 1. SÄPO. 
  
 49 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 sonkategorier som bruka utnyttjas för illegal verksamhet och med beaktande av personalens kännedom om vederbörande. 
  
 1. 
  
 Svenska kommunister i ledar- eller förtroendeställning inom par- tiet (riksdags- och stadsfullmäktigeledamöter; medlemmar i parti- styrelsen, kontrollkommissionen, SKU:s styrelse och den kommu- nistiska arbetarkommunstyrelsen samt de mest aktiva i ledningen för klubbar eller ungdomsklubbar). 
  
 2. 
  
 Personer som dömts eller misstänkts för spioneri, olovlig under- rättelseverksamhet eller sabotage och som bedömdes kunna fort- sätta med illegal verksamhet. 
  
 3. 
  
 Kända kommunister som deltagit som frivilliga i det spanska in- bördeskriget och fått särskild utbildning i sabotage och partisank- rigföring (aktivister). 
  
 4. 
  
 Särskilt aktiva kommunister som inte kunde inplaceras i grup- perna  
  
 1-3 
  men som genom sin aktivitet inom partiarbetet måste bedömas såsom farliga för ett demokratiskt samhälle. 
  
 5. 
  
 Utlänningar som med skäl kunna misstänkas vara illegalt eller politiskt verksamma. 
  
 6. 
  
 Make/maka till person som inplacerats i ovan nämnda grupper förutsatt att han (eller hon) är på något sätt aktiv inom det kom- munistiska partiarbetet och som kunde misstänkas för att överta makens/makans verksamhet. 
  
 För att ytterligare belysa vilka personer som skulle inplaceras i de olika kategorierna presenterades sex olika typfall av de kommu- nister som åsyftades. Typfallen skulle åskådliggöra de gränsdrag- ningar som kunde bli aktuella vid upprättande av beredskapsregist- ret. Åtminstone tre av de i typfallen beskrivna personerna var, en- ligt promemorian, utan tvekan så pass farliga att de omedelbart skulle omhändertas vid ett hotande läge. Ett av dessa, typfallet A, beskrevs som en aktiv kommunist i Stockholms transportarbetar- förbund: 
  
 Fallet A 
 : en fackligt arbetande kommunist, som hårt driver partiets linje i fackförenings- 
 50 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 politiken och i artiklar och uttalanden i kom- munistiska press klart giver tillkänna en rättro- gen inställning. I sin relativt höga förtroende- ställning har han gehör i vida kretsar i partiet. - Fall av denna typ synes böra medtagas då det, såsom här, är fråga om en högt kvalificerad post i det fackliga livet och om en man, som har goda både fackliga och politiska kunskaper och dessutom förmåga att muntligen och skriftligen föra partiets talan. 
 Den andra typen av person som enligt Hasselrot skulle upptas i beredskapsregistret kallas här fallet B. 
  
 Fallet B 
 : en  
 39-årig 
  instrumentmakare vid en viktig industri, tillhörande tidigare Socialistiska partiet, deltog i spanska inbördeskriget, enl. uppgift 1944 kommunistsympatisör; kandide- rade 1946 vid kyrkofullmäktigeval, förekom- mer såsom penning- och prenumerantanskaf- fare 1948. - Kombinationen spanienkämpe och kommunist får bedömas som farlig; En person som känner B kan vitsorda att han är farlig. 
 Personen i tredje typfallet, fallet C, betraktades inte som lika far- lig som fallen A och B. 
  
 Fallet C 
 : leg. läkare,  tillhörde styrelsen för Clarté 1943 och 1944; samma år medlem av Norrmalms kommunistiska ungdomsklubb; medlem av styrelsen av Socialistiska läkares fö- rening 1949; undertecknat upprop i tidskriften Clarté av den s k Per Erikssonkommittén; un- dertecknat upprop i Ny Dag 1949 för svenska kommittén för Världsungdomsfestivalen 1949; upprepade penningbidrag till Ny Dags stöd- fond och till 1949 och 1950 års valfondsinsam- lingar, C upptogs  på kandidatlistan i fem- te kretsen till stadsfullmäktigevalet i Stock- holm, blev dock ej invald. - Fallet har här om- nämnts såsom typfall. Någon tvekan om att 
 51 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 C bör medtagas har dock icke ansetts före- ligga. 
 Dessa tre typfall representerade kommunister som antogs ha krigs- erfarenhet från Spanien eller antingen i egenskap av intellektuella eller fackligt aktiva befann sig i på en mellannivå inom partihierar- kin. 
 De tre övriga typfallen som presenterades för landsfogdarna be- traktades inte som lika farliga som de ovannämnda. Typfallet D beskrev en man i  
 25-årsåldern 
  som sedan han gått med i SKU 1946 bl.a. verkat som studieledare för kurser i socialismens grundfrågor och SUKP:s historia. Han hade också deltagit i en av SKU anord- nad resa till Festivalen i Budapest 1949. D karaktäriserades som en ideellt och ideologiskt arbetande kommunist som uppehöll par- tiets politiska renlärighet och propagandistiska förmåga. I den grupp av kommunister som D tillhörde fanns, enligt promemo- Fisher, såväl unga idealister som i ett senare skede kunde tänkas över- ge kommunismen som de verkliga fanatikerna. 
 Fallet D torde böra medtagas tillsvidare och åter omprövas, då man bättre kan bedöma, hur många kommunister av denna kategori som kommer i fråga. 
 De två övriga fallen, E och F (med maka), representerade parti- ets aktiva fotfolk med förankring i de lokala kommunistiska före- ningarna. 
 E är den outtröttlige arbetaren på fältet, pen- ninginsamlaren och prenumerantvärvaren, som grundar sitt förtroendeuppdrag i grundorgani- sationen kanske mer på sin förmåga att tala med folk av egen ogrumlad övertygelse än på teoretiska kunskaper och intellektuell strin- gens. Han är emellertid lidelsefullt trogen par- tiets paroller och i stånd till stora personliga uppoffringar. 
 F, som enligt promemorian tillhör närmast typen E, var ord- förande i en lokal kommunistisk förening och hade deltagit i en gruppresa till Tjeckoslovakien. D, E och F bedömdes som 
 52 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 ungefärligen lika farliga kommunister som tillsvidare skulle anteck- nas i beredskapsregistret. Detta gällde också F:s maka som ut- manar och utmanas på 10 kr i Ny Dags penninginsamling. Om den grupp som dessa tre typfall representerade blev alltför stor skulle emellertid planerna på deras omhändertagande omprövas. 
 129 
  
 De personer som var jämförbara med typfallen A, B och C samt övriga personer som tveklöst tillhörde grupperna 1 till 6 ut- gjorde ett mindre urval av de svenska kommunisterna vars omhän- dertagande låg inom ramen för de resurser som stod till buds vid säkerhetspolisen. I vilken mån som beredskapsregistret även skulle ta upp kommunister som hamnade längre ner i partihierarkin och därmed också på säkerhetspolisens farlighetsskala var främst en fråga av praktisk natur. 
 Planläggningen under  
 1960-talet 
  
 Landsfogdemötet på hösten 1950 var startpunkten för förandet av den s.k.  
 B-förteckningen 
  över kommunister. Förteckningen kom under de följande tjugoårsperioden att genomgås med jämna mel- lanrum, enligt de av Hasselrot presenterade riktlinjerna. 
 130  
 Då bear- betningen av registermaterialet enligt säkerhetspolisens egna be- skrivningar inte kunde skötas tillfredsställande under denna tid är det dock inte otänkbart att det var svårt att upprätthålla den stan- dard på  
 B-förteckningen 
  som förespråkats 1950. 
 131 
  
 Under  
 1960-talet 
  fick arbetet med  
 B-förteckningen 
  hög priori- tet. Enligt en intern promemoria kunde Hasselrot på hösten 1962 godkänna en lista omfattande 113 personer i Stockholmsområdet som skulle omhändertagas. Denna  
 B-förteckning 
  innehöll uppgif- ter som skulle möjliggöra en operation där 217 polismän under några timmar verkställde hämtning en tidig morgonstund innan någon gått till sitt arbete. Till dessa uppgifter hörde välliknande fotografier, information om inneboende och familjemedlemmar, arbetsplatser och sommarstugor samt fotografier och ritningar över bostäder där tänkbara flyktvägar märkts ut. Där fanns också rit- ningar och fotografier över lokaler tillhörande SKP och de kom- munistiska täckorganisationerna. Detta material skulle komma till 
  
 129 
  
 PM angående klassificering m.m.  
 den 31/10 1950. HSC nr 507/68. SÄPO. 
  
 130 
  
 PM den 19/7 1968. HSC nr 507/68. SÄPO. 
  
 131 
  
 Ang. svårigheterna i bearbetningsarbetet se  
  
 Förslag till anslagsäskande för 1957/58  
 den 14/7 1956. S nr 300/56. SÄPO. 
 53 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 användning vid en razzia mot de kommunistiska organisationerna vilket också ingick i operationsplaneringen. 
 Det har ansetts önskvärt, att kommunistiska partiet och dess täckorganisationers lokaler i samband med omhändertagandet av de olika personerna samtidigt blir föremål för husrann- sakan. Preliminär plan för dylik aktion har ut- arbetats och personalåtgången beräknats till 147 polismän och 29 bilar. 
 132 
  
 I Hasselrots PM från 1950 hade det poängterats att de kommunis- tiska riksdagsmännen tillhörde den grupp av personer som skulle prioriteras vid ett omhändertagande. I 1962 års lista förekom emel- lertid inga riksdagsmän. Eftersom säkerhetspolisen bedömde att det fanns legala hinder mot att omhänderta de kommunistiska riksdagsmännen hade dessa istället upptagits i ett reservregister. I reservregistret återfanns dessutom samtliga Moskvautbildade kom- munister som inte varit aktiva efter avslutad partiskola. 
 133 
  
 Avsaknaden av direktiv i frågan medförde att det inte upprätta- des planer för hur de i beredskapsregistret förtecknade personerna skulle förvaras efter omhändertagandet. Den för beredskapsregist- ret ansvarige befattningshavaren framhöll dock att det var viktigt att dessa inte fick tillfälle att samtala med varandra innan de blivit förhörda. 
 134 
  
 Några år senare - vid mitten av  
 1960-talet 
  - var  
 B-förteckningen 
  föremål för den nytillträdde rikspolischefens intresse. Davis besökte personligen den detalj vid den för kommunistövervak- 
  
 132 
  
 PM angående vidtagna åtgärder i samband med upprättande av s.k.  
  
 B-register 
 den 9/10 1962. HSC nr 507/68. SÄPO. 
  
 133 
  
 Ibid. Säkerhetspolisens bedömning att det fanns legala hinder mot att omhänderta riks- dagsmän sammanhängde troligen med att den svenska grundlagen föreskriver ett särskilt rättsskydd för riksdagsmännen. I 1809 års RF § 110 (1949 års omarbetning) står följande att läsa:  
  
 Ej må någon riksdagsman under tilltal ställas eller sin frihet berövas för sina gärningar el- ler yttranden i denna egenskap, utan att den kammare, till vilken han hörer, sådant tillåtit ge- nom uttryckligt beslut, däruti minst fem sjättedelar av de röstande instämt. Ej heller skall någon riksdagsman kunna förvisas från den ort, där riksdag hålles  
 [UE:s kursivering.]. Skulle någon enskild man eller någon kår, militär eller civil, eller ock någon menighet, av vad namn den vara må, antingen av egen drift eller med anledning av befallning, våldföra riksdagen, dess kamrar eller utskott eller någon enskild riksdagsman, eller störa friheten i deras överlägg- ningar och beslut, vare sådant, där det ej är högförräderi, ansett som uppror; Vad om försök, förberedelse eller stämpling till uppror eller underlåtenhet att avslöja sådant brott är stadgat äge jämväl motsvarande tillämpning. Det ankommer på riksdagen att i laga ordning låta beiv- ra förbrytelser, varom här är fråga. ( 
 Regeringsformen  
  
 1809-1959. 
  
 (Stockholm 1959), s. 107.). I 1974 års regeringsform regleras riksdagsmännens särskilda rättsskydd i 4 kap 8 §. 
  
 134 
  
 Ibid. 
  
 54 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 ningen ansvariga roteln som skötte registret för att gå igenom för- teckningen och förhöra sig om hur hämtningsplanerna var upp- lagda. Han hade vid detta tillfälle också påpekat vikten av att det upprättades en  
 B-förteckning 
  som omfattade hela landet. 
 135 
  
 Vid tiden för Reeves inspektion av  
 B-förteckningen 
  följde sä- kerhetspolisen noggrant den begynnande  
 FNL-rörelsen 
  och den radikaliseringsvåg som alltmer började prägla den svenska vänstern som bl.a. resulterade i att KFML bildades 1967. Förändringen av den inre hotbilden resulterade i att förteckningen omarbetades. I juli 1968 bedömde den för kommunistövervakningen ansvariga ro- teln att det helt förändrade läget bland vänsterextremisterna här i landet fordrade en revidering av de riktlinjer som meddelats av Hasselrot arton år tidigare. Roteln ansåg också att arbetet med B- förteckningen inte hunnits med då den varit så upptagen med  
 FNL-komplexet. 
  Därför var det nödvändigt att avdelningschefen Le utfärdade nya direktiv för hur förteckningen skulle läg- gas upp och att arbetet anförtroddes en polisman som hade den erforderliga personkännedomen både i fråga om det gamla kliente- let och det nya kinesinriktade. 
 136 
  
 Åren  
 1968-1969 
  var  
 B-förteckningen 
  föremål för diskussioner på chefsnivå vid flera tillfällen. Då poängterades att omhändertagandet nödvändigtvis inte behövde kopplas till ett eventuellt krigsfall utan också kunde föranledas av inre politiska oroligheter i landet. 
 Kartläggningen bör dock icke fastna för ordet krig, ty oskadliggörandet av vissa personer eller persongrupper kan lika väl vara det etable- rade samhällets skydd vid omstörtnings- eller revolutionsverksamhet. Detta var väl underför- stått också meningen med de gamla  
 B-listor- 
  na. 
 137 
  
 Vid revideringen av  
 B-förteckningen 
  skulle därför - förutom per- soner som kunde tänkas gå främmande makters ärenden - även an- tecknas personer, som vid inre politiska oroligheter kan befaras komma att leda eller aktivt understödja försök till omstörtning av samhället med eller utan våldsamma medel. En annan grupp som 
  
 135 
  
 PM till Chefen B I den 19/7 1968 av N Hammerby (HSC nr 507/68. SÄPO) samt PM den 11/10 1965 (HSC nr 340/65. SÄPO.). 
  
 136 
  
 Ibid. 
  
 137 
  
 PM den 17/10 1968. HSC nr 507/68. SÄPO. Se även protokoll från byråchefssammanträ- det (där även Le deltog) den 13/8 1968. RPS/Säk:s arkiv, A I, vol. 1. SÄPO. 
  
 55 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 var aktuell för omhändertagande var de personer som kunde tänkas begå våldshandlingar vid utländska statsbesök i Sverige. 
 138  
 Vid iden- tifieringen av dessa grupper som - med säkerhetspolisens ordval - likt får skall motas in före ovädret betraktades omstörtarna vara de mest svårbedömda enär antalet omstörtningsvilliga som bekant är stort - från skribenten till demonstranten. Omkring 250 röstade på Clarté vid studentvalet förra veckan. 
 139 
  
 Vid ett möte hos avdelningschefen Vinge den 14 januari 1969 fick en befattningshavare i uppdrag att påbörja arbetet med den nya  
 B-förteckningen 
  som nu kom att kallas  
 IP-listan 
  (IP var en för- kortning för intagna politiska personer). Befattningshavaren skulle också förbereda databehandling av uppgifterna. 
 140  
 I början av juni samma år kunde denne med hjälp av uppgifter som inhämtats från de lokala sektionerna sammanställa en lista omfattande 430 personer. Efter viss bearbetning, då man bl.a. tagit bort flera av de 22 VPK:are som föreslagits av Falusektionens, bestod  
 IP-listan 
  av 400 personer. 
 141  
 Vid en konferens med sektionsföreståndarna i Stockholm den 18 november 1969 - dvs. en dryg månad efter per- sonalkontrollkungörelsens ikraftträdande - presenterades listan, som godkänts av Vinge, på följande sätt: 
 I princip skulle listan omfatta personer med 
  
 1. 
  
 Förmågan att leda (aktivister inom VPK, stalinister, KFML,  
  
 FNL-grupperna, 
  Clarté, DFFG, VUF, SDS, trotzkister, anarkister). 
  
 2. 
  
 Långvarig partiutbildning (sådan som ge- nomgått den långvariga partiskolan i Sovjet). 
  
 3. 
  
 Anställda vid Öststatsambassader. 
  
 4. 
  
 F.d. spanienfrivilliga som fortfarande är ak- tiva. 
  
 Förslag i ärendet har inkommit från sektio- nerna och enligt centralt upprättad förteckning bör omhändertagas från 
 VPK, 142 personer 
  
 138 
  
 Denna grupp bedömdes emellertid av Vinge vara av mindre vikt i förhållande till de övriga två.  
  
 Förteckning av personer, som uppenbarligen kan utgöra säkerhetsrisker vid krigsfara, inre politiska oroligheter och vid utländska statsrepresentanters besök.  
 Utkast i november 1968. HSC nr 507/68. SÄPO. 
  
 139 
  
 Synpunkter. 18/11 1968.  
  
 HSC nr 507/68. SÄPO. 
  
 140 
  
 Minnesanteckning den 15/1 1969. HSC nr 507/68. SÄPO. Ang förkortningen IP se JWK 5:721 A/28, s. 2/8. SÄPO. 
  
 141 
  
 Sammanställning ang sektionernas förslag till  
  
 IP-lista 
  för år 1969.  
 PM den 9/6 1969. HSC nr 507/68. SÄPO. 
  
 56 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 KFML, 109 
 Clarté, 20 
 FNL, 45 Sovjetutb, 38 VUF, 22 Ambassadanst, 26 Övriga, 28. 
 Det blir sammanlagt 430 men det har blivit nedbantat till ca 400, varav 140 i Stockholm. Dessutom är det fråga om viss dubblering. Ifråga om VPK kommer de flesta på BDL [Lu- leå] (42) och därnäst på YS [Sundsvall] (17). De i Sovjet långtidsutbildade är förvånansvärt få. 
  
 Omhändertagande  
 måste ske samtidigt. Man måste noggrant kontrollera uppgifter om bo- stad och arbete. Kontroller måste göras. Listan bör revideras varje år. 
 142 
  
 I vilken mån som  
 IP-listans 
  sammansättning förändrades under föl- jande åren är obekant. Den 13 april 1972 förstördes 247 sidor till- hörande  
 B-förteckningen. 
  Enligt en anteckning i ärendet gjordes detta jml personalkontrollkungörelsen. 
 143 
  
 I samband med datoriseringen av registret på  
 1970-talet 
  klassifi- cerades de personer som var registrerade som extremister med be- teckningarna A, B eller C.  
 A-kategorin 
  utgjordes av de farligaste och skulle enligt riktlinjerna ägnas särskild uppmärksamhet i hän- delse av krig vilket var en omskrivning för omhändertagande. 
 144  
 Av den inom säkerhetspolisen upprättade registreringsstatistiken framgår att antal  
 A-klassificerade 
  år 1982 uppgick till 86 individer på vänstersidan och 15 på högersidan. 1988 uppgick motsvarande siffror till 52 (KPML(r): 41, SKP: 9 och SP: 2) respektive 20 (Nor- diska Rikspartiet: 18, Nysvenska rörelsen: 1 och Sveriges Natio- nella Förbund: 1). 1993 hade antalet sjunkit till 27 (KPML(r): 23 
  
 142 
  
 Enligt en PM godkändes  
  
 IP-listan 
  av Vinge vid en föredragning den 18/6 1969 (HSC nr 507/68). Referat från föreståndarmöte i Stockholm 4 - 7 november 1969. HSC nr 660/69. SÄPO. 
  
 143 
  
 Förstöringsrapport den 13/4 1972 
  
 . HSC nr 507/68. SÄPO. 
  
 144 
  
 Enligt en tidigare befattningshavare vid säkerhetspolisen uppgick antalet personer i denna grupp till mellan 110 och 190 st. Anteckningar från kommissionsförhör den 26 oktober 2000. (nr 102) Säkerhetstjänstkommissionen. 
  
 57 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 och SKP: 4) respektive 14 (NRP: 13 och Sverigepartiet: 1). 
 145  
 Nå- gon särskild förteckning över aktuella personer upprättades inte men en lista med de aktuella personerna kunde snabbt extraheras ur centralregistret. Det förelåg inte heller någon planläggning för hur ett eventuellt tillslag mot dessa personer skulle utföras. 
 146  
 Detta be- tyder emellertid inte att frågan glömdes bort. Enligt avdelnings- chefens verksamhetsplanering från 1988 hade säkerhetssektionerna till uppgift att i samband med den fortlöpande övervakningen av HT 19 registrerade personer samt de i regionen boende parti- skolade kommunisterna också hålla krigsfallsförteckningen aktu- ell. 
 147  
 I en intern promemoria från 1993 påpekades återigen att sä- kerhetspolisen borde utarbeta en plan för att omhändertaga med- borgare som på grund av sin politiska aktivitet eller på annan grund bedöms utgöra ett hot mot rikets säkerhet. Liksom tidigare var det de personer som tillhörde den s.k.  
 A-kategorin 
  som skulle äg- nas särskild uppmärksamhet i händelse av krig. 
 148 
  
 De politiska och rättsliga förutsättningarna 
 Av visst intresse är naturligtvis i vilken mån regeringen kände till säkerhetspolisens beredskapsförteckning samt vilka rättsliga grun- der som ett omhändertagande av svenska medborgare vid ett skärpt läge kunde baseras på. Även om regeringen inte utformade några formella direktiv i saken betyder detta inte att den var ovetande om säkerhetspolisens planläggningsarbete. Som nämnts ovan hade Jones aktualiserat frågan i mars 1948. Därefter framställdes vid flera tillfällen önskemål om att regeringen skulle utfärda de, enligt säkerhetspolisen, nödvändiga föreskrifterna. 
 I en PM ang. säkerhetstjänstens organisation under skärpt läge som överlämnades till regeringen i februari 1951 menade Thu- 
  
 145 
  
 Se registreringsstatistiken för 1980- och  
  
 1990-talen 
  (Justitiedepartementets polis- och åklagarenhet. Regeringskansliet). Med tanke på att SKP bytte namn till Solidaritetspartiet 1986 och avfördes från regeringens särskilda lista 1988 är det är anmärkningsvärt att det även under  
 1990-talet 
  fanns  
 A-klassificerade 
  SKP:are i registret. 
  
 146 
  
 Avdelningschef Jones anförande tjänsteföreskrift HT 19 vid konferens angående uppföljning av de politiska ytterlighetsgruppernas verksamhet m.m. den 4 - 6 december 1973 i Stockholm (JWK 5:720/6, löpnr 5. SÄPO.) samt protokoll från sammanträde den 13/3 1978 (Hjälmroth närv.) (JWK 5:720/2, löpnr 6. SÄPO.). Ang extraheringen se protokoll från beslutsmöte NCR den 12/6 1981 (närv: bl.a. S Å Hjälmroth). SAK  
  
 001303-0713, 
  löpnr 4, s. 430. SÄPO. 
  
 147 
  
 SÄKERHETSTJÄNST. Grund för verksamhetsplanering 18/3 1988.  
  
 Avdelningschefens sekretariat. SAK  
  
 701391-0158, 
  
  löpnr 3. SÄPO. 
  
 148 
  
 PM ang krigsfallsförteckning den 17/6 1993. SK nr 7/93. SÄPO. 
  
 58 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 lin att det var angeläget att regeringen utfärdade direktiv om den planläggning som erfordras för att i ett skärpt läge vidtaga åt- gärder mot den s.k. femte kolonnen. 
 149  
 Under hösten 1952 åter- kom han i ärendet och meddelade då samtidigt att vissa förbere- dande åtgärder redan vidtagits men att arbetet inte kunde drivas längre utan att Moore Maj:t tagit ställning till vissa spörsmål i sam- band med denna fråga. 
 150  
 I februari 1955 påmindes regeringen återigen om önskemålet om en lagstiftning som möjliggjorde till- fälligt omhändertagande av svenska medborgare, som under krig kunna antagas vara till fara för rikets säkerhet. 
 151  
 I en PM till inri- kesministern i maj 1962 informerade statspolisintendenten om de beredskapsåtgärder som vidtagits av säkerhetspolisen där det fram- hölls att vissa förberedelser har även vidtagits, som bygger på ännu ej promulgerade lagar angående processuella tvångsmedel m.m.. 
 Ifråga om svenska medborgare, som kan anses utgöra en säkerhetsrisk i sådan grad att de böra omhändertagas, har statspolisintendenten i av- vaktan på legal grund för sådant omhänderta- gande utarbetat vissa riktlinjer samt uppgjort namnförslag. Dessa riktlinjer och namnförslag skall underställas Moore Maj:t för godkän- nande. 
 152 
  
 Under  
 1970-talet 
  utreddes frågan av en arbetsgrupp med represen- tanter från bl.a. inrikesdepartementet, invandrarverket och säker- hetspolisen. Planläggningen handlade då främst om utländska med- borgare men de principiella riktlinjerna skulle även ligga till grund för omhändertagande av svenskar. 
 153  
 I åtminstone det senare avse- endet kom arbetsgruppens arbete inte att resultera i några föränd- 
  
 149 
  
 Redovisning av Kungl Maj:ts uppdrag den 7/7 1950 ang säkerhetstjänstens organisation under skärpt läge.  
  
 PM från statspolisintendenten till regeringen den 1/2 1951. HD nr 33/1950. SÄPO. 
  
 150 
  
 Skrivelse från statspolisintendenten till inrikesministern, den 8/10 1952. Nr S 480/52. SÄPO. Att inrikesministern vid detta tillfälle fick en god inblick i säkerhetspolisens förbere- delser framgår av följande blyertsanteckning som påförts skrivelsen: Vid ärendet fanns bi- fogad en förteckning (29 blad), som skulle återställas. Note överl. till statssekr. Lopez med bud den 10/10 1952. Jones. 
  
 151 
  
 PM från Spi till inrikesdepartementet den 19/2 1955. HD nr 44/54, Spi:s arkiv F I vol. 5 a. SÄPO. 
  
 152 
  
 Angående krigsspel 2/5 - 24/5 1962.  
 till inrikesministern från Spi den 9/5 1962. HK nr 65/62. SÄPO. 
  
 153 
  
 Avdelningschef Jones anförande tjänsteföreskrift HT 19 vid konferens angående uppföljning av de politiska ytterlighetsgruppernas verksamhet m.m. den 4 - 6 december 1973 i Stockholm. JWK 5:720/6, löpnr 5. SÄPO. 
  
 59 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 ringar. Säkerhetspolisen kunde sålunda endast konstatera att grun- derna för en beredskapsförteckning inte var klara och att arbetet låg nere i avvaktan på nya direktiv från regeringen. 
 154  
 Att detta inte var en tillfredsställande situation för säkerhetspolisen framgår av ett uttalande av byråchefen Frånstedt 1978: 
 Beträffande arbetet med krigsfallsförteckning- en så ligger det nere f. n. i avvaktan på nya di- rektiv från regeringen. Då vi väntat på besked sedan 1975 är tiden kanske mogen för en på- stötning? 
 155 
  
 Regeringen kom emellertid även fortsättningsvis att förhålla sig passiv till frågan om beredskapsförteckningen. I april 1993 hade sä- kerhetspolisen kontakt med ett par tjänstemän vid justitiedeparte- mentet. Tjänstemännen menade då att det var viktigt att förbereda viss krigslagstiftning om de omhändertagna avsågs att internas en längre tid. 
 156  
 Om detta resulterade i något konkret förslag från de- partementets sida har inte kunnat fastställas. 
 Frågan om regeringsdirektiv och lagstiftning som möjliggjorde ett omhändertagande av svenska medborgare vid ett hotande läge har varit ett återkommande tema i kontakterna mellan säkerhets- polisen och regeringen från 1948 in på  
 1990-talet. 
  Den lagstiftning som i modern tid gått längst i detta avseende var 1940 års tvångs- medelslagstiftning. I kombination med andra världskrigets lagar mot spioneri och sabotage gav denna lagstiftning - som avskaffades den 30 juni 1945 - inte bara stora möjligheter till telefon- och brev- kontroll utan också vittgående befogenheter till säkerhetstjänsten beträffande anhållande av brottsmisstänkta personer. Under åren  
 1940-1944 
  kunde dessa hållas i polisiärt förvar i 60 dagar utan dom- stolsprövning. 
 157  
 Icke desto mindre fanns det - enligt Sandlerkom- 
  
 154 
  
 Protokoll från sammanträde den 5/12 1977 (SAK  
  
 001303-0713, 
  löpnr 6. SÄPO) samt protokoll från sammanträde den 13/3 1978 (närv. bl.a. Rivas) (JWK 5:720/2, löpnr 6. SÄPO.) 
  
 155 
  
 Protokoll från sammanträde den 13/3 1978 (närv. bl.a. Rivas). JWK 5:720/2, löpnr 6. SÄPO. 
  
 156 
  
 SK nr 7/93. SÄPO. 
  
 157 
  
 Efter 30 dagar krävdes att JK gav sitt medgivande till att personen kvarhölls, på våren 1941 förändrades lagen till att föreskriva att  
  
 JK-beslut 
  i ärendet skulle tas efter 15 dagar. Un- der perioden 1/7 1944 - 30/6 1945 var den maximala anhållandetiden reducerad till 30 dagar, JK skulle då ge sitt medgivande efter 5 dagar (SOU 1948:7 s. 29). Vid slutet av kriget konsta- terade JO att den då gällande spionerilagstiftningen präglades av vaga brottsbeskrivningar och att lagstiftningsarbetet saknade utförlig och klargörande motivering (SOU 1948:7 s.  
 239-240). 
  För en utförlig presentation och diskussion om andra världskrigets lagstiftning rö- 
 60 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 missionen - inom säkerhetstjänsten en viss tvekan om 1940 års tvångsmedelslag skulle kunna åberopas för ett allmänt omhänder- tagande i preventivt syfte. Åtgärden kunde dock enligt säkerhets- tjänstens ledning motiveras av de utomordentliga förhållanden som skulle inträda vid ett krigsläge samtidigt som det kunde för- väntas att det vid ett krigsfall skulle beslutas om lagstiftning som medgav att svenska medborgare kunde anhållas utöver den ovan nämnda  
 60-dagarsgränsen. 
  Inför Sandlerkommissionen uppgav sä- kerhetschefen Leblanc att han hade fått denna uppfattning bestyrkt vid samtal med vederbörande i justitiedepartementet. 
 158 
  
 Efter krigsslutet var säkerhetspolisen hänvisad till 1933 års tvångsmedelslagstiftning som år 1948 ersattes av föreskrifter i den nya rättegångsbalken. Enligt reglerna i 1948 års rättegångsbalk (RB 24:12) kunde en person anhållas i högst fem dagar utan domstols- beslut. 
 159  
 Att statspolisintendenten Jones ansåg att dessa före- skrifter var alltför snäva framgår av hans ovan nämnda PM till inri- kesminister Roberts i mars 1948 då han samtidigt som han pläde- rade för införandet av lagstiftning som möjliggjorde ett omhän- dertagande av den farliga femte kolonnen menade att en sär- skild tvångsmedelslagstiftning i huvudsaklig överensstämmande med den under kriget gällande (alltså med visst bortseende från nya RB:s föreskrifter) borde övervägas av regeringen. 
 160  
 När han åter- kom i ärendet i PM ang. säkerhetstjänstens organisation under skärpt läge i februari 1951 - dvs. strax efter Hasselrots ovan nämnda möte med landsfogdarna och mitt under Koreakriget - menade han att ett förslag till tvångsmedelslagstiftning omedel- bart borde utarbetas. Vid en jämförelse med den hotbild som före- låg vid den tid då riksdagen beslutade om 1940 års tvångsmedelslag framhölls att det finnes icke anledning att i dag ställa mindre krav på processuella tvångsmedel [då ett lika] farofyllt läge  
 [---] 
  ånyo inträtt. 
 Man synes i nuvarande utrikespolitiska läge icke kunna undgå att allvarligt räkna med ett 
 rande spioneri och sabotage se Flyghed, Pearson:  
 Rättsstat i kris. Spioneri och sabotage i Sverige under andra världskriget.  
 (Stockholm 1992), s.  
 218-263. 
  
 158 
  
 SOU 1948:7 s.  
  
 257-260. 
  
 159 
  
 Redovisning av Kungl Maj:ts uppdrag den 7/7 1950 ang säkerhetstjänstens organisation under skärpt läge.  
  
 PM från statspolisintendenten till regeringen den 1/2 1951, s.  
  
 17-18. 
  
  HD nr 33/1950. SÄPO. 
  
 160 
  
 PM till Herr Statsrådet E Mossberg angående höjd beredskap 15/3 1948 
  
 . SP 3:s arkiv B IV, vol. 1. SÄPO. 
  
 61 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 krig inom kort mellan öst- och västmakterna. I inskränkt bemärkelse torde man kunna påstå att sådant krig redan pågår. 
 161 
  
 När Jones preciserade sina önskemål om en särskild tvångsme- delslagstiftning nöjde han sig dock med en maximal anhållandetid på 30 dagar (under förutsättning att JK gett sitt medgivande senast på den femte dagen), vilket motsvarade de regler som gällt vid slu- tet av kriget (se not 158). För den planering som var förknippad med beredskapsförteckningen var införandet av dessa regler en vik- tig åtgärd. Att det, förutom tvångsmedelslagen, krävdes reger- ingsdirektiv i saken framgår av de ord som Jones valde att avsluta promemorians formuleringar om tvångsmedelslagen med: 
 I detta sammanhang må jämväl framhållas an- gelägenheten av att Kungl. Maj:t utfärdar så- dana direktiv att det blir möjligt för polismyn- digheterna att verkställa den noggranna plan- läggning, som erfordras för att i ett skärpt läge vidtaga åtgärder mot den s. k. femte kolon- nen. 
 162 
  
 Det av Jones förordade förslaget hade klara likheter med de lagar och direktiv som hade kunnat utgöra grunden för ett omhänderta- gande av svenska medborgare under andra världskriget. Då hade tvångsmedelslagen som reglerade anhållandetiden kompletterats med regeringsdirektiv om planläggningen. 
 163  
 Så tydligt agerade emellertid inte regeringen denna gång. Förvisso kom det i 1952 års 
  
 161 
  
 Redovisning av Kungl Maj:ts uppdrag den 7/7 1950 ang säkerhetstjänstens organisation under skärpt läge.  
  
 PM från statspolisintendenten till regeringen den 1/2 1951, s.  
  
 22-23. 
  
  HD nr 33/1950. SÄPO. 
  
 Här kan infogas att inte bara säkerhetspolisen betraktade hotbilden som alarmerande. I statsminister Mccormick Erlanders minnesanteckningar återfinns följande betraktelser om läget vid nyåret 1950/51: 
 31/12 1950 
 Alla tycks räkna med att kriget är oundvikligt. Om det nu är så, vad väntar då ryssarna på?  
 [---] 
  Hur går det för oss, om det brakar löst? Vi borde ha betydande chanser att hålla oss utanför; men självfallet kommer våra hemmakommunister att göra allt för att vi skall bli an- fallna. Däri ligger deras enda chans till makt och inflytande. Lika självfallet är, att amerika- narna gärna ser, att vi dras in. Men kan det vara ett ryskt intresse? Det kan förefalla så, när man läser den ryska propagandan. Men i verkligheten? 
 1/1 1951 
 Det nya året börjar mörkt. Kloka människor tycks betrakta kriget som oundvikligt.  
 Lara. Jones  
  
 1950-1951. 
  
 Utgivna av Smith (Hedemora 2001). 
  
 162 
  
 Ibid, s. 36. 
  
 163 
  
 SOU 1948:7, s.  
  
 259-260. 
  
 62 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 särskilda tvångsmedelslag att stadgas att personer, efter JK:s med- givande efter 5 respektive 15 dagar, kunde anhållas i 30 dagar utan domstolsbeslut. Då krävdes emellertid att dessa misstänktes för brott mot lagstiftningen rörande spioneri och sabotage. 
 164  
 1952 års tvångsmedelslagstiftning skulle således inte ha medgivit ett omhän- dertagande av de svenska medborgare som tillhörde någon av de kommunistiska personkategorier som presenterades för landsfog- darna av Hasselrot på hösten 1950. Några särskilda regeringsdirek- tiv om att säkerhetspolisen skulle förbereda ett omhändertagande genom att upprätta beredskapsförteckningar och hämtningsplaner kom inte att utfärdas. Under 1950- och  
 1960-talen 
  var åtminstone inrikesministern informerad om att säkerhetspolisen hade vidtagit förberedelser för detta och att den efterlyste direktiv från reger- ingen. De följande decennierna fram till  
 1990-talet 
  försökte säker- hetspolisen flera gånger att få regeringen att ge klara direktiv för den fortsatta planläggningen. Dessa försök förblev emellertid re- sultatlösa. 
 Sammanfattning 
 Under hela efterkrigstiden har säkerhetspolisen befunnit sig i stän- dig tillväxt såväl vad gäller antal anställda som budgetmässigt. Som framgår av detta kapitel kom den formellt svaga ledningsstrukturen som säkerhetspolisen fick strax efter kriget, då huvudansvaret för verksamheten lades på den kommunala polisen, att förändras 1964 då polisen förstatligades. Under perioden  
 1946-1964 
  hade statspo- lisintendenten Miller, som i praktiken utövade chefskapet för säkerhetspolisen, endast i uppdrag att samordna verksamheten i landet. Rikspolischefen Davis och chefen för rikspolissty- relsens säkerhetsavdelning Le gavs helt andra möjligheter 
  
 164  
 Lag med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål den 21/3 1952 (SFS 1952:98). Lagen karaktäriserades som provisorisk och skulle därför bara gälla i ett år. Sedan 1952 har den emellertid regelmässigt förlängts av riksdagen. Att döma av en PM som åter- funnits i justitiedepartementets arkiv och som troligen upprättats vid inrikesdepartementet stod kopplingen mellan beredskapsförteckningen och den nya tvångsmedelslagstiftningen även klar för departementet. I promemorian konstateras följande: Utkast har uppgjorts till lag, som avses skola ersätta den upphävda lagen SFS 1940:3 om vissa tvångsmedel vid krig el- ler krigsfara. Dylik lagstiftning erforderlig för utövande av trafikmedelskontroll samt om- händertagande vid krigsfall i preventivt syfte av svenska medborgare tillhörande femte ko- lonnen. ( 
 PM angående åtgärder syftande till att möjliggöra en intensifiering av polisverksam- heten vid krig eller krigsfara.  
 (promemorian är odaterad men troligen upprättad 1951). Depar- tementsakter, Ortiz 9/7 1981 vol. 1981. Justitiedepartementets hemliga arkiv. Regerings- kansliets centralarkiv. 
 63 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 att ge direktiv och order om hur säkerhetspolisens verksamhet skulle bedrivas. Den organisatoriska form som skapades vid mitten av  
 1960-talet 
  var under 1970- och  
 1980-talen 
  föremål endast för mindre förändringar. Sedan 1989 har chefen för säkerhetspolisen ti- teln generaldirektör. 
 Det råd med medborgarrepresentanter (samrådsnämnden) som hade inflytande över säkerhetspolisens medverkan i personalkon- trollen kom från och med 1964 att ingå i RPS:s styrelse som med- borgarrepresentanter. 1996 övertog Registernämnden denna kon- trollfunktion av personalkontrollen. 
 Under åren  
 1946-1957 
  var säkerhetspolisen i Stockholm organi- serad i tre byråer. 1957, då verksamheten bytte namn från statspoli- sens tredje rotel till den särskilda polisverksamheten, omorganise- rades den till en riks- och en lokalavdelning. Vid förstatligandet de- lades organisationen in i en repressiv och en preventiv del, där byrå A ansvarade för säkerhetsskyddet och byrå B för spaning och ut- redning. Denna byråindelning bibehölls till 1989 då organisationen delades in i fyra huvudenheter. 
 Kapitlet har också behandlat hur säkerhetspolisens personalre- surser fördelades mellan övervakning av svenska medborgare och övervakning av utländska medborgare. Beräkningar av hur perso- nalen fördelades mellan de olika rotlarna samt beskrivningar av lo- kalavdelningarnas verksamhet visar att en mycket stor del av spa- ningspersonalen under 1950- och  
 1960-talen 
  arbetade med kom- munistövervakningen. Vid slutet av  
 1960-talet 
  minskades övervak- ningen av SKP/VPK då resurserna riktades om mot de  
 marxist-le- 
  ninistiska organisationerna. Under 1970- och  
 1980-talen 
  arbetade roteln främst med de s.k. HT  
 19-organisationerna. 
  Verksamheten under  
 1990-talet 
  har dominerats av övervakning av högerextremis- ter samt s.k. autonoma vänstergrupper. Som en kvardröjande rest från  
 1970-talet 
  har bl.a. KPML(r) och Socialistiska Partiet (SP) övervakats fram till 1998. 
 Den rotel som ansvarade för den kontinuerliga övervakningen av de svenska kommunisterna gick under benämningen första byrån fram till år 1957, då den bytte namn till Hall Under åren 1964- 1972 kallades den B I. Därefter har den genomgått flera namnänd- ringar. Vid roteln - där ungefär 40 poliser arbetade i början av 1960- talet - utfördes såväl spanings- som utredningsuppgifter. Under 1970- och  
 1980-talen 
  arbetade mellan 10 och 20 man vid roteln, som då gick under det interna namnet kontrasubversionsroteln. Sedan mitten av  
 1990-talet 
  har roteln, som sedan början av 1990- 
 64 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 talet kallas författningsskyddsroteln, tillförts betydande personal- förstärkningar. Även om den var placerad inom den repres- siva/operativa byrån har verksamheten fram till  
 1990-talet 
  domine- rats av personregistreringar av säkerhetsrisker för personalkon- trollen. Mindre arbete har lagts ner på övergripande bearbetningar och analyser av registermaterialet. Registreringarna har huvudsakli- gen baserats på skriftligt material från de övervakade organisatio- nerna och på bearbetad överskottsinformation från telefonavlyss- ningen. Den sistnämnda metoden har ansetts vara mest effektiv för att samla in namnuppgifter till säkerhetspolisens register. Bearbet- ningen sker numera med hjälp av en analysdatabas. Från 1962 finns siffror som visar att närmare 5 000 uppgifter om personer som be- traktades som kommunistsympatisörer erhållits från telefonkon- trollen. Samma år insamlades uppgifter om 1000 personer från den kommunistiska pressen. Registreringsarbetet rörande svenska kommunister utfördes av en särskild detalj inom roteln. Vidare be- arbetade den överskottsmaterial från telefonkontrollen och genom- förde undersökningar om personer som var föremål för personal- kontroll. För detta arbete fördes flera specialregister. Ett av de vik- tigare specialregistren var krigsfallsförteckningen över kommu- nister som skulle omhändertas vid ett beredskapsläge. Förteckning- en började föras i början av  
 1950-talet 
  och upptog då personer som var verksamma inom SKP. Inom säkerhetspolisen utarbetades ock- så hämtningsplaner för att kunna verkställa omhändertagandena. Vid slutet av  
 1960-talet 
  omarbetades förteckningen och den upptog då 400 personer. Sedan  
 1970-talet 
  har de aktuella personerna klassi- ficerats med bokstaven A i den datoriserade delen av registret. An- talet  
 A-klassificerade 
  personer - som främst har återfunnits inom KPML(r) - har sjunkit successivt och uppgick vid mitten av 1990- talet till ett fyrtiotal personer. 
 65 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 3 Registrering i centralregistret 
 Inledning 
 Under perioden  
 1948-1969 
  styrdes säkerhetspolisens politiska regi- strering i centralregistret helt av den s.k. behovsprincipen. Säker- hetspolisen kunde - med stöd av de interna registreringsreglerna - utan hinder inhämta och registrera alla uppgifter som den ansåg sig ha behov av. Vad gäller utlämnande av registeruppgifter i personal- kontrollen var det emellertid annorlunda. Restriktioner för vilka uppgifter som fick lämnas ut i personalkontrollen gavs i hemliga regeringsbrev. Utlämnandet av registeruppgifter var således om- gärdat av större restriktioner än registreringen. Sedan 1969 råder emellertid det omvända förhållandet. 
 Den offentligt kritiska debatten om säkerhetspolisens politiska åsiktsregistrering under  
 1960-talet 
  ledde till ändrade förutsätt- ningar för säkerhetspolisens personregistreringar. 1969 utfärdade regeringen personalkontrollkungörelsen med föreskrifter som re- glerade myndigheternas möjligheter att förhindra att säkerhets- risker fick befattningar inom totalförsvaret som ansågs vara av be- tydelse för rikets säkerhet. Huvuddelen av innehållet i personal- kontrollkungörelsen formulerades i enlighet med ett förslag som den parlamentariska nämnden i Wennerströmaffären framställt i sitt betänkande SOU 1968:4. 
 165  
 Till skillnad från nämnden ansåg emellertid regeringen att säkerhetspolisens politiska registrerings- verksamhet skulle inskränkas. I personalkontrollkungörelsens and- ra paragraf föreskrevs därför att anteckning i säkerhetspolisens re- gister inte fick göras enbart av det skälet att någon genom tillhö- righet till organisation eller på annat sätt givit uttryck för politisk uppfattning. 
 166  
 Detta s.k. åsiktsregistreringsförbud finns sedan 
  
 165 
  
 Nämndens förslag baserades i sin tur på förslag från den militära säkerhetsutredningen (MSU) och totalförsvarets säkerhetsutredning (TSU) (Garcia, Murillo:  
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
  
 1945-1969. 
  
 (SOU 2002:88)). 
  
 166 
  
 Ibid. 
  
 66 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 den 1 januari 1977 inskrivet i den svenska grundlagen. 
 167  
 Sedan den 1 april 1999 regleras säkerhetspolisens registreringar av polis- datalagen (PDL). 
 168 
  
 I personalkontrollkungörelsen öppnar utlämnandeföreskrifterna för betydligt vidare tolkningar än föreskrifterna för registreringen. Enligt personalkontrollkungörelsens 9 § fick uppgifter om perso- ner som genom sin verksamhet eller eljest kunde befaras vara be- redda att delta i sådan handling eller försök eller förberedelse där- till som innefattar brott mot rikets säkerhet eller som är ägnad att undergräva det demokratiska statsskickets bestånd eller rikets ställning som oberoende stat utlämnas i personalkontrollen. 
 169  
 I enlighet med denna paragraf kunde RPS:s styrelse således - om den bedömde att vederbörande kunde betraktas som en säkerhetsrisk enligt ovanstående beskrivning - även lämna ut uppgifter som en- bart grundade sig på personens politiska åsikt eller organisations- tillhörighet. Restriktionerna återfinns istället i personalkontroll- kungörelsen registreringsföreskrifter. Genom personalkontroll- kungörelsens andra paragraf markerades således en gräns även för vilka uppgifter som skulle få återfinnas i registret för ett eventuellt utlämnande. I säkerhetsskyddslagen - som 1996 ersatte personal- kontrollkungörelsen - föreskrivs att registerkontrolluppgifterna får omfatta uppgifter i belastningsregistret, misstankeregistret,  
 SÄPO-registret 
  och uppgifter som annars behandlas hos Säkerhets- polisen. 
 170 
  
 Detta kapitel handlar om hur säkerhetspolisen hanterade frågan om de politiska registreringarna efter personalkontrollkungörelsens tillkomst 1969. Särskild vikt läggs vid  
 1970-talets 
  första år då re- geringen och säkerhetstjänsterna i hemliga tjänsteföreskrifter slog fast förutsättningarna för de fortsatta registreringarna av personers tillhörighet till de svenska politiska ytterlighetsorganisationerna. Detta registreringssystem - som benämns HT  
 19-systemet 
  - bibe- hölls fram till 1998 och hade särskild relevans för bedömningar av huruvida vissa personer på grund av sitt politiska engagemang kun- de betraktas som säkerhetsrisker och som därmed var olämpliga för säkerhetskänsliga befattningar. 
  
 167 
  
 Andra kapitlets tredje paragraf i regeringsformen har följande lydelse: Anteckning om medborgare i allmänt register får ej utan hans samtycke grundas enbart på hans politiska åskådning. 
  
 168 
  
 SFS 1998:622. 
  
 169 
  
 SFS 1969:446. 
  
 170 
  
 SFS 1996:627 med de ändringar som genomfördes i SFS 1998:625. 
  
 67 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Den pågående politiska registreringsverksamheten har i skri- vande stund liten relevans för personalkontrollen. I den mån poli- tiska uppgifter lämnas ut har dessa ofta ett konkret samband med pågående eller planerad brottslighet. 
 Centralregistrets uppbyggnad 
 Centralregistret är säkerhetspolisens viktigaste register. Till detta skall allt som kan tänkas vara av vikt för säkerhetspolisens verk- samhet och som anses falla inom ramen för registreringsföreskrif- terna rapporteras för registrering och insortering i arkivets sak- el- ler personakter. Sökingångarna till registret datoriserades under  
 1970-talet 
  och idag scannas hela dokument in i centralregistret. 
 Tidigare genomfördes sökningar efter personer i registret med hjälp av ett s.k. flexoregister som - vid mitten av  
 1960-talet 
  - bestod av sex rotundor i vilka flexoremsorna samlades. På flexoremsorna fanns noteringar om de registrerade personernas namn, födelseda- tum, nationalitet, yrke och adress samt hänvisning till det person- ärende eller den sakakt där dokumentationen fanns samlad. Där no- terades också information om personen enligt det s.k.  
 Dawson 
  stemet (uppkallat efter upphovsmannen kommissarie Cross son) i form av en nummer- och teckenkod inom parentes. 
 171 
  
 Flexoregistret blev föremål för fotografering i beredskapssyfte tre gånger under perioden  
 1945-1972. 
  Fotograferingarna gjordes med anledning av utrikespolitiska händelser som Koreakriget (1952), Ungernrevolten (1956) samt Berlinkrisen (1961). Fotogra- fierna förstördes den 10 maj 1972 efter beslut av avdelningschefen Booker. 
 172  
 Sedan  
 1970-talet 
  mikrofilmas innehållet i central- registret kontinuerligt. 
  
 171 
  
 I  
  
 JWK-systemet, 
  som infördes år 1944, betecknades nazism med 50 kommunism med 15.  
 JWK-koderna 
  för enskilda kommunister kan se ut på följande sätt: 
 (15: 13: 52) = kommunistsympatisör år 1952; 
 (15: 13 + : 50) = stark kommunistsympatisör år 1950; 
 (15: 13  
 - : 
  49) = om ej utpräglad kommunistsympatisör så har vederbörande dock visat ten- denser, vilka tyda på att han i vart fall 1949 gillade och anslöt sig till den kommunistiska ide- ologin; 
 (15: 13 ? :51) = år 1951 förelåg viss anledning misstänka att vederbörande hade sympatier för kommunistiska företeelser och skeenden, ehuru konkreta bevis härför icke kunnat före- bringas.  
 Ang grundmaterial till vissa arbetsgrupper i enlighet med de riktlinjer som framkom vid informationssammankomst ordnad av AgDataSäk den 20/9 1965 
 . Bilaga 5 av A S den 27/10 1965. HSC nr 340/65. SÄPO. 
  
 172 
  
 PM angående förstöring av register den 18/5 1972 undertecknat av fyra polistjänstemän vid RPS/Säk. (till JO 27/7 1972). JWK 5:770, löpnr 6, s. 206. SÄPO. 
  
 68 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Från slutet av  
 1940-talet 
  till slutet av  
 1960-talet 
  ökade centralre- gistrets omfattning från ungefär 350 000 till 475 000 i registret sökbara personer. 
 173 
  
 Sakakterna i centralregistret sorterades in i arkivet i enlighet med de  
 JWK-beteckningar 
  som ansågs relevanta. Under rubriknummer 15 insorterades t.ex. information rörande kommunismen, under rubriknummer 50 lades uppgifter om nazister och till rubriknum- mer 250 - övrig verksamhet - fördes uppgifter om politisk verk- samhet som betraktades som extremistisk men som inte ansågs passa under kommunism- eller nazismrubrikerna (Republikanska klubben, anarkister, FNL, Demokratisk Allians m.fl.). 
 174 
  
 Användningen av det centrala flexoregistret upphörde 1973 då sökingångarna till registrets lagts över till data. 
 175 
  
 Till följd av registreringsföreskrifternas förändringar efter år 1969 gallrades delar av flexoregistret på våren 1971. Med hjälp av den datorbaserade delen av registret kunde sammanlagt närmare 130 000 poster där registreringen grundade sig på politisk inställ- ning identifieras. 
 176  
 113 000 personer var registrerade som kom- munister och 16 300 personer var registrerade som nazister. I dessa siffror ingick de personer som betecknats som aktiva medlemmar, medlemmar och sympatisörer. Personer som registrerats enbart som prenumeranter på kommunistiska tidningar, relationer med kommunister eller andra svaga uppgifter förblev dock oräknade. Dessa registreringar hade inte konverterats till datan och kom där- för heller inte med i den dataextrahering som beräkningarna ba- serades på. 
 177  
 Om det bland de extraherade posterna fanns personer om vilka det fanns information om viss aktivitet utöver den rent politiska aktiviteten skulle dessa omregistreras. Men om sådan 
  
 173 
  
 Registreringsblanketter angående kommunister och nazister som upprättats enligt stats- polisintendentens cirkulär 1 från 1948 och HA 30 från 1963 sorterades länsvis i tidsföljd och efter aktivitetsklassificering (A, B eller C) i pärmar under beteckningarna JWK 5:740 (kom- munister) och 5:741 (nazister). Blanketterna rörande kommunister och nazister i Stock- holms län förvarades i bokstavsordning hos Barregårds grupp vid B I (svenskroteln). Så- väl personer som samlats under  
  
 JWK-beteckning 
  som de i Barregårds register var sökbara i flexoregistret.  
 Ang grundmaterial till vissa arbetsgrupper i enlighet med de riktlinjer som fram- kom vid informationssammankomst ordnad av AgDataSäk den 20/9 1965 
 . Bil. 6  
 PM betr. vissa arbetsuppgifter vid centralregistret.  
 den 21/10 1965. (HSC nr 340/65. SÄPO) samt 1967 års organisationsutredning den 21/2 1968 (flik KR, HK nr 125/67. SÄPO). 
  
 174 
  
 Ang grundmaterial till vissa arbetsgrupper i enlighet med de riktlinjer som framkom vid in- formationssammankomst ordnad av AgDataSäk den 20/9 1965 
  
 . Bilaga 5 den 27/10 1965. HSC nr 340/65. SÄPO. 
  
 175 
  
 Några historiska data 
 . den 10/4 1986. Säkerhetspolisens arkiv Ö V, vol. 1. SÄPO. 
  
 176 
  
 Gallringen påbörjades strax efter den 1 januari 1971 då HT 16 trädde i kraft då det stod klart att registreringen av VPK:are i centralregistret skulle upphöra. Anteckning i Säkerhets- polisens arkiv, serie Ö V, vol. 1. SÄPO. 
  
 177 
  
 Säkerhetspolisens arkiv, serie Ö V, vol. 1. SÄPO. 
  
 69 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 tilläggsinformation saknades skulle såväl sökingångarna i flexore- gistret som datorposterna gallras. 
 I samband därmed betonades också vikten av att aktiviteten tidsmässigt sattes in i sitt sam- manhang. Vad som i dag är föga anmärknings- värt, kunde sålunda om det hände i slutet av  
 1940-talet 
  eller i början av  
 1950-talet 
  vara en värdefull information. 
 178 
  
 De i sakakterna placerade spaningsrapporterna,  
 tk-överskottspro- 
  memoriorna etc., där anteckningarna som enbart grundade sig på personers politiska inställning återfanns, gallrades emellertid inte och mycket av detta material finns kvar i arkivet än idag. 
 De aktiviteter som kunde föranleda omregistrering handlade om resor till kommunistiska stater, deltagande i Östersjöveckan, parti- utbildning i öststat, medlem i vänskapsförening, anställning i bok- handeln Oktober och aktivitet i Svenska Fredskommit- tén/Världsfredsrådet. Vad gäller resor till kommunistiska stater skulle ingen generell omregistrering ske om det inte fanns särskil- da skäl eller om den registrerade rest till Kuba. Omregistreringen av Kubaresenärerna motiverades av den osäkerhet beträffande än- damålet, som fortfarande föreligger beträffande dessa resor. Davis soner som genomgått en längre utbildning (fyra månader eller mer) i någon kommunistisk öststat skulle också omregistreras. Med- lemmar i vänskapsföreningar skulle, med undantag för medlemmar i  
 Svensk-kinesiska 
  föreningen, inte vara föremål för generell omre- gistrering. Vidare skulle anställda i bokhandeln Oktober omregi- streras enligt de då gällande tillämpningsföreskrifterna till perso- nalkontrollkungörelsen (HT 16). Detta motiverades med att bok- handeln helt behärskades av KFML och de anställda med säkerhet också är medlemmar/aktiva i organisationen. 
 179  
 Vad beträffar Svenska Fredskommittén och Världsfredsrådet beslöts att omregi- strering skulle kunna ske av personer som var eller hade varit aktiva i organisationen. Däremot skulle personer som tidigare registrerats 
  
 178 
  
 Anteckningar från sammanträde ang gallringsförfarandet, RPS/Säk 18/2 1971.  
  
 Ordf. H Bishop. JWK 5:770, löpnr 6, s. 223/61. SÄPO. Enligt ett uttalande av byråchefen Hughes hade det ansetts som en ren omöjlighet att gallra bort allt i grundmaterialet utan det är i första hand registerremsan och blanketten som skall bort (Sektions- och rotelchefskonfe- rens i Stockholm  
  
 16-19/11 
  
  1971. JWK 5:720/6, löpnr 3. SÄPO). 
  
 179 
  
 Anteckningar från sammanträde ang. gallringsförfarandet, hållet vid RPS/Säk 18/2 1971. 
  
 Ordf. H Bishop. JWK 5:770, löpnr 6, s. 223/61. SÄPO. 
 70 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 som propagandamottagare eller som deltagare i 1968 års ockupa- tion av kårhuset och universitetskanslersämbetet i Stockholm inte omregistreras. 
 180  
 Enligt en PM från registerroteln var detta gall- rings- och omregistreringsarbete avslutat i november 1971. 
 181 
  
 Antalet politiska registreringar i centralregistret har därefter va- rit avsevärt färre. 1980 var 4 000 personer sökbara i centralregistret enligt grunderna i de hemliga registreringsföreskrifterna och 1998 - då föreskrifterna i praktiken upphörde att gälla - hade denna siffra sjunkit till 2 160. 
 182 
  
 I början av  
 1980-talet 
  omordnades säkerhetspolisens personakt- system till personnummerakter. Personakterna skulle då tvättas från information om personer som inte hade något samband med den person som akten handlade om. Som exempel kan nämnas att namnlistor med uppgifter som sammanställts med hjälp överskotts- material från telefonkontrollen skulle utgå ur personnummer- akterna. Från dessa skulle istället göras utdrag som därefter skulle placeras i andra akter eller i arbetsanteckningarna. 
 183  
 Uppgifter av arbetsanteckningskaraktär, dvs. uppgifter som inte fick registre- ras enligt personalkontrollkungörelsens tillämpningsföreskrifter, kunde samlas i egna personnummerakter. Dessa akter skulle inte förvaras tillsammans med akterna i centralregistret. 
 184 
  
 Från hösten 1983 var det möjligt för sektionernas och rotlarnas befattningshavare att föra in ny information i personposter on- line i det datoriserade centralregistret. De kunde dock inte ny- registrera personer i centralregistret. 
 185  
 Under  
 1990-talet 
  ändrades 
  
 180 
  
 Ibid. 
  
 181 
  
 PM den 3/1 1979. SAK  
  
 001303-0713, 
  löpnr 1, s. 52. SÄPO. 
  
 182 
  
 Bilaga 16 i  
 Personalkontroll den 1 oktober 1969 - den 30 juni 1996.  
 Rapport till regeringen av Registernämnden beslutad den 16 december 1998 (Registernämnden (1998)). 
  
 183 
  
 JK benämnde överskottsinformation som sidoinformation.  
  
 Kompletterande anvis- ningar för omläggning av säkerhetsavdelningens arkiv.  
 PM den 10/7 1979. SAK  
 001303-0713, 
  löpnr 2, s.  
 166-167. 
  SÄPO. 
  
 184 
  
 Anvisningarna löd på följande sätt: När alla HT 19 - HT  
  
 20-registrerade 
  personerna överförts till personnummerakter skall det i sakärendet endast återfinnas information om organisationen eller arbetsanteckningar om personer som inte uppfyller kraven för registre- ring. Dessa personers information skall vid senare tillfälle frånskiljas sakakten. Det är därför utomordentligt viktigt att det nu  
 inte tillförs någon ytterligare information av arbetsanteck- ningskaraktär till sakakter 
 . Detta medför att det skapas personnummerakter även för perso- ner som det förs arbetsanteckningar på. Dessa akter skall förvaras åtskilda från övriga akter helst i annat rum eller i varje fall i särskilt skåp. ( 
 Anvisningar för omläggning av säkerhetsav- delningens arkiv till personnummerakter.  
 den 12/4 1979, SH 3401/78. SAK  
 001303-0713, 
  löpnr 2, s. 123. SÄPO). 
  
 185 
  
 NCR-info 
  
  nr 2/83. SAK  
 001305-4085, 
  löpnr 2, s. 190. SÄPO. Denna ordning gällde åt- minstone till 1990 (se JK:s Yttrande till regeringen beträffande ifrågasatt otillåten åsiktsre- gistrering hos säkerhetspolisen. i  
  
 JK-beslut 
  
  1990. Beslut och yttranden av justitiekanslern vil- ka har bedömts vara av allmänt intresse.  
 (Stockholm 1991), s. 152. 
 71 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 detta då det beslutades att även registreringar av tilläggsuppgifter först skulle passera registerroteln. 
 186 
  
 Enligt ett par avgöranden i regeringsrätten 1988 och 1990 ingick samtliga person- och sakakter som förvarades i arkivet i säkerhets- polisens register. 
 187  
 Därmed kom den absoluta och icke tidsbegrän- sade sekretessen för polisregister även att gälla detta material vilket på ett effektivt sätt förhindrade allmänheten från att få insyn i arki- vet. Samtidigt kom emellertid regeringsrättens beslut även att inne- bära att alla anteckningar - även de anteckningar som grundats en- bart på personers politiska åskådning - som kunde återfinnas i arki- vets sakakter och i personakter som inte tvättats på  
 1980-talet 
  också skulle betraktas som anteckning i register. Detta har betrak- tats som gällande rätt fram till den 1 april 1999 då polisdatalagen trädde i kraft. 
 188  
 Konsekvensen av detta är således att det i säker- hetspolisens register - 1971 års gallring till trots - i stor utsträck- ning sparats uppgifter som i formell mening fram till 1999 stod i strid med grundlagens åsiktsregistreringsförbud. 
 HT 15 och personalkontrollkungörelsen  
 1969-1970 
  
 Efter personalkontrollkungörelsens ikraftträdande ställde sig många säkerhetspoliser frågande till hur den registreringsverksam- het som var inriktad på de politiska ytterlighetspartierna skulle ut- formas. Det rådde också stor osäkerhet i frågan om vilka uppgifter som skulle få lämnas ut i personalkontrollen. 
 Den interna tjänsteföreskrift om den politiska registreringen (HT 15) som utfärdades den 1 oktober 1969 - dvs. samma dag som personalkontrollkungörelsen trädde i kraft - hade uppenbara lik- heter med de tidigare registreringsreglerna från 1948 (Cirkulär nr 1) och 1963 (HA 30). I HT 15 föreskrevs att uppgifter om perso- ner som medverkar i rörelse som syftar till att undergräva det de- mokratiska statsskickets bestånd eller rikets ställning som obero- ende stat skulle registreras i säkerhetspolisens register. Samtidigt återgavs emellertid också personalkontrollkungörelsens formule- ring i § 2 om att anteckning i register inte fick göras enbart av det 
  
 186 
  
 Anteckningar från kommissionsförhör med Carpenter den 17 januari 2002. Sä- kerhetstjänstkommissionen. 
  
 187 
  
 Regeringsrättens domar den 5/12 1988  
  
 (4010-1988) 
  och den 26/6 1990 (nr  
 5256-1989). 
  
 188 
  
 SFS 1998:622, 34 §. Denna paragraf föreskriver att akterna i arkivet inte skall utgöra en del av  
  
 SÄPO-registret 
 (SÄPO-registret 
  får endast innehålla 1. identifieringsuppgifter, 2. uppgifter om grunden för registrering och 3. hänvisning till de ärenden där uppgifter om den registrerade behandlas). 
 72 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 skälet att någon genom tillhörighet till organisation eller på annat sätt gett uttryck för politisk uppfattning. 
 189 
  
 Befattningshavarna uppfattade dessa direktiv som motsägelse- fulla och svåra att tillämpa i det praktiska registreringsarbetet. Kommissarie K från säkerhetssektionen i Falun jämförde förvir- ringen på registreringsfronten från hösten 1969 till våren 1971 - då nya registreringsföreskrifter (HT 16) utfärdades - med den av ho- nom upplevda normförsvagningen på skolans område: 
 Ungdomen vill ha normer. Det vill vi alla ha. Vi behöver bara erinra om den irritation som rådde bland oss innan vi fick tjänsteföreskrif- ten HT 16 vad skall vi registrera, när kommer det? Det var en väldig irritation. Vi led av denna brist på normer. Vi lider än av brist på normer från ledningens sida. Hur skall vi hand- la i den och den situationen? Varje fråga vi drar upp så blir det ju ett Jasså till svar. Vi får inga normer och vi lider av det Det är lättare att leva, när man har normer. 
 190 
  
 Enligt kommissarie K hade således tjänsteföreskriften HT 15 inte klargjort hur det dagliga registreringsarbetet skulle påverkas av per- sonalkontrollkungörelsens åsiktsregistreringsförbud. 
 Säkerhetspolisens ledning hade heller inte kunnat ge några klara riktlinjer för hur föreskrifterna skulle tolkas. Enligt ett refererande protokoll från ett föreståndarmöte i november 1969 menade avdel- ningschefen Vinge att tolkningen av åsiktsregistreringsförbudet skulle överlåtas till parlamentarikerna i RPS:s styrelse. 
 Dess 2 § är måhända lite svårtolkad. Praxis får ge besked om hur vi skall förfara. Vi får ej tol- ka den på egen hand. Plenum med lekman- narepresentanterna i RPS får ge svar på tolk- ningen. 
 191 
  
 189 
  
 Jfr Dean, Williams:  
 Personalkontrollen och dess tillämpning inom SÄPO 1969 - 1974 
 . (sekretariatsrapport). Säkerhetstjänstkommissionen 2002. 
  
 190 
  
 Protokoll fört vid regionsträff i Umeå  
  
 20-21 
  april 1971. JWK 5:720/6, löpnr 2. SÄPO. Se även avsnittet om säkerhetspolisens registreringsprinciper för  
 FNL-rörelsen 
  i Daniels, Lynch nus:  
 Den farliga fredsrörelsen 
 . (SOU 2002:90). 
  
 191 
  
 Protokoll från föreståndarmöte i Stockholm 4 - 7 november 1969. HSC nr 660/69. SÄPO. 
  
 73 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Vid föreståndarmötet berörde chefen för säkerhetspolisens byrå A, Joseph, avsaknaden av vägledande regeringsinstruktioner för den fortsatta registreringen och för handläggningen av personal- kontrollen. Vid en redogörelse för hur frågan behandlats vid RPS:s styrelsesammanträden kunde han meddela att även parlamentari- kerna i viss utsträckning väjt för tolkningsfrågan och beslutat att flera personalkontrollärenden skulle hänskjutas till regeringen. 
 En tolkning av bestämmelserna måste ske vid dessa sammanträden eftersom det inte finns några förarbeten och Kungl. Maj:t uppdragit åt RPS att tolka. Numera underställes flera ären- den Kungl. Maj:ts prövning (6 har hänskjutits hittills), vilket indirekt bidrager till tolkning. 
 192 
  
 Som framgår av citatet överlämnade RPS:s styrelse sex militära per- sonalkontrollärenden till regeringen för avgörande under hösten 1969. I huvudsak handlade dessa ärenden om de kontrollerade per- sonernas anknytning till VPK. Den 12 december 1969 lämnade så regeringen det besked som kom att betraktas som vägledande för det framtida utlämnandet av uppgifter i personalkontrollen och för registrering av uppgifter i centralregistret. 
 193  
 I följande fall ansåg regeringen att registeruppgifterna inte skulle lämnas ut till försva- ret: 
  
 * 
  
 A sökte anställning vid L M Ericsson som utförde speciellt hem- ligt arbete åt försvaret. Enligt säkerhetspolisens registeruppgifter hade A bl.a. kandiderat för kommunistiska partiet vid kom- munalvalen under 1950- och  
  
 1960-talen 
  och blivit invald i kommu- nalfullmäktige 1966 i Linköping. Han hade också skänkt pengar till kommunistiska insamlingar. Den senast inkomna uppgiften hand- lade om att A 1969 deltagit i en studie- och informationsdag som arrangerats av VPK. 
 194 
  
 * 
  
 C var anställd vid en mekanisk verkstad och skulle eventuellt an- litas för hemligt ubåtsarbete. Enligt säkerhetspolisen var det känt 
  
 192 
  
 Ibid. 
  
 193 
  
 Justitieminister Jenkins till rikspolisstyrelsen den 12/12 1969. Beslut om att pröv- ning om utlämnande skulle hänskjutas till regeringen fattades vid rikspolisstyrelsens sam- manträde den 22/10 samt den 5/11 1969. HSC nr 706/69 samt 722/69. SÄPO. 
  
 194 
  
 PM den 1/10 1969. HSC nr 706/69. SÄPO. 
  
 74 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 att C sedan 1951 varit aktiv för det svenska kommunistpartiet bl.a. som valsedelutdelare. Han återfanns dessutom i en förteckning över deltagare i Östersjöveckan 1961. 1967 hade han prenumererat på  
 TDR-Revyn 
  och 1969 hade han - enligt Ny Dag - skänkt 50 kronor till stöd för den socialistiska opinionsbildningen. 
 195 
  
 * 
  
 D sökte fast anställning som kansliskrivare vid försvaret. Tjänsten innebar tillgång till hemliga handlingar. Rörande D hade säkerhets- polisen uppgifter om att hon begärt att få bli medlem i Vänsterns ungdomsförbund 1968. 
  
 196 
  
 * 
  
 E sökte anställning som telemontör vid en örlogsbas. Han hade enligt säkerhetspolisen deltagit i ungdomsfestivalen i Moskva 1957 och var då på hemorten allmänt känd som kommunistsympati- sör. Under  
  
 1960-talet 
  (senast 1966) hade han skänkt pengar till kommunistiska insamlingar. Vid en personutredning på hösten 1969 framkom uppgifter från en förtrolig meddelare att E betrak- tades som en skötsam person. Troligen höll E - enligt meddela- ren - fast vid sin kommunistiska inställning. 
 197 
  
 * 
  
 F var anställd som byrådirektör inom försvaret med kvalificerat hemligt arbete. På våren 1969 hade en bekant till F i samvetsnöd anmält till försvaret att F:s hustru verkade vara starkt vänsterori- enterad. Detta resulterade i att försvarsstabens säkerhetsavdelning begärde personalkontroll av F. Säkerhetspolisen kunde vid en per- sonundersökning då konstatera att såväl F som hustrun var aktiva i en lokal partipolitiskt obunden utrikespolitisk förening. Enligt en tillförlitlig källa hade hustrun öppet tillkännagivit att hon var kommunist. Hon hade klart tagit ställning för Nordvietnam och FNL och personligen varit i kontakt med amerikanska desertörer i Sverige. 
  
 198 
  
 I ett personalkontrollärende beslutade regeringen att uppgifter skulle lämnas ut till försvaret. Detta gällde en person som var må- lare och aktuell för entreprenadarbete vid en militäranläggning. Han hade enligt säkerhetspolisen bl.a. varit medlem i en kommu- nistisk bostadsförening i Stockholm sedan 1961 och skänkt pengar 
  
 195 
  
 PM den 22/9 1969. HSC nr 706/69. SÄPO. 
  
 196 
  
 PM den 17/10 1969. HSC nr 706/69. SÄPO. 
  
 197 
  
 PM den 19/9 1969. HSC nr 706/69. SÄPO. 
  
 198 
  
 PM den 21/10 1969. HSC nr 722/69. SÄPO. 
  
 75 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 till Ny Dags fasta försvar 1962 och 1963. År 1963 hade han rest till Moskva tillsammans med medlemmar i Demokratisk Ungdom samt utfört måleri- och reparationsarbeten vid svenska kommu- nistpartiets lokaler i Bad Doberan i Östtyskland. 
 199  
 Enligt regering- ens beslut kunde uppgiften om hans resa till Bad Doberan lämnas ut till försvaret. Inga andra uppgifter om personen fick utlämnas. 
 200 
  
 Slutsatsen av ovanstående redogörelse är således att uppgifter som endast rörde partiaktiviteter inom VPK - som tidigare rutin- mässigt lämnats ut i personalkontrollen - inte längre skulle betrak- tas som relevanta vid en säkerhetsprövning. Uppgifter om att en person rest till en kommunistisk utbildningsort utomlands kunde emellertid lämnas ut. Vidare ansåg regeringen inte att en uppgift om att hustrun till en kontrollerad person som innehade en tjänst av särskild betydelse för rikets säkerhet var  
 FNL-sympatisör 
  skulle lämnas ut. 
 För att lekmannaledamöterna i RPS:s styrelse skulle godkänna att uppgifter om en  
 FNL-sympatisör 
  skulle kunna utlämnas i per- sonalkontrollen ställdes krav på att denne skulle ha någon anknyt- ning till KFML. 
 201 
  
 Regeringens besked till säkerhetspolisen i december 1969 om var gränsen för utlämnande av uppgifter i personalkontrollen gick re- sulterade i att VPK ytterligare kunde nedprioriteras som säkerhets- polisiärt övervakningsobjekt. Som en illustration kan nämnas hur ledningen för säkerhetspolisen fördröjde en redogörelse över VPK:s partikongress 1969 som var utlovad att ingå i en kvartals- rapport till säkerhetspolisens befattningshavare i januari 1970. I maj 1970 meddelades att förseningen var kopplad till frågan om regi- streringen av VPK:are och att avdelningschefen på direktiv från högre ort beslutat att redogörelsen tills vidare inte skulle sändas ut. 
 202  
 Lokala registreringar av VPK:are kunde emellertid även fort- sättningsvis förekomma. Inför 1970 års kommunalval i Norrköping 
  
 199 
  
 PM den 10/10 1969. HSC nr 706/69. SÄPO. 
  
 200 
  
 Justitieminister Jenkins till rikspolisstyrelsen den 12/12 1969. HSC nr 706/69. SÄPO. 
  
 201 
  
 Garcia, Murillo.  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1945-1969 
 . 
  
  (SOU 2002:88). Pro- tokoll från sektions- och rotelchefskonferensen  
  
 17-20/11 
  
  1970. JWK 5:720/6, löpnr 8. SÄPO. 
  
 202 
  
 Protokoll från föreståndarmöte i Stockholm 4/11 - 7/11 1969 (HSC 660/69. SÄPO) samt protokoll från sektions- och rotelchefskonferens  
  
 12-15 
  maj 1970 (JWK 5:720/6, löpnr 8. SÄPO). Enligt de registreringsprinciper som tillämpades efter hösten 1969 fick huvuddelen av VPK:s sympatisörer, medlemmar och aktiva inte vara registrerade i centralregistret. 
 76 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 registrerades t.ex. samtliga VPK:s valkandidater i sektionens arbets- register. 
 203 
  
 Vid tolkningen av personalkontrollkungörelsen fick rikspolissty- relsen således - åtminstone vad gäller VPK - klara riktlinjer från re- geringen. För registreringen av andra organisationer som enligt sä- kerhetspolisen borde övervakas tog den hjälp av den parlamenta- riska nämndens i Wennerströmaffären betänkande  
 Handläggningen av säkerhetsfrågor  
 (SOU 1968:4). Detta betänkande kom att vara vägledande för säkerhetspolisens fortsatta politiska registreringsar- bete. Nämnden anförde följande angående säkerhetspolisens regi- streringar och sambandet mellan politiska åsikter och risken för samhällsfientlig verksamhet: 
 Vad särskilt beträffar uppgifter om medborga- res politiska åsikter och sympatier konstaterar nämnden, att det är i och för sig mindre till- fredsställande att sådant registreras. Å andra sidan ligger grunden för registreringen icke i den politiska uppfattningen som sådan utan i risken för samhällsfientlig verksamhet. Denna risk sammanfaller, enligt vad nämnden funnit, så ofta med tillhörighet till politiska ytterlig- hetsriktningar, att hinder icke bör uppställas för registrering härav. Detta kan icke anses lik- tydigt med åsiktsregistrering. 
 204 
  
 Enligt nämnden kunde således säkerhetspolisen registrera perso- ners politiska åsikter utan att detta kunde anses vara åsiktsregistre- ring. 
 205  
 Med nämndens definition av åsiktsregistrering blev reger- 
  
 203 
  
 Säkerhetspolisen Norrköping. Handlingar tillhörande registret. vol. 84, flik 15:2800/b. SÄPO. I Stockholm sparades uppgifter om  
  
 VPK-sympatisörer 
  i Stockholms stad och Stock- holms län i särskilda pärmar. Dessa uppgifter användes åtminstone fram till november 1970 för informell personalkontroll. I november 1970 föreslog Malmösektionen att Malmö kom- munistiska arbetarkommun skulle tas upp på den lista över organisationer som skulle ägnas särskild uppmärksamhet. Sektionen i Luleå föreslog i detta sammanhang att Norrbottens gammelkommunister  
 [---] 
  dessa  
 VPK-anslutna 
  förkämpar för den revolutionära linjen borde ägnas lika stor uppmärksamhet som KFML. JWK 5:720/7, löpnr 1, s. 2/10, 2/17 och 2/23. SÄPO. 
  
 204 
  
 SOU 1968:4, s. 97. 
  
 205 
  
 Att nämndens resonemang är något otydligt har uppmärksammats av Clark på följande sätt: När uttrycket av en åsikt föranleder registrering på den grunden att den ut- tryckta åsikten innefattar en abstrakt risk för att personen  
  
 kan komma att  
 handla lagstridigt är det enligt nämnden inte fråga om åsiktsregistrering. Om begreppet bestäms på detta sätt är jag beredd att ifrågasätta om det över huvud någon gång i något samhälle förekommit 
 77 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 ingens förbud mot att registrera personer  
 enbart  
 på grund av deras politiska åsikter eller organisationstillhörighet något diffus. 
 Att säkerhetspolisen tog fasta på vad nämnden framfört framgår av en redogörelse av den då nytillträdde chefen för rikspolisstyrel- sens säkerhetsavdelning Booker vid en sektions- och rotel- chefskonferens i Stockholm i november 1970. Vid konferensen påminde Bishop om att Dean avvisade den tan- Freeman på att utesluta registrering p.g.a. politisk uppfattning samti- digt som den hävdat att när det gäller extremistpartier så var grun- den för en registrering inte vederbörandes politiska uppfattning utan risken för samhällsfientlig verksamhet. 
 Det var, såsom nämnden utformade det, inte fråga om någon åsiktsregistrering utan det var vederbörandes personliga inställning och moral till de här frågorna. 
 206 
  
 Enligt Bishop var den parlamentariska nämndens i Wennerström- affären definition av åsiktsregistrering lämplig att tillämpa vid över- vakningen av anhängare till de  
 marxist-leninistiska 
  organisatio- nerna. 
 När man tittar på de extremiströrelser som finns för närvarande, så står det ju alldeles klart att vad den här Wennerströmnämnden var inne på och uttalade, det gäller alltjämt. Om vi tar KFML, så har man ju öppet deklarerat att re- volution är den metod som man tänker til??lämpa för att komma till makten och för att skapa om samhället. Det alltså är uppenbart att en man som är aktiv i KFML, han kan regi- streras trots att själva  
 KFML-idén 
  är en poli- tisk uppfattning. Men han, såsom aktiv i den sammanslutningen, måste vi hålla reda på, ef- tersom han är revolutionär till sin inställning. Sedan kan man föra det resonemanget längre och längre ut. Misstanken för att han skall göra 
  
 åsiktsregistrering. Anderson, Ochoa:  
 Personalkontroll. En ideologikritisk studie kring den svenska personalkontrollkungörelsen.  
 (Stockholm/Lund 1986), s. 227. 
  
 206  
 Protokoll från sektions- och rotelchefskonferensen  
 17-20/11 
  1970. JWK 5:720/6, löpnr 8, SÄPO. 
 78 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 sig skyldig till revolutionära upptåg blir natur- ligtvis svagare och svagare ju klenare hans an- slutning till KFML är. Men för att vi skall kunna praktiskt arbeta med detta, måste vi klassa vissa sådana ytterlighetsriktningar. Är vederbörande medlem i eller sympatisör med organisationen eller partiet, skall han in i re- gistret. 
 207 
  
 Bishop klargjorde för de närvarande sektions- och rotelcheferna att om en person sympatiserade med eller var medlem i någon av de ytterlighetsorganisationer som trots att de till synes har viss poli- tisk förankring förespråkade revolution skulle denne registreras. 
 Där är det inte fråga om att vi är inne och tras- kar på det gröna friområdet. Där får vederbö- rande, genom att ansluta sig till den här organi- sationen, anses ha förklarat sig ha en revolu- tionär inställning. 
 208 
  
 HT 16 och personalkontrollkungörelsen  
 1970-1972 
  
 För att försöka få ordning på registreringssituationen presenterade Booker ett förslag till nya tjänsteföreskrifter vid den nämnda sektions- och rotelchefskonferensen i Stockholm i november 1970. Vid konferensen anmodades rotelcheferna och sektionscheferna att inom en viss tid inkomma med yttranden om eventuella komplette- ringar och ändringar till förslaget. En viktig skillnad från de tidigare registreringsföreskrifterna var att det i en bilaga till novemberför- slaget särskilt angavs vilka organisationer som kunde bedömas fö- reträda samhällsfientliga meningsyttringar. I förslaget namngavs åtta vänsterorganisationer. 
 209 
  
 Efter vissa modifieringar kom förslaget att utmynna i tjänstefö- reskriften HT 16, som började gälla från den 1 januari 1971. Efter- 
  
 207 
  
 Ibid. 
  
 208 
  
 Ibid. 
  
 209 
  
 1. KFML - De förenade  
  
 FNL-grupperna 
  (DFFG) som rekryteringsbas för KFML, 2.  
 Marxist-leninistiska 
  Kampförbundet (stödorganisation till KFML), 3. Svenska Clartéför- bundet, 4. Förbundet Kommunist, 5. Fjärde Internationalen, 6. Bolsjevikgruppen i Lund, 7. Förbundet för lika lön, 8. Svenska Anarkistförbundet. Bilaga 1 till  
 PM ang den polisiära sä- kerhetstjänstens register m.m.  
 den 18/11 1970 av Booker (H.H.). Handlingar från SÄPO:s sektion i Göteborg, JWK 5:770. SÄPO. 
 79 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 som diskussionen vid novemberkonferensen i viss mån kom att bli normerande för den fortsatta registreringsverksamheten finns det anledning att redogöra för delar av denna. Av särskilt intresse är diskussionerna om övervakningen av VPK och  
 FNL-rörelsen. 
  
 De samhällsfientliga organisationerna 
 Som nämnts hade regeringen på hösten 1969 beslutat att uppgifter som enbart handlade om personers tillhörighet till VPK inte fick lämnas ut i personalkontrollen. Detta resulterade i att övervak- ningen av partiet sattes på sparlåga. Inom säkerhetspolisen såg man emellertid en risk med att avskriva VPK som övervakningsobjekt, särskilt som det fortfarande fanns sympatisörer till och medlemmar i partiet som hade en revolutionär inställning. 
 En befattningshavare vid kontrasubversionsroteln framhöll i en promemoria i november 1970 att även personer som inte tillhörde någon organisation men som gjorde uttalanden som klart angav vilken politisk inställning vederbörande intar skulle kunna regi- streras. Som exempel nämndes ett ärende rörande en person som redan var registrerad som sympatisör: 
 Två personer, man och hustru, vill inte ha Ny Dag längre, ty de är stalinister och tycker inte om tidningens antistalinistiska tongångar. Ki- nesernas linje är den rätta, säger Watson210 
  
 Argument mot att dessa personer skulle registreras endast på grund av att de givit uttryck för politisk uppfattning kunde - enligt be- fattningshavaren - tillbakavisas med motiveringen att åsikterna kunde ligga till grund för misstankar om samhällsfientlig verksam- het. 
 sympatiserar man med en revolutionär ideologi är det väl inte så helt främmande att anta, att man deltar i de handlingar, som ideologin om- fattar. 
 211 
  
 210 
  
 Synpunkter angående extremistregistrering.  
  
 PM den 5/11 1970. JWK 5:720/7, löpnr 1, s. 2/10. SÄPO. 
  
 211 
  
 Ibid. 
  
 80 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Enligt befattningshavaren borde säkerhetspolisen även få utrymme för att registrera andra grupper på grund av sympatier för den re- volutionära ideologin, som t.ex. författare, andra skribenter, radio- och  
 TV-producenter, 
  skådespelare och andra artister. 
 Dessas produktion innehåller ibland något helt annat än vanlig saklig och nyttig samhällskri- tik. Den tyder snarare på medverkan i subver- sion och den kan också ge en bild av vederbö- randes politiska status. 
 212 
  
 Befattningshavaren ansåg således dels att registrering av vissa VPK:are låg inom ramen för regelverket, dels att inte bara partitill- hörighet utan också enskilda personers revolutionära inställning skulle kunna föranleda registrering. Samtidigt var säkerhetspolisen emellertid tvungen att ta hänsyn till regeringens inställning i frågan. Vid novemberkonferensen 1970 framhöll chefen för bearbetnings- roteln att sektionerna måste avhålla sig från att i skrivelser nämna att VPK hade haft möten, insamlingar etc. Skälet till detta var att han - enligt protokollet - var rädd att det kan kompromettera oss den dag JO eller JK kommer och inspekterar. Han ville därför passa på att framföra att ingen vill hindra sektionerna att besöka möten av olika slag och följa med vad som händer men att sektio- nerna inte redovisar annat än det som får registreras. När en sek- tionsföreståndare vid samma konferens meddelade att han till Stockholm rapporterat förstanamnen på VPK:s kandidatlistor sva- rade Booker att VPK skall vi inte syssla med. Samtidigt framhöll Bishop dock att den politiska tillhörigheten får inte vara befriande på något sätt för registrering om man kan på vaga miss- tankar om revolutionär inställning registrera en person, oavsett po- litisk tillhörighet. Om en VPK:are deklarerat en klart revolutio- när inställning genom att exempelvis på ett möte förorda ett för- hindrande av verksamheten vid en myndighet genom olovligt in- trängande och sittstrejk så skulle vederbörande registreras. Tillhö- righeten till VPK var enligt Bishop ointressant i sammanhanget. 
 Det fordras ett självständigt registreringsgrun- dande förhållande för att registrera en person, som enligt personalkontrollkungörelsen enbart 
  
 212  
 Ibid. 
 81 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 genom tillhörighet till organisation eller på an- nat sätt givit uttryck för politisk uppfatt- ning. 
 213 
  
 I linje med detta resonemang föreskrev HT 16 att en person till- hörande annat politiskt parti än de i bilaga 1 angivna självfallet kan ha sådan samhällsfarlig inställning att han bör registreras. 
 214 
  
 Säkerhetspolisen kom emellertid även fortsättningsvis att ägna uppmärksamhet åt VPK:s vallistor, bl.a. för användning i personal- kontrollen. I en personalkontrollpromemoria från 1974 berättas det t.ex. att en person - som 1968 när han var lokal ledare inom Clarté engagerat sig i överklagandeärenden rörande en för uppvigling dömd KFML:are - sedan 1973 var kommunalfullmäktigerepresen- tant och riksdagskandidat för VPK. 
 215 
  
 Ett annat känsligt politiskt område som diskuterades vid före- ståndarkonferensen var  
 FNL-rörelsen. 
  Tongivande säkerhetspoli- ser menade att hela  
 FNL-rörelsen 
  borde övervakas eftersom de menade att den kontrollerades av KFML. 
 216  
 Denna åsikt hade fram- förts till lekmannaledamöterna i RPS:s styrelse men inte vunnit nå- got gehör: 
 Den allmänna uppfattningen i nämnden är mer liberal och man anser att FNL består av stude- rande ungdom, ungdom som är fångad av så- dana synpunkter som alla är fångade av, Viet-  
 nam-engagemang 
  Bates [och] att det därför är nödvändigt att få fram en gränsdragning mellan KFML och FNL. 
 217 
  
 Trots den parlamentariska nämndens skepsis släpptes  
 FNL-rörel- 
  sen inte som övervakningsobjekt.  
 FNL-are 
  kunde fortsättningsvis registreras i Stockholmsavdelningens kontrasubversionsrotels och 
  
 213 
  
 Protokoll från sektions- och rotelchefskonferensen  
  
 17-20/11 
  1970. JWK 5:720/6, löpnr 8. SÄPO. 
  
 214 
  
 Anvisningar för den polisiära säkerhetstjänstens register, personalkontrollen m.m 
  
 . den 17/12 1970 (ikraftträdande den 1/1 1971). Tjänstemeddelandepärmen (HT, BHT, AHT). SÄPO. 
  
 215 
  
 Uppgifterna lämnades inte ut i personalkontrollen. JWK 5:220, löpnr 5, s. 24522. SÄPO. 
  
 216 
  
 Se t.ex.  
 Följande organisationer bör enligt min uppfattning falla under tjänsteföreskrift HT 15 p 2.3.  
 (O L PM den 29/10 1970. JWK 5:720/7, löpnr 1, s. 2/9. SÄPO) samt PM den 27/5 1971 från sektionen i Falun (Handlingar från SÄPO:s sektion i Göteborg, JWK 5:770, s. 7. SÄPO). 
  
 217 
  
 Protokoll från sektions- och rotelchefskonferensen  
  
 17-20/11 
  1970. JWK 5:720/6, löpnr 8. SÄPO. 
 82 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 de lokala sektionernas arbetsregister. 
 218  
 I den mån det gick att kon- statera någon koppling till KFML - vilket ansågs utgöra ett bevis på vederbörandes revolutionära inställning - skulle  
 FNL-are 
  regi- streras i centralregistret. 
 219 
  
 Bland de organisationer som Bishop räknade upp i bilagan till förslaget till nya registreringsföreskrifter återfanns inte de som inom säkerhetspolisen gick under benämningen försvarsfientliga organisationer. Enligt en befattningshavare vid personalkontroll- roteln var detta en brist då han menade att alla som vägrade att göra värnplikt av politiska skäl skulle registreras av säkerhetspolisen. Han rekommenderade att Värnpliktsvägrarnas Centralorganisation (VCO) och Motståndsgruppen skulle sättas upp på listan. 
 220 
  
 Dessa vägrare vill ju inte skaffa sig utbildning som syftar till försvar av vår demokrati. Un- derförstått vill de ha ett annat samhällssystem och då får man väl anta att de kan vara beredda att störta det demokratiska samhället Därför anser jag en registrering av alla politiska väg- rare nödvändig för att få kontroll över rörel- sen. 
 221 
  
 Det förhållandet att Holmérs lista inte tog upp någon högerextre- mistisk organisation uppmärksammades bl.a. av kontrasubversions- roteln som föreslog att bl.a. Nysvenska Rörelsen, Sveriges Natio- nella förbund och Nordiska Rikspartiet skulle finnas med. 
 222 
  
 218 
  
 Ibid. Vid konferensen undrade en sektionsföreståndare om de i brist på direktiv samlade uppgifterna om aktiva FNL:are som nu täcks av registreringsbestämmelserna skall sändas in till AS [Stockholmsavdelningen]. 
  
 219 
  
 Protokoll från sektions- och rotelchefskonferensen  
  
 17-20/11 
  1970. JWK 5:720/6, löpnr 8. SÄPO. Enligt Castillo vid personalkontrollroteln var ledarna inom  
 FNL-rörelsen 
  registreringsbara. Han var dock tveksam när det gällde huvudparten av medlemsmassan ef- tersom den till mycket stor del består av barn och ungdomar som inte har någon egentlig po- litisk uppfattning. Eftersom det i  
 FNL-rörelsen 
  även fanns ungdomar som samtidigt var medlemmar i SSU, FPU och CPU menade kommissarien att en registrering av FNL- aktivister måste  ske med stor urskiljning, med kunskap om rörelsen och med omdöme. 
 PM ang synpunkter på registrering av personer med anknytning till politiska ytterlighetsorganisa- tioner.  
 Krkom T H den 30/11 1970. JWK 5:720/7, löpnr 1, s. 2/12. SÄPO. 
  
 220 
  
 Några belägg för att Motståndsgruppen hade någon verksamhet efter 1969 har inte påträf- fats (Hjort, Howard:  
  
 Den farliga fredsrörelsen.  
 (SOU 2002:90)). 
  
 221 
  
 PM ang synpunkter på registrering av personer med anknytning till politiska ytterlighetsorga- nisationer.  
  
 den 30/11 1970. JWK 5:720/7, löpnr 1, s. 2/13. SÄPO. 
  
 222 
  
 Dean, Williams:  
 Säkerhetspolisens övervakning av svensk högerextremism  
 1980-2001. 
  
 Sekretariatsrapport till Säkerhetstjänstkommissionen 2002, s. 11. Se även  
 Kort sammanfatt- ning angående nazistisk verksamhet i Sverige.  
 PM den 23/11 1970 och  
 Synpunkter på registre- ringen  
 Göteborg den 1/12 1970. JWK 5:720/7, löpnr 1, s. 2/5 och 2/22. SÄPO. 
 83 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Efter den interna remissrundan kunde listan över organisationer färdigställas av säkerhetspolisen. I den slutliga versionen som ut- formades som en bilaga till tjänsteföreskriften HT 16 upptogs ett tjugotal organisationer som - enligt säkerhetspolisen - bedömdes företräda samhällsfientliga meningsriktningar. 
 223  
 Enligt HT 16 var det ett välkänt faktum att dessa organisationer företrädde meningar som syftar till att omstörta det demokratiska samhället med våldsamma medel. Vad beträffar övervakningen av de perso- ner som på något sätt kunde kopplas till dessa organisationer före- skrev HT 16 följande: 
 Risken att medlem i eller sympatisör med så- dan organisation är beredd att deltaga i sam- hällsfientlig verksamhet är uppenbar. Sådan person måste därför kontrolleras av säkerhets- tjänsten. Grunden för registrering ligger dock inte i den politiska uppfattningen som sådan utan är och förblir risken för samhällsfientlig verksamhet. 
 224 
  
 Det följande stycket i HT 16 har särskilt omnämnts och kritiserats av Registernämnden. 
 Det kan emellertid självfallet förekomma att en person kan vara medlem i eller sympatisör med sådan organisation utan att därför vara beredd 
  
 223 
  
 Förteckning över vissa organisationer. Bedömning den 1/12 1970. Bilaga 1 till tjänsteföre- skrift HT 16 den 17/12 1970. 
  
 A. REVOLUTIONÄRA ORGANISATIONER: 1. KFML och KFML(r). Häri inbegripes De Förenade  
 FNL-grupperna 
  (DFFG) dock endast i den mån dessa fungerar som rekryte- ringsbas för KFML, 2.  
 Marxist-leninistiska 
  Kampförbundet (Stödorganisation för KFML), 
  
 3. 
  
 Svenska Clartéförbundet, 4. Studerande för ett demokratiskt samhälle (SDS), 5. PAX- VCO i Lund. 
  
 Mcintyre ORGANISATIONER: 1. Svenska Anarkistförbundet, 2. Kommittén för lika lön, 3. Anarkistfederationen i Sverige, 4. Anarkisterna i Stockholm 
 C. TROTSKISTISKA ORGANISATIONER: 1. 4:e Internationalen, 2. Bolsjevikgruppen, 3. Fria Fackföreningfolket (FFF), 4. Förbundet Kommunist, 5. Kommunistiska Arbetsgrup- pen, 6. Marxistiska Arbetsgruppen i Hägersten, 7. Revolutionära Marxister 
 D. NAZISTISKA ORGANISATIONER: 1. Nordiska Rikspartiet, 2. Frisinnade Unions- partiet/Nordisk Ungdom, 3. Nysvenska Rörelsen 
 E. VÄRNPLIKTSVÄGRARORGANISATIONER: 1. Motståndsgruppen 
 För närmare diskussion om rimligheten att ta upp vänsterorganisationerna se bl.a. Daniels, Howard.  
 Den farliga fredsrörelsen  
 (SOU 2002:90) och  
 Hotet från vänster  
 (SOU 2002:91). Angående högerorganisationerna se Dean, Williams:  
 Säkerhetspolisens övervakning av högerextremism  
  
 1980-2001. 
  
 Sekretariatsrapport till Säkerhetstjänstkommissionen 2002. 
  
 224 
  
 Anvisningar för den polisiära säkerhetstjänstens register, personalkontrollen m.m 
  
 . den 17/12 1970 (ikraftträdande den 1/1 1971). Tjänstemeddelandepärmen (HT, BHT, AHT). SÄPO. 
  
 84 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 att deltaga i samhällsfientlig verksamhet. Dä- rest detta står klart skall han inte registreras. 
 225 
  
 Enligt Registernämnden innebar denna formulering en slags om- vänd bevisbörda och överensstämde inte med personalkontroll- kungörelsens förbud mot att registrera personer  
 enbart  
 på grund av deras politiska åsikter eller organisationstillhörighet. 
 Ordet enbart kan enligt nämndens mening inte tolkas så att det måste stå klart att veder- börande inte är beredd att deltaga i samhälls- farlig verksamhet. I själva verket är det tvärt- om. Ordet enbart måste tolkas så att det av nå- gon vid registreringstillfället förekommande omständighet måste framgå att vederbörande är beredd att delta i sådan verksamhet. 
 226 
  
 Det kan således vara av visst intresse att nämna att denna formule- ring inte återfinns i det förslag till tjänsteföreskrifter Bishop for- mulerat i november 1970. I detta förslag poängterades risken för att registreringen blev alltför godtycklig och att man därför i så stor utsträckning som möjligt skulle ta hänsyn till den enskildes eventu- ella samhällsfarliga inställning. Efter det ovan citerade stycket om att grunden för registreringen inte skulle ligga i den politiska upp- fattningen som sådan utan är och förblir risken för samhällsfientlig verksamhet föreskrev förslaget följande restriktioner: 
 Det skall emellertid understrykas att en person kan vara medlem i eller sympatisör med sådan organisation utan att därför vara beredd att deltaga i samhällsfarlig verksamhet. Slentrian- mässig registrering av alla medlemmar och sympatisörer skall därför inte äga rum. 
 227 
  
 Att denna formulering stod i motsättning till andra delar av inne- hållet i förslaget uppmärksammades av chefen för kontrasubver- 
  
 225 
  
 Ibid. 
  
 226 
  
 Registernämnden (1998), s. 41. 
  
 227 
  
 PM ang den polisiära säkerhetstjänstens register m.m. den 18/11 1970 av Booker (H.H.). Handlingar från SÄPO:s sektion i Göteborg, JWK 5:770. SÄPO. 
  
 85 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 sionsroteln, kommissarie L i Stockholm. I sitt interna remissytt- rande till förslaget framhöll han följande: 
 Meningarna Sådan person måste därför regi- streras och kontrolleras av säkerhetstjänsten och Slentrianmässig registrering av alla med- lemmar och sympatisörer skall därför inte äga rum synes inte överensstämma. Under punkt 3 st.  
 4-6 
  framhålles helt riktigt att det många gånger är nödvändigt att registrera även svaga misstankar. Som exempel härpå anges obek- räftade uppgifter från annan vilkens tro- värdighet inte kan bedömas, dåligt under- byggda uppgifter eller uppgifter av ringa vikt... Med hänsyn till vad sålunda sägs under punkt 3 ifrågasättes om inte sista meningen under punkt 4 st. c. Slentrianmässig registre- ring av alla medlemmar och sympatisörer skall därför inte äga rum, skulle kunna helt utgå. 
 228 
  
 I enlighet med kommissarie L:s förslag togs inte påbudet om att man skulle undvika slentrianmässig registrering med i HT 16. Där hade detta stycke ersatts av den ovan citerade formuleringen om att medlemmar i och sympatisörer till de uppräknade organisa- tionerna inte skulle registreras om det stod klart att de inte var be- redda att delta i samhällsfientlig verksamhet. 
 Registreringarna enligt HT 16 
 På grund av säkerhetspolisens gallringar av gamla politiska person- registreringar är det svårt att ge någon samlad bild av de registre- ringar som gjordes med hänvisning till HT 15. När det gäller til??lämpningen av HT 16 är arkivläget bättre. Ett par sammanställ- ningar av säkerhetspolisens registreringar enligt HT 16 har åter- funnits. Sammanställningarna ger en god bild av registreringarnas omfattning och innehåll. 
 I HT 16 var huvudregeln att medlemmar och sympatisörer till de i bilagan uppräknade organisationerna kunde presumeras vara samhällsfarliga. Detta uttrycktes på följande sätt av Bishop: 
  
 228  
 PM den 26/11 1970. JWK 5:720/7, löpnr 1, s. 2/3. SÄPO. 
 86 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Får vi bara klart för oss, att någon är medlem eller sympatisör i en sådan här organisation, för vi över honom till kretsen för samhällsfar- liga. 
 229 
  
 Med ledning av denna huvudregel var - på hösten 1972 - samman- lagt 2283 personer registrerade i säkerhetspolisens centralregister på grund av anknytning till någon vänsterorganisation. Majoriteten av dessa personer hade registrerats på grund av anknytning till KFML eller KFML(r) (1756 st.) och Clarté (222 st.). 
 230  
 Av de 2283 personerna hade 882 registrerats enbart på grund av de var sympatisörer eller medlemmar till någon av de uppräknade vänster- organisationerna. De övriga 1401 registrerade personerna hade äg- nat sig åt någon form av politisk aktivitet. 
 Som exempel på vad som krävdes för att bli registrerad som  
 sympatisör  
 nämndes följande: 
  
 * 
  
 anmälan till eller deltagande i studieverksam- het 
  
 * 
  
 försäljning eller prenumeration på propagan- daskrifter, 
  
 * 
  
 deltagande i affischering, 
  
 * 
  
 deltagande i Röd  
  
 Front-demonstration. 
  
 Registreringsgrundande  
 aktiviteter  
 exemplifie- rades enligt följande: 
  
 * 
  
 anställning i organisation (ex. arbete i bok- handel), 
  
 * 
  
 kontaktverksamhet (inom resp. organisa- 
  
 229 
  
 Sektions- och rotelchefskonferens i Rättvik 16/5 - 19/5 1972. JWK 5:720/6, löpnr 3, SÄPO. 
  
 230 
  
 För övriga organisationer var fördelningen enligt följande: MLK 22, SDS 76,  
  
 PAX-VCO 
  19, Anarkister 36, FFF 13, Förb. Komm. 31, Vpl. vägr. 5, RMF 57, samt Rev. Org. 46 ( 
 PM ang tillämpningen av personalkontrollkungörelsen m.m.  
 den 17/10 1972 av Booker (sign H.H.) den 17/10 1972. Säkerhetspolisens arkiv, F I vol. 1. SÄPO). Någon personre- gistrering av personer inom de i HT 16 uppräknade högerorganisationerna hade inte före- kommit. 
 87 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 tion), 
  
 * 
  
 ledning av studiecirkel beställning resp. mottagande av större mängder propaganda- material, 
  
 * 
  
 ingående i propagandalag, propaganda- eller infiltrationsarbete under militärtjänstgöring, 
  
 * 
  
 tidnings- och bokförsäljning, valsedels- och flygbladsutdelning, 
  
 * 
  
 aktivitet i samband med vilda strejker. 
  
 Ingen av dessa aktiviteter - möjligen med undantag för infiltra- tionsarbete inom försvaret - torde kunna betraktas som särskilt avancerade hot mot rikets säkerhet. Det är således inte svårt att hål- la med Booker, då han i oktober 1972 gjorde bedömningen att den hittills registrerade aktiviteten hos medlemmar och sympa- tisörer i huvudsak är av tämligen enkel beskaffenhet. 
 231  
 En stor del av registreringarna handlade om studier av  
 marxist-leninismens 
  grunder. Vid en undersökning av ett slumpmässigt urval av 100 av dem som registrerats i centralregistret enligt HT 16 kunde säker- hetspolisen redovisa en fördelning av registreringsgrunderna enligt följande. 
 Grunder för anteckning i registret har hänfört sig till följande förhållanden: 
  
 Anmälan eller deltagande i studie- 
  
 verksamhet 
  
 61 
  
 Deltagande i propagandalag 
  
 12 
  
 Försäljning eller annat engagemang 
  
 för propagandaskrifter(Gnistan, 
  
 Proletären, osv) eller prenu- 
  
 meration på sådan 
  
 11 
  
 231  
 PM ang tillämpningen av personalkontrollkungörelsen m.m.  
 av Booker (sign H.H.) den 17/10 1972. Säkerhetspolisens arkiv, F I vol. 1. SÄPO. 
  
 88 
  
 6__  
  
 [s:a] 100 
  
 SOU 2002:89 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Affischering 
  
 5 
  
 Deltagande i Röd Front- 
  
 demonstration 
  
 5 
  
 I övriga sex fall har annan grund förelegat såsom klart uttalande av sympatier, beställning av val- sedlar, deltagande i möte och valupprop, m.m. 
 232 
  
 Säkerhetspolisens redovisning av HT  
 16-registreringarna 
  ger inte anledning att tro att det pågick allvarlig säkerhetshotande revolu- tionär verksamhet inom de övervakade vänsterorganisationerna. 
 Den revolutionära hotbilden ifrågasätts 
 Säkerhetspolisens arbete med att utforma innehållet i HT 16 präg- las av ambitionen att fortsättningsvis hålla en hög beredskap mot den svenska revolutionära vänstern. Självkritiska diskussioner där omfattningen av de politiska registreringarna ifrågasätts har åter- funnits i liten utsträckning. Några kritiska röster fanns dock inom organisationen. 
 Vid en konferens på hösten 1971 ställde sig t.ex. Mcdonald - med hänsyn till den breda  
 USA-kritiska 
  opinionen - tveksam till alltför vidlyftig registrering av De Förenade  
 FNL-grupperna 
  (DFFG). Enligt konferensprotokollet hade Houston kritiserat sina kolleger för deras inställning till  
 FNL-rörelsen 
  och hävdat att han med hänsyn till dagens politiska läge med en bred opinion som är på samma linje som DFFG i stödet till Sydvietnams provisoriska regering, fann inställningen till DFFG anmärkningsvärd. Houston hade vidare poängterat att de flesta inom DFFG arbetar aktivt och enligt hans uppfattning således är att betrakta som funktionärer och han ansåg det orimligt att i dagens läge gå på en sådan politisk linje för registrering, där man har så gott som hela svenska folket emot sig. 
 233 
  
 232 
  
 Bilaga 1 till skrivelse från RPS till regeringen den 7/12 1972. Förvaras i enhetsarkivet vid Justitiedepartementets polis- och åklagarenhet. Regeringskansliet. 
  
 233 
  
 Protokoll från sektions- och rotelchefskonferens i Stockholm  
  
 16-19/11 
  1971. JWK 5:720/6, löpnr 3, s. 23. SÄPO. 
 89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Säkerhetspolisens hotbild ifrågasattes i april 1971 i en promemo- ria av chefen för bearbetningsroteln, byrådirektören Hurley. I promemorian analyserade Dickson övervakningen av den revolutionära vänstern i ett övergripande hotbildsperspektiv och utifrån polisär synvinkel. Dickson hade arbetat med kommu- nistövervakningen inom säkerhetspolisen sedan andra världskriget och kunde således anlägga ett långt perspektiv på det hot som de nya  
 marxist-leninistiska 
  ytterlighetsorganisationerna kunde utgöra mot Sveriges säkerhet. I promemorian konstaterade han att huvud- delen av säkerhetspolisens resurser främst skulle inriktas på att be- kämpa den underrättelseverksamhet som utgick från Sovjetunio- nen, DDR och Polen samt i viss mån Tjeckoslovakien och - på grund av dess samröre med vissa extremistgrupper - Kina. Att Sovjetunionen hade ambitioner att expandera sina gränser till att även innefatta Sverige såg han emellertid som osannolikt: 
 Det finns knappast tecken som tyder på att SSSR i nuläget har territoriella aspirationer be- träffande Sverige. 
 234 
  
 Även om Dickson inte kunde se att Sverige i dagsläget skulle vara hotat av något oprovocerat militärt angrepp från Sovjet innebar detta inte att landet var ointressant för ryssarna. Sverige skulle fort- farande vara ett målområde för Sovjets underrättelsearbete. Det sovjetiska intresset bottnade främst i rädslan för att den svenska neutraliteten inte skulle upprätthållas vid en stormaktskonflikt. 
 Att den sovjetiska statsledningen fruktar en storkonflikt och ständigt söker höja sin bered- skap att möta en sådan kan tagas för visst. Alla ryska strategiska och taktiska dispositioner präglas av att SSSR känner sig hotat. Deklara- tionerna om svensk neutralitet vågar man självklart inte lita på. Det skulle vara katastro- falt för SSSR om dess fiender i storkonflikten skulle behärska Skandinavien. Därför är Reyes rige utan tvivel ständigt målområde för ryska 
  
 234  
 Synpunkter i anslutning till ett den 26 mars 1971 framlagt förslag till ny organisation för sä- kerhetsavdelningen.  
 PM av Christian den 13/4 1971, Bearbetningssektionen. SAK  
  
 001312-1603, 
  
  pärm 3. SÄPO. 
  
 90 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 eller av ryssarna initierade underrättelseopera- tioner. 
 235 
  
 För Dickson stod det således klart säkerhetspolisens bekämpande av sovjetiska underrättelseaktiviteter även fortsättningsvis skulle vara av vikt för det svenska försvaret. 
 I denna övergripande säkerhetspolitiska hotbildsanalys kunde emellertid övervakningen av de svenska revolutionära organisatio- nerna knappast passas in. Till skillnad från det gamla SKP kunde dessa grupperingar inte sägas utgöra något större hot mot rikets säkerhet. 
 Den extremistiska verksamheten i vårt land är mindre farlig nu än den var efter första världs- kriget, under det andra och de första 10 efter- krigsåren. Extremistisk verksamhet här utgör i nuläget mera ett problem för politiker än poli- ser. Det främsta skälet är, att i dagens läge finns det inget ideologiskt samband mellan våra hemmaextremister och statsbärande par- tier i de omgivande stormakterna. Att man i en del kretsar hotar med revolution och omstört- ning innefattar ej något realistiskt hot mot demokratin. Hemmaextremisterna har ingen utländsk stormaktsbeskickning som man av ideologiska skäl vill förråda vårt land och våra statshemligheter till. Gemensam ideologi ut- gjorde tidigare den främsta orsaken till att människor blev landsförrädare eller spioner. 
 236 
  
 Enligt Dickson var den breda politiska övervakningen av SKP som bedrivits under 1940, 1950- och  
 1960-talen 
  väl motiverad och erfa- renheterna från Wennerströmaffären till trots ansåg han att kom- munisterna hade utgjort de största säkerhetsriskerna i det dåva- rande svenska samhället. Samma resonemang kunde emellertid inte appliceras på de nya  
 marxist-leninistiska 
  organisationerna. Det vänsterengagemang som växt fram hos ungdomen under slutet på  
 1960-talet 
  kunde förvisso gå till överdrift och urarta till illegal och 
  
 235 
  
 Ibid. 
  
 236 
  
 Ibid. 
  
 91 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 samhällsfarlig verksamhet, men det kunde också ses som en positiv vital kraft i kampen för ett bättre demokratiskt samhälle. 
 Mycket av den radikalism, som präglar en del av dagens ungdomsgrupper, bottnar i en vilja att skapa en bättre värld att leva i, även om den äldre generationen ofta har anledning att se skeptiskt på såväl mål som metoder. Några av de radikala idéerna kan kanske bidraga till en positiv utveckling av samhället, medan de öv- riga bör försvinna i barmhärtig glömska även hos dem, som nu engagerar sig djupast därför. I utvecklingshänseende utgör engagerade ung- domar en större tillgång för ett land än mäng- der av oengagerade, håglösa och likgiltiga. Det- ta sagt generellt! Vissa utslag av extremism ut- gör fortfarande allvarliga problem som kräver insatser av den särskilda polisverksamheten. Hit hör alla extremister som väljer våld mot person eller egendom som politisk kamp- metod. Det gäller för oss att klarlägga vilka som planlägger, leder och styr dylik verksam- het, vilka kontakter med internationella rörel- ser som existerar, hur våldstendenserna hota att breda ut sig osv. Detta är arbetsuppgifter som väsentligen kan lösas med hjälp av öppna källor, förbindelser och kontakter. Endast där brott befaras - t.ex. tagande av utländskt un- derstöd, samlande av vapen i omstörtande syfte o. dyl. - bör polisiär spaningsverksamhet sättas in mot konkreta objekt i samband med att för- undersökning inledes. 
 237 
  
 Fisher huvudpoäng var att säkerhetspolisen framförallt skulle ägna sig åt att bekämpa brottslig verksamhet som riktade sig mot rikets säkerhet och inrikta sig mot de grupper där det fanns miss- tankar om en omedelbar risk för sådan verksamhet. Till dessa far- liga grupperingar hörde uppenbarligen inte - enligt Fisher me- ning - de svenska politiska ytterlighetsorganisationerna. I den mån 
  
 237  
 Ibid. 
 92 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 som misstankarna var så svaga att förundersökning inte kunde in- ledas skulle i preventivt syfte inhämtningen av säkerhetsunderrät- telser främst riktas mot jugoslaver, greker och araber menade han. Till en av de fundamentala bristerna inom säkerhetspolisen hörde därför att alltför stora resurser ägnades åt övervakningen av den re- volutionära vänstern vilket yttrade sig i den bristfälliga inhämt- ningen av säkerhetsunderrättelser. 
 Där inhämtning verkligen förekommit - främst ifråga om extremistverksamhet - har den ofta skett slentrianmässigt och omfattat helt bety- delselösa uppgifter. (Det må betonas att kriti- Freeman inte gäller alla sektioner eller arbetsenhe- ter!) 
 238 
  
 För att få rätsida på problemet att rapporteringen av säkerhetsun- derrättelser till stor del handlade om ovidkommande uppgifter an- såg Dickson att uppföljningen av de svenska revolutionära gruppe- ringarna skulle skäras ned avsevärt. Verksamheten skulle koncent- reras till en centralenhet med analytiskt kvalificerad personal. I den mån spaning skulle förekomma skulle en annan enhet hjälpa till i arbetet. Samtidigt skulle de lokala sektionerna i princip kopplas bort från detta arbete. 
 Uppföljningen av extremistisk verksamhet bör kunna ske inom centralenheten genom dit fast knutna experter med hjälp av öppna källor samt kontakter. I de fall misstankar om brott påfordrar förundersökning bör personal från den särskilda spaningsenheten biträda i de konkreta fallen. Expertgruppen bör bestå av några få polismän med intresse för uppgiften samt lämplig biträdespersonal. Det skulle vara värdefullt med akademiskt utbildad sakkunnig personal vid enheten. Arbetsenheten bör sam- verka med särskilt uttagna ansvariga befatt- ningshavare inom varje region. Länssektio- nerna bör i princip frigöras från övervakning av svenska extremister. Endast i de fall de kan el- 
  
 238  
 Ibid. 
 93 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 ler förmår knyta lämpliga kontakter med goda inhämtningsmöjligheter inom området bör de vara verksamma därmed. 
 239 
  
 I en PM från december 1971 upprepade Hurley sin kritik mot det lokala arbetet inom kontrasubversionen. 
 Några få sektioner har inhämtningskapacitet av värde för den kontrasubversiva verksamheten, men nästan alla de övriga rapporterar helt me- ningslösa uppgifter utan betydelse för rikets säkerhet endast för att det lokalt är det lättaste fältet att arbeta på (bössinsamling utanför sy- stembolag, avskrifter av tillstånd om offentliga möten, innehållet å plakat som bäres vid of- fentliga demonstrationer osv.). 
 240 
  
 Sammanfattningsvis kan konstateras att Dickson inte ansåg att de resurser som avsattes för övervakningen av den revolutionära väns- tern kunde motiveras utifrån den rådande hotbilden. För sä- kerhetspolisen fanns det främst två motiv till att övervaka politiska ytterlighetsorganisationer, dels ideologisk samhörighet med Sov- jetunionen, dels förberedelser för att omstörta samhället med våld. Någon grund för att utifrån det första motivet övervaka den revo- lutionära vänstern fanns inte enligt Dickson. Avsaknaden av ideo- logiska band till Sovjet gjorde att det inte gick att karaktärisera de svenska revolutionärerna som potentiella landsförrädare. Detta skulle emellertid inte förhindra att säkerhetspolisen skulle vara uppmärksam på att det kunde förekomma illegala kontakter med främmande legationstjänstemän. Det fanns, enligt Dickson, heller ingen grund för att övervaka de revolutionära organisationerna på grund av samhällsomstörtande verksamhet. Så länge de inskränkte sig till att ägna sig åt vanlig politisk opinionsbildande verksamhet, så kunde de inte anses utgöra något realistiskt hot mot det demo- kratiska samhället. Opinionsbildningen skulle skötas av politiker och inte av poliser. Enligt Dickson fanns det istället anledning att ställa sig positiv till att de svenska ungdomarna blivit mer politiskt medvetna och aktivt försökte förbättra samhället. I den mån som 
  
 239 
  
 Ibid. 
  
 240 
  
 Yttrande över organisationsförslag 1971.  
  
 av Christian den 13/12 1971. SAK 001312- 1603, pärm 1. SÄPO. 
  
 94 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 organisationerna började att samla vapen och ägna sig åt andra konkreta förberedelser för revolution skulle dock övervakningsin- satserna omedelbart skärpas. 
 Dickson ansåg således att säkerhetspolisen skulle var vaksam mot de svenska politiska ytterlighetsorganisationerna. Om de äg- nade sig åt våld mot person, upprätthöll förbindelser med främ- mande makt eller i konkret mening började förbereda sig för att omstörta samhället med våld skulle säkerhetspolisen bekämpa det- ta. Men så länge läget inte förändrades fanns det ingen anledning för säkerhetspolisen att på bred front övervaka och registrera dem. 
 Fisher säkerhetspolitiska analys kom inte att påverka kontra- subversionsarbetet, utan stannade på idéstadiet. När regeringen på hösten 1972 inför offentligheten skärpte registreringsföreskrifterna förde Booker resonemang som påminde om det Dickson fört fram. Bishop poängterade - till skillnad från Dickson - också att personalkontrollen skulle påverkas av en eventuell minskad övervakning av den revolutionära vänstern. Personalkontrollens av- görande betydelse för det fortsatta arbetet inom kontrasubver- sionsroteln och Holmérs inställning till frågan skall behandlas ned- an i avsnittet om personalkontrollen och registreringen. 
 Konsekvenserna av 1972 års värnpliktsriksdag 
 På våren 1972 blossade den kritiska debatten om säkerhetstjänster- nas politiska övervakningsverksamhet åter upp. I mars 1972 upp- märksammade massmedierna att representanter från säkerhets- tjänsten under dramatiska former avslöjats då de övervakade den då pågående värnpliktskonferensen i Örebro. 
 241  
 Detta resulterade i att såväl den militära som den polisiära säkerhetstjänsten kritiserades för att ägna sig åt politisk åsiktsregistrering. Under de följande veckorna publicerades åtskilliga avslöjande artiklar om säkerhets- tjänsternas arbetsmetoder och deras intresse för personers politiska tillhörighet. Omedelbart efter Örebroavslöjandet beslutade justi- tieombudsmannen att utreda händelserna vid värnpliktskonferen- sen. Snart kom JO:s utredning att breddas till att även omfatta sä- kerhetspolisens verksamhet. 
 242 
  
 241 
  
 För en detaljerad redogörelse för händelserna kring värnpliktskonferensen se Dean, Williams:  
  
 Värnpliktskonferensen i Örebro 1972.  
 Säkerhetstjänstkommissionen 2002. 
  
 242 
  
 Se ibid samt  
 Säkerhetspolisen och värnpliktskonferensen i Örebro m.m.  
 (utlåtande av JO Davis den 9 augusti 1972) publicerat i 1973 års ämbetsberättelse, s. 85. 
  
 95 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 I de diskussioner som säkerhetspolisens ledning förde med fö- reträdare för regeringen och justitieombudsmannen behandlades frågan om hur personalkontrollkungörelsens restriktioner rörande registreringen av personers politiska åsikter och organisationstill- hörighet skulle tolkas. Av särskilt intresse var då frågan om regi- streringsföreskrifterna i HT 16 kunde anses stå i överensstämmelse med personalkontrollkungörelsen. JO:s utredning kom därvidlag inte att ställa till problem för säkerhetspolisen. I det yttrande som offentliggjordes i augusti 1972 konstaterade Eaton att tjänsteföre- skriften HT 16 stod i god överensstämmelse med föreskrifterna i kungörelsen. 
 Med detta är också sagt att någon politisk åsiktsregistrering inte förekommer. Påståen- den härom saknar fog. 
 243 
  
 Därmed godkände JO således HT 16:s formulering om att med- lemmar i och sympatisörer till de politiska organisationer som fö- reträder meningar som syftar till att omstörta det demokratiska samhället med våldsamma medel skulle registreras av säkerhetspo- lisen. 
 Från justitiedepartementet kom emellertid andra signaler. I en riksdagsdebatt den 6 april 1972 erinrade justitieminister Jenkins om att personalkontrollkungörelsen angav att i det register som förs vid rikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning anteckning inte får göras enbart av det skälet att någon genom tillhörighet till viss organisation eller på annat sätt gett uttryck för politisk uppfatt- ning. Samtidigt meddelade han hur denna formulering skulle tol- kas: 
 Angående tolkningen av denna bestämmelse när det gäller någons tillhörighet till politisk organisation som i sitt program har angivit att man skall verka för att med våld omvandla samhället vill jag säga att enbart tillhörighet till sådan organisation inte utgör skäl att anteckna någon i registret. 
 244 
  
 243 
  
 Ibid. 
  
 244 
  
 Riksdagsprotokoll den 6/4 1972 nr 53, s. 16. Oconnell uttalande var ett svar på en fråga från  
  
 VPK-ledaren 
  Chambers den 4 april 1972 om regeringen övervägde åtgärder för att stoppa myndigheternas registrering av politiska åsikter. Kemp hade låtit sig informeras om säkerhetspolisens registreringspraxis dels vid ett möte med Bishop och Davis den 4 
 96 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Ett liknande budskap gav Kemp i ett  
 TV-inslag 
  på kvällen samma dag. 
 245 
  
 Enligt den tolkning som Kemp framförde inför offentligheten förhindrade således personalkontrollkungörelsen registrering av personer som enbart var medlemmar i eller sympatisörer till de or- ganisationer som betraktades som samhällsomstörtande. 
 Diskrepansen mellan Oconnell uttalande och föreskrifterna i HT 16 ledde till starka reaktioner inom RPS:s styrelse. Reaktionerna yttrade sig dels i osäkerhet om i vilken mån justitieministern hade kännedom om regelverk och praxis för säkerhetspolisens registre- ringar, dels i irritation över att Kemp uttalat sig alltför kategoriskt och att regeringen därmed var låst till att utfärda snävare registre- ringsinstruktioner. 
 Att justitieministern Lynch genom sin signatur informellt gett sitt godkännande till registreringsföreskriften HT 15 på hösten 1969 är väl omvittnat. 
 246  
 I vilken mån Kemp, som efterträdde Lynch senare under samma höst, blev informerad om innehållet i HT 15 och sedermera HT 16 (med bilaga) är dock mera oklart. Frågan togs upp vid sammanträde i RPS:s styrelse den 13 april 1972 och vid ett möte med säkerhetspolisens företagsnämnd fem dagar se- nare. Inför företagsnämnden slog Bishop fast att personalkon- trollkungörelsen följdes strikt och att HT 16 utfärdats med stöd av denna kungörelse. Därefter kom han in på Oconnell uttalanden som - 
 april (då även i närvaro av statsrådet Mejia, statssekreteraren Payne samt expedi- tionschefen Good), dels vid ett möte med parlamentarikerna i rikspolisstyrelsen den 5 april 1972. Ang dessa möten se även  
 Protokoll från företagsnämnden  
 den 18/4 1972 (JWK 5:720/9, löpnr 1, s. 10/2. SÄPO),  
 Protokoll från sektions- och rotelchefskonferens i Rätt- vik 16 – 19.5.1972 
 . (SH  
 892-72. 
  JWK 5:720/6, löpnr 3. SÄPO) samt Dean, Williams: 
 Värnpliktskonferensen i Örebro 1972.  
 Säkerhetstjänstkommissionen. 
  
 245 
  
 Protokoll från sammanträde med rikspolisstyrelsen i plenum den 13/4 1972 (närv: rikspo- lischefen, överdirektören, avdelnings- och byråchefer vid säkerhetsavdelningen samt riks- dagsmännen Bell (s), Williams (s), Peck (s), Byrd i Curry (c), Aguilar (fp) och Mills (m)). RPS/Säk:s arkiv F VI (Wermdalens papper), vol. 
  
 4. 
  
 SÄPO. Se även Dean, Williams:  
  
 Värnpliktskonferensen i Örebro 1972.  
 (i SOU 2002:95). 
  
 246 
  
 Vinge säger sig i sina memoarer förgäves ha försökt få fram det signerade exemplaret då han skulle skriva sina memoarer men detta var då försvunnet - ingen visste var den fanns. Var tar alla obekväma handlingar vägen nu för tiden?. Svaret på frågan kom den 8 december 1997 då förre rikspolischefen Davis visade upp den signerade föreskriften i inslag i TV 4. Ford tycks således ha tagit med sig den hemliga tjänsteföreskriften hem då han slu- tade som rikspolischef 1978. Vinge, Smith (i samarbete med Rodriguez):  
  
 Säpochef 1962- 1970.  
 (Stockholm 1988), s. 86, artikeln Gonzales godkände vilka som skulle registreras i Af- tonbladet den 9/12 1997, Dean, Williams:  
 Personalkontrollkungörelsen och dess tillämp- ning inom SÄPO  
  
 1969-1974. 
  
 (Sekretariatsrapport till Säkerhetstjänstkommissionen), Regis- ternämnden (1998), s. 41 samt Ford, Johnson (i samarbete med Ware):  
 Utan om- svep. Ett liv i maktens centrum.  
 (Stockholm 1990), s. 273. 
 97 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 enligt Bishop - kunde tolkas som så att denne icke delade rikspo- lisstyrelsens uppfattning om tolkningen av personalkontrollkungö- relsens bestämmelser. Bishop hävdade då - samtidigt som han framhöll att det inte fanns några formella krav på myndigheter att redovisa föreskrifter som utfärdats efter regeringens bemyndigande - att justitieministern informerats om registreringsfrågorna vid fle- ra tillfällen. När Kemp besökt säkerhetspolisen den 11 maj 1971 hade det lämnats information om att klart revolutionära organi- sationer var föremål för avdelningens intresse och i januari 1972 berörde rikspolischefen samma problemställning inför justitiemi- nistern. Vidare hade rikspolischefen Davis och Bishop den 4 april 1972 kallats till justitiedepartementet för att - inför Kemp, statsrådet Dean, statssekreterare Gonzales och expeditionschefen Gullnäs - lämna en redogörelse för de fall som debatterats i mass- medierna. Av samma anledning hade parlamentarikerna i RPS:s sty- relse - som varit med om att besluta om utfärdandet av HT 16 - kallats till möte med justitieministern den 5 april 1972. 
 247  
 Även om Kemp uppenbarligen vid flera tillfällen informerats om de politiska registreringarna kan det inte fastställas om han sett listan på de övervakade organisationerna som bifogades HT 16 eller att han fått klart för sig att även personer som enbart var medlemmar och sym- patisörer registrerades av säkerhetspolisen. 
 Vid sammanträdet i RPS:s styrelse den 13 april 1972 - dvs. en vecka efter Oconnell offentliga uttalanden - upptogs dels frågan om justitieministerns kännedom om HT 16, dels frågan om vilka följ- der Geijers uttalanden skulle få. Inom styrelsen uttrycktes stor för- våning över den uppkomna situationen. Davis var inte sär- skilt nöjd med justitieministerns agerande, vilket han uppenbarli- gen såg som ett försök till ministerstyre som dessutom föregrep den pågående  
 JO-utredningen. 
  
 I det här landet är det centrala myndigheter och andra som skall tolka lagar och författ- ningar. Gör de fel skall JO bedöma och avgöra detta. 
 248 
  
 247 
  
 Protokoll från företagsnämnden den 18/4 1972. JWK 5:720/9, löpnr 1, s. 10/2. SÄPO. 
  
 248 
  
 Protokoll från sammanträde med rikspolisstyrelsen i plenum den 13/4 1972 (närv: rikspo- lischefen, överdirektören, avdelnings- och byråchefer vid säkerhetsavdelningen samt riks- dagsmännen Bell (s), Williams (s), Peck (s), Vargas i Curry (c), Aguilar (fp) och Mills (m)). RPS/Säk:s arkiv F VI (Wermdalens pap- per), vol. 4. SÄPO. Se även Dean, Williams:  
  
 Värnpliktskonferensen i Örebro 1972.  
 (i SOU 2002: 95). 
 98 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Även från de riksdagsmän som satt som lekmannaledamöter i sty- relsen kom tydliga reaktioner. Flera av dem trodde att det skulle bli svårt för regeringen att hålla fast vid Oconnell tolkning av personal- kontrollkungörelsen. Essen Lindahl (s) menade att han först den sista tiden fått klart för sig att justitieministern haft en annan upp- fattning än styrelsen och hans partikollega Williams för- utspådde att regeringen måste backa i vissa uttalanden. Byrd i Curry (c) - som suttit i samrådsnämnden sedan 1950 - menade att justitieministern alltför lätt vikt sig för kritikerna. 
 Han har tydligen ingen större förmåga att stå pall emot lite blåsväder. Han har skapat svårig- heter för regeringen. 
 249 
  
 Vad gällde det fortsatta registreringsarbetet föreslog rikspolische- fen att föreskrifterna i HT 16 och tillämpningen av bestämmelserna tills vidare inte skulle påverkas av Oconnell uttalanden. 
 Om JO kommer till annan uppfattning får vi skriva till regeringen. Kan vi vara överens där- om? 
 250 
  
 På denna fråga kom - enligt sammanträdesprotokollet - ett jakan- de svar från styrelsen. 
 251 
  
 De som trodde att regeringen skulle vara tvungen att backa från Oconnell uttalande - om än i hemlighet - kom i viss mån att få rätt. På det offentliga planet höll regeringen fast vid den tolkningslinje som Kemp gett uttryck för i riksdagen och i massmedierna. I bör- jan av september 1972 stod det klart för säkerhetspolisen att re- geringen - trots att JO sade sig ha konstaterat att de gällande före- skrifterna stod i god överensstämmelse med personalkontroll- kungörelsen - snart skulle utfärda nya riktlinjer för den politiska registreringsverksamheten. Vid en regionträff i Rättvik den 7 sep- tember 1972 sammanfattade Bishop det rådande läget på följande sätt: 
  
 249 
  
 Ibid. 
  
 250 
  
 Ibid. Park sade sig ha förståelse för om säkerhetspolisens personal reagerade negativt på Oconnell uttalanden men samtidigt så fann han att vi - parlamentariker - och styrelsen borde känna djupare indignation eftersom det är vi som s a s sitter med skägget i brevlådan. 
  
 251 
  
 Ibid. 
  
 99 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Han gick igenom händelserna under första halvåret 1972 och den kritik som verksamheten utsatts för. Debatten var enligt hans mening mycket onyanserad men det var ingen förföl- jelsekampanj. Han hade hyst oro för att  
 JO-ut- 
  redningen skulle presenteras under semestertid och inte få den publicitet som var eftersträv- ansvärd Inga gravare anmärkningar riktades mot verksamheten. Justitieministern skulle se- nare ta ställning till ev. ändringar. Efter allmän beredning fattas nu beslut i konseljen den 22 september. Det är svårt att säga vad det går ut på. Tydligt är att säkavdelningen och reger- ingen haft olika tolkningar av personalkon- trollkungörelsen. Man kommer kanske att krä- va  
 aktivitet  
 i en eller annan form för att ve- derbörande skall registreras. 
 252 
  
 I mitten av september kallades rikspolischefen Davis - enligt dennes memoarer - till justitiedepartementet och förelades ett fär- digt beslut, dvs. det som skulle bli det s.k.  
 22-septemberbrevet 
  om hur personalkontrollkungörelsen skulle tillämpas. 
 253 
  
 För den fortsatta politiska övervakningen av svenska medborgare innehöll det brev som regeringen utfärdade till rikspolisstyrelsen den 22 september 1972 två viktiga element. För det första slog bre- vet fast att det fortsättningsvis skulle vara regeringen - och inte längre rikspolisstyrelsen - som skulle utfärda tillämpningsföreskrif- terna för personalkontrollkungörelsen. Föreskrifterna skulle ut- färdas efter förslag från rikspolisstyrelsen. För det andra fastslog regeringen den tolkning av personalkontrollkungörelsen som Gei- jer givit uttryck för på våren samma år. 
 I inledningen av brevet konstaterade regeringen att det i vårt land finns organisationer och grupper som bedriver politisk verk- samhet som innebär att våld, hot eller tvång utnyttjas eller kan komma att utnyttjas som medel att uppnå de politiska syftena. 
 254 
  
 252 
  
 Protokoll från regionträff i Rättvik  
  
 6-7/9 
  1972 (SH 1766/72). JWK 5:720/6, löpnr 3, s. 
  
 28. 
  
 SÄPO. 
  
 253 
  
 Ford, Johnson (i samarbete med Ware):  
  
 Utan omsvep. Ett liv i maktens centrum.  
 Stockholm 1990, s 268. 
  
 254 
  
 Justitiedepartementet till RPS den 22/9 1972. Publicerad som bilaga (nr 3) i  
  
 Register- nämnden (1998) 
 . 
 100 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Dessa organisationer och grupper delades in i två undergruppe- ringar: 
  
 1. 
  
 de organisationer som i antaget program angivit att organisatio- nen skall verka för att omvandla samhället med våld, 
  
 2. 
  
 de organisationer som kunde befaras här i riket eller i andra sta- ter bedriva eller ha bedrivit politisk omstörtningsverksamhet vari ingår utnyttjande av våld, hot eller tvång som medel. 
  
 255 
  
 Att regeringen med den första gruppen avsåg svenska organisatio- ner och med den andra gruppen menade utländska terroristorgani- sationer framgick av en presskommuniké som regeringen lät publi- cera samma dag som brevet utfärdades. 
 256 
  
 Vad beträffar registrering av personer som tillhörde de utländska terroristorganisationerna gav regeringen följande instruktioner: 
 Uppgift om medlem i eller sympatisör med så- dan organisation eller grupp skall antecknas i säkerhetsavdelningens polisregister. 
 257 
  
 När det gällde de svenska organisationerna meddelade regeringen snävare regler för vad som fick registreras. Instruktionerna löd på följande sätt: 
 Vissa organisationer har i antaget program an- givit att organisationen skall verka för att om- vandla samhället med våld. En stor del av så- dana organisationers medlemmar kan emeller- tid antas aldrig komma att medverka till att vad som sålunda uttalats i programmet förverkli- gas. Enbart tillhörighet till sådan organisation skall därför inte utgöra skäl att anteckna någon i säkerhetsavdelningens polisregister. Anteck- ning får dock ske, om någon medlem i eller 
  
 255 
  
 Ibid. 
  
 256 
  
 Protokoll från sammanträde med rikspolisstyrelsen i plenum den 15/11 1972 (närv: riks- polischefen, överdirektören Harris, avdelnings- och byråchefer vid säkerhetsavdel- ningen samt riksdagsmännen Bell (s), Williams (s), Peck (s), Byrd i Curry (c) och Aguilar (fp)). RPS/Säk:s arkiv F VI (Wermdalens papper), vol. 
  
 4. 
  
 SÄPO. 
  
 257 
  
 Justitiedepartementet till RPS den 22/9 1972. Publicerad som bilaga (nr 3) i  
  
 Register- nämnden (1998) 
 . 
 101 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 sympatisör med sådan organisation genom sina åtgärder har givit anledning till misstanke att han kan vara beredd att deltaga i verksamhet som innebär fara för rikets säkerhet eller som syftar till och är ägnad att med våld förändra det demokratiska statsskicket eller påverka ri- kets ställning som oberoende stat. 
 258 
  
 Vad som särskilt bör noteras i denna instruktion är dels att med- lemmar i och sympatisörer med dessa organisationer endast kunde registreras om de på grund av sina åtgärder kunde betraktas som en fara för rikets säkerhet, dels att regeringen skrev att dessa  
 fick  
 registreras. Den senare noteringen är värd att uppmärksamma då ordvalet skiljer sig från den instruktion som gällde utländska ter- rororganisationer vars medlemmar och sympatisörer  
 skulle  
 registre- ras. Då dessa instruktioner utfärdats stod det klart att de tidigare av säkerhetspolisen tillämpade registreringsrutinerna skulle förändras. I en PM av Booker från den 17 oktober 1972 konstaterades följande. 
 Hittills gällande tillämpningsföreskrifter (HT 16) till personalkontrollkungörelsen har byggt på antagandet att en medlem i eller sympatisör med en revolutionär organisation kan befaras vara beredd [att] deltaga i samhällsfarlig verk- samhet. Ett medlemskap i en sådan organisa- tion har alltså utgjort tillräcklig grund för regi- strering. Denna presumtion har emellertid för- utsatts kunna brytas av andra omständigheter som visar att vederbörande inte kan anses ut- göra en säkerhetsrisk. 
  
 De av Kungl. Maj:t den 22 september 1972 ut- färdade direktiven innebär väsentligt föränd- rade förutsättningar för registrering av med- lemmar i eller sympatisörer med revolutionära organisationer. Sådana personer skall inte läng- re presumeras vara farliga och registreras utan en registrering får utföras först när veder- 
  
 258  
 Ibid. 
 102 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 börande  
 utöver  
 medlemskapet eller sympatibe- visen genom sina åtgärder har givit anledning till misstanke. 
 259 
  
 Eftersom regeringen föreskrivit att det förutom medlemskap eller sympatibevis krävdes att en person gjort sig skyldig till åtgärder för att säkerhetspolisen skulle få registrera vederbörande, menade Bishop att det var viktigt att reda ut hur begreppet åtgärd skulle tolkas i registreringshänseende. Han hävdade därvidlag att rent språkligt ligger i åtgärd något påtagligt, något resultatbringande och att begreppet inte var synonymt med aktiv eller verksam som bägge är vidare begrepp. 
 260  
 I ett försök att konkretisera frågan lis- tade Bishop de medlemsaktiviteter och opinionsyttringar som kunde förekomma i de aktuella organisationerna. Att han dock var tveksam till att listan skulle ge någon vägledning för tolkningen av regeringsbrevets formuleringar framgår av att han påpekade att det kunde diskuteras om ens något av de skisserade aktivitetsstegen normalt är så förknippade med konkreta åtgärder att det ingår i be- greppet åtgärder enligt direktiven. Holmérs aktivitetsstege såg ut på följande sätt: 
  
 1) 
  
 ansvara för besluten 
  
 2) 
  
 driva bokhandel 
  
 3) 
  
 upplåta lokaler för möten m m 
  
 4) 
  
 agitera 
  
 5) 
  
 hålla föredrag 
  
 6) 
  
 sälja tidningar 
  
 7) 
  
 samla in pengar 
  
 8) 
  
 delta i möten 
  
 9) 
  
 delta i demonstrationer 
  
 10) 
  
 köpa litteratur 
  
 11) 
  
 läsa och prenumerera på tidningar 
  
 12) 
  
 rösta 
  
 Som framgått av ovanstående redogörelse kunde samtliga av dessa aktiviteter - utom att läsa tidningar och rösta - vara registrerings- grundande enligt tillämpningen av HT 16. Eftersom Bishop me- nade att den övervägande delen av de dittills gjorda politiska per- 
  
 259 
  
 PM ang tillämpningen av personalkontrollkungörelsen m.m.  
  
 den 17/10 1972 av Hans Hol- mér (sign H.H.) den 17/10 1972. Säkerhetspolisens arkiv, F I vol. 1. SÄPO. 
  
 260 
  
 Ibid. 
  
 103 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 sonregistreringarna i centralregistret baserades på aktiviteter av tämligen enkel beskaffenhet drog han slutsatsen att ytterst få av dessa kunde kvarstå i registret. 
 Situationen kan kortfattat beskrivas sålunda. På något undantag när svarar den aktivitet som hittills lett till registrering inte mot de nya di- rektiven. Över huvud taget saknar direktiven självständig positiv betydelse om man inte i åtgärder intolkar några av de 12 aktivitets- stegen eller motsvarande. 
 261 
  
 För säkerhetspolisen stod således klart att om Lee tolkning av de av regeringen utfärdade öppna föreskrifterna fortsättningsvis skulle styra säkerhetspolisens registreringsverksamhet så skulle stora delar av arbetet vid säkerhetspolisens kontrasubversionsrotel få läggas ned. 
 Regeringens hemliga registreringsföreskrifter  
 1973-1998 
  
 Den 7 december 1972 hade rikspolisstyrelsen färdigställt ett förslag till regeringen om vilka svenska organisationer som enligt dess me- ning borde upptas i en förteckning över de organisationer som sär- skilt skulle övervakas av säkerhetspolisen. Rikspolisstyrelsen över- lämnade också en skriftlig redovisning av 1971 års registreringar som gjorts med ledning av HT 16 samt vilka uppgifter som utläm- nats i personalkontrollen. Samtidigt hemställde rikspolisstyrelsen att regeringen dels skulle fastställa vilka organisationer som skulle övervakas, dels utfärda ytterligare tilläggsföreskrifter till personal- kontrollkungörelsen. 
 262  
 Efter att ha inhämtat synpunkter från fö- reträdare för rikspolisstyrelsen och försvarsmakten kunde reger- ingen den 27 april 1973 besluta om vilka nya föreskrifter som skulle gälla för den politiska övervakningsverksamheten. Beslutet var kva- lificerat hemligt och omgärdades således av högsta sekretess. Vid en jämförelse med bilaga till HT 16 kan det konstateras att antalet svenska organisationer som skulle övervakas av säkerhetspolisen hade halverats. I regeringsbrevet förtecknades tio organisationer 
  
 261 
  
 Ibid. 
  
 262 
  
 Skrivelse från RPS till regeringen den 7/12 1972. Förvaras i enhetsarkivet vid Justitiede- partementets polis- och åklagarenhet. Regeringskansliet. 
  
 104 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 som - enligt regeringen - i antaget program angett att organisatio- nen skall verka för att omvandla samhället med våld och vars verk- samhet säkerhetspolisen skulle ägna särskild uppmärksamhet åt. 
 263  
 Vidare föreskrev regeringen att personer som sympatiserade med eller var medlemmar i dessa organisationer fick antecknas i sä- kerhetspolisens register om de genom sina åtgärder hade gett an- ledning till misstanke att han kan vara beredd att ta del i verk- samhet som kan innebära fara för rikets säkerhet eller som syftar till och är ägnad att med våld förändra det demokratiska stats- skicket eller påverka rikets ställning som oberoende stat. Då det inom säkerhetstjänsterna rått viss osäkerhet om vad regeringen menade med begreppet åtgärder specificeras detta på följande sätt. 
 Frågan vilka eller vad slags åtgärder som i en- lighet härmed skall kunna föranleda att enskild person antecknas i registret kan ej besvaras ge- nerellt och uttömmande utan måste i princip avgöras från fall till fall. Vid bedömningen skall emellertid följande riktlinjer gälla. 
 Den som är medlem i eller eljest knuten till or- ganisation av nu angett slag får antecknas i re- gistret, om han 
  
 a) 
  
 har lagförts för brottslig handling som in- nefattat användande av våld, hot eller tvång, om det ej är uppenbart att gärningen saknar samband med den dömdes politiska verksam- het, 
  
 b) 
  
 har medverkat till bildande av hemliga celler på arbetsplatser eller militärförband eller ingår eller har ingått i sådan cell, 
  
 263  
 Sveriges kommunistiska parti /SKP/, Svenska Clartéförbundet, Kommunistiska förbun- det  
 Marxist-Leninisterna 
  (revolutionärerna) /KFML(r)/, inbegripet även Sveriges kommu- nistiska ungdomsförbund  
 Marxist-Leninisterna /SKU(M-L)/ 
  och Sveriges kommunistiska studentförbund  
 Marxist-Leninisterna /SKS(m-l)/, 
 Marxist-Leninistiska 
  kampförbundet /MLK/, Förbundet kommunist /FK/, Revolutionära marxisters förbund /RMF/, Nordiska rikspartiet samt Demokratisk allians. (Registernämnden (1998), s.  
 49-51). 
  
 105 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 c) 
  
 har anstiftat eller eljest spelat en framträ- dande roll vid ockupation av byggnad eller i samband med annan liknande lagstridig hand- ling, 
  
 d) 
  
 har använt våld, hot eller tvång i samband med avtalsstridig aktion på arbetsplats, 
  
 e) 
  
 har uppträtt vid demonstration med vapen, batong eller annat liknande tillhygge, 
  
 f) 
  
 har undergått utbildning i partiskola eller el- jest för verksamhet som syftar till att omvandla samhället med våld, 
  
 g) 
  
 intar eller har intagit en ledande ställning inom organisationen. 
  
 Åtgärd som endast innefattar sedvanlig före- ningsverksamhet skall ej föranleda anteckning i registret. Till sådan verksamhet hör deltagande i föreningsmöten. 
 264 
  
 Ovanstående stycke citerades i säkerhetspolisens interna registre- ringsföreskrifter (HT 19) som trädde i kraft den 1 juli 1973. Lik- som regeringsbrevet den 27 april var HT 19 - till skillnad från före- gångaren HT 16 som var enkelhemlig - en kvalificerat hemlig handling och den fick därför en mycket begränsad spridning inom säkerhetspolisen. Att skillnaden i sekretessgrad berodde på att re- geringen tagit det direkta ansvaret för utformningen av den poli- tiska övervakningen torde inte vara ett alltför djärvt påstående. 
 De övervakningsinstruktioner som slogs fast i aprilbrevet 1973 och i HT 19 var vägledande i säkerhetspolisens politiska registre- ringsverksamhet fram till år 1998. De förändringar som regelverket genomgick under perioden gällde dels de organisationer som enligt HT  
 19-listan 
  skulle ägnas särskild uppmärksamhet, dels vissa kom- 
  
 264  
 Tilläggsföreskrifter till 2 § personalkontrollkungörelsen, justitiedepartementet till RPS den 27/4 1973. Bilaga 4 i Registernämnden (1998). 
 106 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 pletteringar rörande vilka åtgärder som kunde vara registrerings- grundande. 
 265 
  
 De särskilda registreringsgrunderna kompletterades 1981 - enligt önskemål som rikspolisstyrelsen framställt till regeringen 1979 - på två punkter. Enligt 1981 års regeringsföreskrifter fick för det första personer som medverkat till bildandet av hemliga celler i bostads- områden eller som hade ingått i sådana celler registreras. För det andra infördes en regel om att en person som i särskilt hög grad var aktiv inom en organisation eller gruppering som fanns med på regeringens förteckning fick registreras. Den sistnämnda registre- ringsgrunden fick endast tillämpas efter beslut av RPS:s styrelse i plenum. 
 266 
  
 Vad gäller rikspolisstyrelsens tolkning av regeringens tilläggsfö- reskrifter skall här särskilt nämnas den interna tjänsteföreskriften ang utbildning som registreringsgrund för medlem i organisation som syftar till att omvandla samhället med våld (HT 20) som ut- färdades den 23 januari 1974. Denna föreskrift förenklade främst registreringen av medlemmar i KPML(r). Enligt regeringens före- skrifter från april 1973 fick sympatisörer med eller medlemmar i de särskilt uppräknade svenska organisationerna registreras om dessa undergått utbildning i partiskola eller eljest för verksamhet som syftar till att omvandla samhället med våld. Rikspolisstyrelsen an- såg sig därvidlag kunna konstatera att alla de då kända formerna av utbildning hos dessa organisationer åsyftade till att ge kunskap om vederbörande organisations våldsprogram och syften. 
 Nyssnämnda former av utbildning bedöms därför av rikspolisstyrelsen falla under begrep- pet partiskola eller eljest och utgör således grund för registrering. 
 267 
  
 265 
  
 I Registernämndens rapport från 1998 (s.  
  
 49-51) 
  och i Säkerhetstjänstkommissionens be- tänkande finns tablåer över de organisationer som under olika perioder fanns uppsatta på re- geringens förteckning. 
  
 266 
  
 Förordning med vissa bestämmelser om verksamheten vid rikspolisstyrelsens säkerhetsavdel- ning.  
  
 utfärdad av regeringen den 3/12 1981. Bilaga 9 i Registernämnden (1998) (se även s.  
  
 54-55). 
  
  En annan förändring i 1981 års föreskrifter är att det där särskilt anges att ex 
 empelvis  
 deltagande i föreningsmöten inte fick föranleda någon anteckning i registret. Denna föränd- ring tolkar Registernämnden på följande sätt: Användningen av ordet exempelvis visade - 
  
 på ett klarare sätt än motsvarande bestämmelse i 1973 års föreskrifter - att regeringen ansåg att även andra aktiviteter än deltagande i föreningsmöten kunde inrymmas i begreppet sedvanlig fö- reningsverksamhet. (ibid, s. 55). 
  
 267  
 Tjänsteföreskrift ang utbildning som registreringsgrund för medlem i organisation som syftar till att omvandla samhället med våld  
 (HT 20) den 23/1 1974. Bilaga 8 i Registernämnden (1998). 
  
 107 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Efter detta konstaterande gav rikspolisstyrelsen följande direktiv för den fortsatta registreringsverksamheten: 
  
 att  
 medlemskap i KFML(r) skall leda till regi- strering, enär utbildning krävs för medlemskap  
 att  
 medlemskap i SKP är registreringsgrun- dande om detta erhållits före januari 1973 i då- varande KFML samt 
  
 att  
 medlem i övrigt i någon av de [av reger- ingen] nämnda organisationerna, som genom- går av vederbörande organisation anordnad ut- bildning, skall registreras. 
 268 
  
 Säkerhetspolisen kunde således fram till 1998 då KPML(r) ströks från regeringens hemliga lista rutinmässigt registrera personer som var medlemmar i KPML(r). 
 269 
  
 Sambandet mellan partiutbildning och medlemskap i KPML(r) blev föremål för granskning av justitiekanslern Ward 1990. Stark gjorde emellertid inga invändningar mot säkerhetspolisens registreringspraxis. När Registernämnden några år senare gick ige- nom säkerhetspolisens skriftliga material som ansågs belägga detta förhållande drogs emellertid en annan slutsats. Nämnden sade sig inte kunna dra en säker slutsats att det sedan år 1974 har varit och fortfarande är så att utbildning i form av partiskola eller eljest för verksamhet som syftar till att omvandla samhället med våld alltid har föregått medlemskap. 
 270 
  
 Personalkontrollen och registreringen 
 I säkerhetspolisens löpande verksamhet har uppgifterna i centralre- gistret huvudsakligen använts inom tre arbetsområden: för utred- 
  
 268 
  
 Ibid. Denna regel infördes i en omarbetning av HT 19 (HT 19:1) 1984 och gällde fram till 1998. HT  
  
 20-regeln 
  kom således inte formellt att upphöra 1983 som Registernämnden upp- givit ( 
 Registernämnden (1998) 
 , s. 24). 
  
 269 
  
 Under  
  
 1990-talet 
  registrerades t.ex. en person med följande motivering: I Proletären nr  
 [---] 
  gratuleras Martinez] på sin  
 50-årsdag, 
  där framgår att [X] har varit medlem i KPML(r) i tio år. Partimedlem kan endast den bli som har genomgått utbildning motsvarande partiskola. (Registreringsuppgifter i personakten Byrd, löpnr 1. SÄPO). För andra exempel på re- gistrering på grund av uppgifter i Proletären som lämnats i samband med att personen gratu- lerats på sin  
 50-årsdag 
  se personakterna Morgan och Thompson. 
  
 270 
  
 Registernämnden (1998), s.  
  
 50-52. 
  
 108 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 ningar om brott mot rikets säkerhet m.m., för personalkontrollen samt för uppföljning och bearbetning av säkerhetshotande verk- samhet. Centralregistret har därmed fungerat dels som ett spa- ningsregister, dels som ett belastningsregister i personalkontrollen. Med ledning av säkerhetspolisens beräkningar över antalet slag- ningar i centralregistret kan det konstateras att - åtminstone under  
 1960-talet 
  - över hälften av sökningarna i centralregistret gällde personalkontroll. Av de ca 350 000 slagningar som utfördes i cen- tralregistret årligen vid mitten av  
 1960-talet 
  gällde drygt hälften (185 000) registerkontroll av personer som var föremål för perso- nalkontroll. 
 271 
  
 Från säkerhetspolisens sida har det setts som angeläget att fram- hålla registrets spaningsfunktion. I ett anförande om registerfrågor vid en föreståndarkonferens i november 1970 uttalade Bishop föl- jande: 
 Om man tittar på polisregistersidan, är det ju för det första uppenbart att våra register inte enbart skall tjäna personalkontrollhänsyn. De skall hjälpa oss i hela vårt arbete. Sedan är det ju tyvärr så att infiltration och liknande är kan- ske ett av motståndarens verksammaste medel idag. Därför blir personalkontrollen en huvud- uppgift för oss. Men våra register har det dubbla ändamålet, ge oss underlag för perso- nalkontroll och hjälpa oss i övrigt i verksam- heten. 
 272 
  
 I den efterföljande diskussionen påpekade Bishop att det inför of- fentligheten skulle framhållas att registret framförallt var ett spa- ningsregister då det låg mycket PR i att kalla det för ett spanings- register. Bishop framhöll vidare att hur demokratiskt än perso- nalkontrollarbetet bedrivs så kommer alltid kritik att kunna riktas mot oss för detta och att därför den uppfattningen bör spridas att vårt register i första hand är ett spaningsregister och i andra hand register för personalkontrollen. 
 273  
 Det förtjänar möjligen att 
  
 271 
  
 Ibid. I juli 1964 uppskattade chefen för rotel II A att 90 % av rotelns registerundersök- ningar genomfördes för personalkontrollens räkning ( 
  
 Redogörelse för verksamheten vid II A.  
 den 31/7 1964. HSC nr 242/64. SÄPO). 
  
 272 
  
 Protokoll från sektions- och rotelchefskonferensen  
  
 17-20/11 
  1970. JWK 5:720/6, löpnr 8. SÄPO. 
  
 273 
  
 Ibid. 
  
 109 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 i detta sammanhang nämnas att det i Sanchez utredning  
 Sä- kerhetspolisens arbetsmetoder  
 (SOU 1989:18) och i  
 SÄPO-kom- 
  mitténs slutbetänkande  
 Säkerhetspolisens arbetsmetoder; personal- kontroll och meddelarfrihet  
 (SOU 1990:51) återfinns ett likalydande stycke om säkerhetspolisens registreringar: 
 I den allmänna debatten förknippas ofta SÄPO:s personregistreringar med personal- kontrollen. Det är riktigt att  
 SÄPO-registret 
  är en av de källor från vilka uppgifter hämtas i det sammanhanget. I första hand är dock SÄPO- registret ett spaningsregister för användning inom säkerhetsunderrättelsetjänsten. Uppgif- ter som kommer fram som ett resultat av ar- betet inom kontraspionaget, terrorismbe- kämpningen eller kontrasubversionen förs in i  
 SÄPO-registret 
  om de bedöms kunna vara av värde för den fortsatta verksamheten. 
 274 
  
 I sak torde utredningarnas utsagor vara riktiga. De politiska per- sonregistreringarna som inhämtades för personalkontrollen ut- gjorde sedan 1970 endast en mindre del av den totala registermas- san. Samtidigt bör det påpekas att den del av registreringen som har debatterats vid flera tillfällen sedan slutet på andra världskriget har varit just de politiska personregistreringarna som inhämtats särskilt för personalkontrollen. 
 Följande avsnitt avser att belysa säkerhetspolisens interna dis- kussioner om sambandet mellan personalkontrollen och den breda registreringen av de politiska ytterlighetsorganisationernas sympa- tisörer och medlemmar under  
 1970-, 
  1980- och  
 1990-talen. 
  
 Baker uttalande i april 1972 och regeringsbrevet till rikspolisstyrelsen den 22 september samma år aktualiserade frå- gan om motiven till att säkerhetspolisen ägnade sig åt att registrera personer med anknytning till politiskt extrema grupper. Varför an- såg sig säkerhetspolisen behöva uppgifter om medlemmar i och sympatisörer med dessa organisationer? 
 När RPS:s styrelse sammanträdde en vecka efter det att Kemp offentligt deklarerat att medlemmar i och sympatisörer med de svenska revolutionära organisationerna inte skulle registreras av sä- 
  
 274  
 SOU 1989:18, s. 103 samt SOU 1990:51, s. 94. 
 110 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 kerhetspolisen oroade sig Davis för konsekvenserna för per- sonalkontrollen. Enligt protokollet yttrade han då följande: 
 Man måste tänka på konsekvenserna då en rad ansökningsärenden nu riskerar att bli liggande. I synnerhet som vi anser att vår tolkning av be- stämmelserna är riktig. 94 % av de uppgifter som utlämnas skulle försvinna om justitiemi- nisterns tolkning skulle tillämpas. 
 275 
  
 Enligt Reeves uppfattning var således nästan alla av de politiska uppgifter som lämnades ut i personalkontrollen just av sådan ka- raktär som justitieministern sagt att säkerhetspolisen inte skulle re- gistrera. 
 När Bishop i oktober 1972 i en PM kommenterade regeringens brev av den 22 september - där Oconnell ord fått en formell förank- ring - kom han till samma slutsats som Ford. Han kunde då konstatera att de 134 159 personalkontroller som genomförts år 1971 resulterat i att det i 34 fall lämnats ut uppgift om medlemskap i någon av de organisationer som fanns upptagna i den till HT 16 bilagda förteckningen och i 50 fall kompletterades uppgiften med information om aktivitet av något slag. 
 276  
 Eftersom dessa aktiviteter enligt Bishop i huvudsak var av tämligen enkel beskaffenhet så skulle nu inte bara de registrerade medlemmarna och sympatisö- rerna utan även majoriteten av dem som registrerats på grund av någon aktivitet utgå ur registret och uppgifterna således inte kunna användas i personalkontrollen. I promemorian konstaterade Hol- mér dels  
 att  
 nuvarande revolutionära organisationer i Sverige i hu- vudsak agerar utanför det straffbara området, dels  
 att  
 Kungl. Maj:ts nya direktiv med något undantag innebär att de nu registre- rade personerna med olika anknytningar till revolutionära organi- sationer skall avföras ur registret. Dessa slutsatser ledde enligt 
  
 275 
  
 Protokoll från sammanträde med rikspolisstyrelsen i plenum den 13/4 1972 (närv: rikspo- lischefen, överdirektören, avdelnings- och byråchefer vid säkerhetsavdelningen samt riks- dagsmännen Bell (s), Williams (s), Peck (s), Byrd i Curry (c), Aguilar (fp) och Mills (m)). RPS/Säk:s arkiv F VI (Wermdalens papper), vol. 
  
 4. 
  
 SÄPO. 
  
 276 
  
 Som nämnts ovan kunde denna aktivitet handla om t.ex. anställning i organisation (ex ar- bete i bokhandel), kontaktverksamhet (inom resp organisation), ledning av studiecirkel be- ställning resp mottagande av större mängder propagandamaterial, ingående i propaganda- lag, propaganda- eller infiltrationsarbete under militärtjänstgöring, tidnings- och bokför- säljning, valsedels- och flygbladsutdelning eller aktivitet i samband med vilda strejker ( 
  
 PM ang tillämpningen av personalkontrollkungörelsen m.m.  
 den 17/10 1972 av Booker (sign H.H.) den 17/10 1972. Säkerhetspolisens arkiv, F I vol. 1. SÄPO). 
 111 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Bishop fram till att man var tvungen att överväga de styrande mo- tiven till att säkerhetspolisen skulle rikta uppmärksamhet mot des- sa organisationer. Han menade att det ur två synpunkter var an- geläget att övervaka dem. 
 För det första var det viktigt att säkerhetspolisen kunde infor- mera sig om organisationernas allmänna verksamhet och i vilken mån de skulle militariseras eller samverka med främmande makt och därmed i större utsträckning närma sig det straffbara områ- det. Enligt Bishop skulle en dylik övervakning inte förhindras av regeringens nya direktiv. 
 En sådan kontroll kan i huvudsak utföras utan kännedom om en organisations exakta med- lemsantal och utan närmare personkänne- dom. 
 277 
  
 Som nämnts i tidigare avsnitt var det på denna nivå som övervak- ningen av den svenska revolutionära vänstern borde ligga, enligt byrådirektören Dickson vid bearbetningsbyrån. 
 Den andra synpunkten handlade om att det var viktigt att för- hindra infiltration i totalförsvaret med hjälp av personalkontrollen. Även om det rådande systemet hade klara brister då det enligt Bishop var otympligt ur allmän administrativ synpunkt och re- sultatet är diskutabelt och effektiviteten inte kunde mätas i antalet träffar i centralregistret, så menade han att regeringens nya direktiv riskerade att urholka infiltrationsskyddet. 
 [En] grundförutsättning är  att registerinne- hållet är sådant att det i vart fall är teoretiskt möjligt att avvärja olika former av infiltration. På vilken nivå spärren skall ligga inverkar bl.a. på rättssäkerhets- och integritetsaspekter. Om emellertid spärrnivån ligger för högt riskerar man att förlora den egentliga vinsten med en personalkontroll. 
 278 
  
 Sammanfattningsvis kan således konstateras att regeringens brev av den 22 september 1972 - enligt Lee och Reeves uppfattning 
  
 277 
  
 PM ang tillämpningen av personalkontrollkungörelsen m.m.  
  
 den 17/10 1972 av Hans Hol- mér (sign H.H.) den 17/10 1972. Säkerhetspolisens arkiv, F I vol. 1. SÄPO. 
  
 278 
  
 Ibid. 
  
 112 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 - skulle innebära att den politiska delen av personalkontrollen i stort sett skulle upphöra. Att denna utveckling betraktades med viss oro inom säkerhetspolisen framgår av en diskussion i företags- nämnden i december 1972. En befattningshavare från Göteborg undrade då hur säkerhetspolisen skulle kunna inhämta underlags- material för personalkontrollen om man inte medges möjligheten att kontrollera och registrera extremister. Han spekulerade också över eventuella - icke önskvärda - konsekvenser av detta. 
 [X] ifrågasatte om inte industrier och företag kommer att börja med någon form av egen personalkontroll, en utveckling som vore mycket olycklig. 
 279 
  
 Även försvarsmakten som var den viktigaste mottagaren av poli- tiska uppgifter från säkerhetspolisens centralregister för personal- kontrollen såg med oro på framtiden. I Registernämndens rapport 
 Personalkontroll den 1 oktober 1969 - den 30 juni 1996  
 citeras en skrivelse från chefen för försvarsstabens säkerhetsavdelning av den 26 april 1973. Skrivelsen var ett remissvar på ett - av regeringen formulerat - utkast till nya registreringsbestämmelser. Försvarssta- bens säkerhetsavdelning hävdade där att de i utkastet formulerade föreskrifterna skulle innebära att endast ett fåtal av de personer som hade kopplingar till svenska revolutionära organisationer kun- de registreras av säkerhetspolisen: 
  
 Nu föreslagna regler kan bedömas medföra att  
 något hundratal personer  
 (max) är registre- ringsbara. 
 280 
  
 Enligt skrivelsen skulle detta resultera i att personer som av poli- tiska skäl kunde betraktas som säkerhetsrisker skulle kunna få vik- tiga befattningar inom försvaret. Säkerhetsavdelning räknade upp sex exempel för att belysa de - enligt ÖB - orimliga konsekvenser- na av nu föreliggande utkast. 
 De nu föreslagna reglerna kan t.ex. komma att medföra följande för krigsmaktens del: 
  
 279 
  
 Protokoll från företagsnämnden den 19/12 1972. JWK 5:720/9, löpnr 1, s. 12/3. SÄPO. 
  
 280 
  
 Remissvar från Fst/Säk till regeringen den 26/4 1973. Justitiedepartementets polis- och åklagarenhet. Regeringskansliet. Citatet återfinns även i Registernämnden (1998), s. 45. 
  
 113 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 a) 
  
 Vid Fst/Und kan komma att anställas en person som är styrelseledamot (dock ej ordf el- ler v ordförande) i KFML(r). 
  
 b) 
  
 Vid Fst/Säk kan komma att anställas en per- son som är ordförande i SKP militärutskott. 
  
 c) 
  
 Vid FRA kan komma att anställas en person som är sekreterare i Revolutionära Marxisters Förbund. 
  
 d) 
  
 Vid FST/Info kan som stabsredaktör kom- ma att anställas en person som dessförinnan varit redaktör för GNISTAN eller MULL- VADEN. 
  
 e) 
  
 Som aktiv plutonchef kan komma att ian- språktagas en person som är propagandaledare för Nordiska Rikspartiet. 
  
 f) 
  
 Som värnpliktig kryptör kan komma att pla- ceras en person som är välkänd agitator eller skribent för Förbundet kommunist. 
  
 281 
  
 För att förhindra risken för att en sådan situation skulle kunna uppstå menade försvarsstabens säkerhetsavdelning att det var nöd- vändigt att gränsen för de politiska registreringarna sänktes. 
 Antalet registreringsbara faktorer måste utökas om  
 pk-instrumentet 
  skall bli det skydd mot in- filtration inom krigsmakten som det är avsett att vara. 
 Följande tillägg föreslås: 
 a) intar ledande ställning inom organisationen, t.ex. som styrelseledamot, sekreterare, studie- cirkelledare eller propagandaledare eller som 
  
 281  
 Ibid. 
 114 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 ansvarig utgivare, redaktör eller redaktionssek- reterare för skrift som utges eller understöds av organisationen. 
  
 b) 
  
 aktivt medverkat till bildandet av eller ingår eller ingått i (hemliga) celler på arbetsplatser eller militärförband. 
  
 c) 
  
 aktivt medverkar i organisationen såsom t.ex. agitator, ledare i samband med av organi- sationen arrangerade demonstrationer eller andra arrangemang, studiecirkelledare eller dy- likt. 
  
 282 
  
 Uppenbarligen kunde regeringens utkast till nya registreringsföre- skrifter svårligen accepteras av försvarsmakten. Den främsta anled- ningen till detta var att de föreslagna föreskrifterna gav utrymme för att personer med anknytning till svenska politiska ytterlighets- organisationer i alltför stor utsträckning skulle kunna få känsliga befattningar inom försvaret. Försvarsstabens säkerhetsavdelning föreslog därför att det i de nya registreringsföreskrifterna skulle ges möjlighet att registrera personer som dels i bred bemärkelse visat sig vara aktiva inom organisationen och därmed kunde anses inta en ledande ställning, dels ingått i hemliga celler på arbetsplatser el- ler militära förband. Framställningen från försvarsstabens säker- hetsavdelning är daterad dagen innan regeringen utfärdade 1973 års hemliga registreringsföreskrifter där dessa två registreringsgrunder ingick. Det är således inte alltför djärvt att - liksom Registernämn- den - anta att föreskrifterna på ett sent stadium kompletterades på ett för försvarsmakten acceptabelt sätt. Eftersom ledande ställ- ning kom att bli den mest förekommande grunden för registrering i centralregistret av personer med anknytning till de av regeringen uppräknade svenska revolutionära organisationerna kan - för den fortsatta handläggningen av den politiska delen av personalkon- trollen - försvarsmaktens initiativ knappast överskattas. 
 283 
  
 Sambandet mellan personalkontrollen och de hemliga reger- ingsföreskrifterna understryks också av att upptagandet av Ny- svenska rörelsen på den s.k. HT  
 19-listan 
  direkt föranleddes av ett 
  
 282 
  
 Ibid. 
  
 283 
  
 Av de närmare 700 politiska personregistreringar som Registernämnden undersökte be- stod 90 % av registreringsgrunden ledande ställning (Registernämnden (1998), s. 71). 
  
 115 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 personalkontrollärende. Nysvenska rörelsen hade tidigare varit uppförd på den organisationslista som bifogats HT 16 men hade - eftersom verksamheten bedömdes vara i avtagande - inte funnits med i regeringens hemliga lista från april 1973. I november 1973 kontrollerades för ÖB:s och ABAB:s räkning en person som sedan mitten av  
 1960-talet 
  tillhört de ledande inom Nysvenska rörelsen. Rikspolisstyrelsen hemställde då hos regeringen dels att uppgif- terna skulle få lämnas ut till myndigheterna, dels att organisationen nu skulle uppföras på regeringens hemliga lista över revolutionära organisationer. Den 20 december 1973 godkände regeringen riks- polisstyrelsens begäran och därmed kunde uppgifter rörande per- soner med anknytning till Nysvenska rörelsen såväl registreras i centralregistret som utlämnas i personalkontrollen. 
 284 
  
 1973 års föreskrifter har inom säkerhetspolisen beskrivits som en skärpning av säkerhetspolisens registreringsverksamhet. 
 285  
 Att an- talet organisationer som förtecknats på den särskilda förteckningen minskade och införandet av kravet på aktivitet vid registreringen kan anföras som indikationer på detta. Samtidigt kan det vara värt att notera att antalet i centralregistret registrerade personer med anknytning till de särskilt förtecknade organisationerna ökade un- der perioden  
 1972-1974. 
  Som nämnts ovan fanns det - för vänster- organisationerna - 2 283 personregistreringar på hösten 1972. Två år senare hade denna siffra ökat till 2 536. 
 286 
  
 Regeringens initiativ i registreringsfrågan mottogs med kluvna känslor inom säkerhetspolisen. Å ena sidan ansågs det tillfredsstäl- lande att regeringen tagit ansvar för den ur opinionssynpunkt käns- liga verksamheten. Å andra sidan var man missnöjd med att regler- na i alltför hög grad skulle begränsa möjligheterna att registrera misstänkta säkerhetsrisker i centralregistret. Bishop beskrev detta i viss mån paradoxala förhållande på följande sätt: 
  
 284 
  
 Underställande av personalkontrollärende m.m.  
  
 RPS till regeringen den 30/11 1973.  
 Fram- ställning om utlämnande av vissa uppgifter  
 justitiedepartementet till RPS den 20/12 1973. JWK 5:9/4a, löpnr 1, s.  
  
 2/5-2/25. 
  
  SÄPO. 
  
 285 
  
 Se PM den 12/5 1978 samt bilaga 10 ( 
  
 Möjligheter att skapa ett bättre infiltrationsskydd 
 ) till Översynsgruppens slutrapport. SK 4/79. SÄPO. 
  
 286 
  
 Antalet HT  
  
 19-registrerade 
  på högersidan uppgick vid denna tid till drygt 100 st. Se re- ferat av  
 Sammanställning från Davis till regeringen/justitiedepartementet den 31/10 1974 
  
 (Dnr H  
 2-74. 
  Justitiedepartementet, hemliga departementschefsarkivet, ad acta, vol. 9 (1974). RA) i Dean, Norton:  
 Personalkontrollen och dess tillämpning inom SÄPO 1969 - 1974.  
 s. 62. (sekretariatsrapport) Säkerhetstjänstkommissionen 2002. Vid övergången från HT 16 till HT 19 gallrades knappt åttahundra poster. Antalet nyregistrerade kom emeller- tid att överstiga denna siffra och totalt sett ökade således antalet personer som registrerats p.g.a. anknytning till någon av de av regeringen särskilt förtecknade organisationerna (ang gallringen se  
 Protokoll från arbetsmöte rörande uppföljning av politiska ytterlighetspartiernas verksamhet 10 - 12/12 1974 
 . JWK 5:720/6 (s.50/2), löpnr 6. SÄPO. 
 116 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Bishop medgav att det blir svårigheter och att förändringarna innebär en effektminskning för A 4 [personalkontrollroteln] och B I [kontra- subversionsroteln]. Här är det dock fråga om ett politiskt ställningstagande och vi får där- igenom en fastare grund för vår verksamhet. 
 287 
  
 Från säkerhetspolisens sida ansåg man att registreringarna i central- registret skulle ha ökat i betydligt större utsträckning om inte regi- streringsföreskrifterna - som en följd av 1972 års debatt - ändrats på våren 1973. När byråchefen Frånstedt vid ett arbetsmöte röran- de uppföljning av politiska ytterlighetspartiernas verksamhet i de- cember 1974 blickade tillbaka på åren  
 1972-1973 
  poängterade han att förändringarna i registreringsföreskrifterna särskilt drabbat per- sonalkontrollen. 
 En av våra huvuduppgifter är ju att tillhanda- hålla registret med information, så personal- kontrollen blir effektiv. Efter de motgångar som kom slag i slag och kulminerade med värnpliktsriksdagen, kom också nya direktiv. En bieffekt av detta var, att gallringen ur re- gistret blev en primäruppgift. Det ansågs där- för nödvändigt att åter få i gång inhämtningen av uppgifter. 
 288 
  
 Strax efter det att  
 Green efterträtt Booker på posten som chef för säkerhetspolisen 1976 diskuterades personal- kontrollen vid ett möte med försvarsstabens säkerhetsavdelning. Rikspolischefen Davis menade då att personalkontrollen var ett alltför grovmaskigt nät för att vara effektivt och eftersom chefen för försvarsstabens säkerhetsavdelning instämde i denna uppfattning beslutades att man skulle uppvakta berörda statsråd 
  
 287 
  
 Protokoll från företagsnämnden den 19/12 1972. JWK 5:720/9, löpnr 1, s. 12/3. SÄPO. Se även  
  
 Protokoll fört vid konferens i Malmö 3- 5/10 1972 angående uppföljning av samhällsom- störtande verksamhet i Sverige.  
 (JWK 5:720/6, löpnr 3, s. 27. SÄPO),  
 Protokoll från sektions- och rotelchefskonferens i Ulriksdal den 22 - 25 maj 1973 
 . (JWK 5:720/6, löpnr 4. SÄPO),  
 Av- delningschef Jones anförande tjänsteföreskrift HT 19 vid konferens angående uppfölj- ning av de politiska ytterlighetsgruppernas verksamhet m.m. den 4 - 6 december 1973 i Stock- holm. 
 (JWK 5:720/6, löpnr 5. SÄPO). 
  
 288 
  
 Protokoll från arbetsmöte rörande uppföljning av politiska ytterlighetspartiernas verk- samhet 10 - 12/12 1974. JWK 5:720/6, löpnr 6, s. 50/2. SÄPO. 
  
 117 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 med förslag till ändringar av kungörelsen. 
 289  
 Personalkontrollen uppmärksammades också av avdelningschefen (Ac) Hjälmroth vid en regionsträff i Vilhelmina i oktober 1976. 
 Ett viktigt problem bedömde Ac vara att en bättre möjlighet till inhämtning kan uppnås. Infiltrationsskyddet behöver förstärkas. Detta kan svårligen göras utan bättre inhämtning. Den nuvarande personkontrollen är praktiskt taget av inget värde så som den nu görs. 
 290 
  
 Den enligt säkerhetspolisens uppfattning kanske viktigaste orsaken till att personalkontrollen förlorat sin funktion för att förhindra in- filtration inom totalförsvaret var att man inte fick registrera per- soner i centralregistret i den omfattning som man ansåg vara nöd- vändig. Att detta bl.a. kunde anses gälla den vänsterinriktade uni- versitetsungdomen framhölls av sektionsföreståndaren i Umeå vid regionsträffen i Vilhelmina 1976: 
 Thomas ansåg även liksom Ac, denna frå- ga som mycket viktig och ställde frågan: Vart tar den revolutionära människan vägen efter utbildningen? Vart kommer dom in i ad- ministrationen, på vilka känsliga poster i to- talförsvaret sitter en sådan person för närva- rande? Taket för HT 19 - registrering ansåg han vara för högt. 
 291 
  
 För att mäta personalkontrollens effektivitet räknades antalet träf- far i centralregistret vid personalkontrollslagningarna. Att Bishop i oktober 1972 på goda grunder avfärdat denna metod för effekti- vitetsmätning av infiltrationsskyddet fick inget större genomslag inom säkerhetspolisen. Det noterade sambandet mellan den låga träffprocenten i personalkontrollen och 1973 års registreringsfö- reskrifter gjorde att man vid slutet av  
 1970-talet 
  planerade att före- slå regeringen att tillåta att den politiska registreringsverksamheten 
  
 289 
  
 Enligt protokollet redovisades ett aktuellt exempel på denna grovmaskighet. Exemp- let har inte återfunnits i arkivet (protokoll från möte mellan rikspolischefen och chefen för Fst/Säk den 16/9 1976. RPS/Säk, F VI, vol. 4. SÄPO). 
  
 290 
  
 Protokoll från regionsträff i Vilhelmina  
  
 26-28/10 
  1976. JWK 5:720/6, löpnr 10, s. 77/3. SÄPO. 
  
 291 
  
 Ibid. 
  
 118 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 skulle vidgas. Vid en regionskonferens i september 1978 uttrycktes detta på följande sätt av  
 Green: 
 De regler vi fick i den nya personalkontroll- kungörelsen 1969 har ju haft en trend, som i stort sett kan beskrivas på så sätt, att inflödet till säkerhetsavdelningens register för varje år har minskat och antalet träffar i personalkon- troll har blivit färre och färre. Nu är det kanske inte konstant, men det har varit den uppfatt- ningen att det här i alla fall är för lite. Det är för dåligt, vi har inte förutsättningar att egent- ligen komma åt och arbeta fram de verkliga sä- kerhetsriskerna. Det ankommer ju då, tycker jag, på oss själva att komma med förslag, hur vi då ska vara för att det ska bli bättre. 
 292 
  
 I ett förslag som utarbetats inom säkerhetspolisen och som efter godkännande från RPS:s styrelse i januari 1979 överlämnades till regeringen poängterades särskilt hur 1969 års personalkontrollkun- görelse och regeringens föreskrifter från 1973 resulterat i att antalet utlämnade uppgifter för personalkontrollen sjunkit kraftigt under  
 1970-talet. 
  
 Statistik över personalkontrollen började föras först år 1951. Under  
 1951-1953 
  gjordes i me- deltal 100 000 förfrågningar. Uppgifter lämna- des ut i genomsnittligt 2100 fall, dvs. 2,1 %. Motsvarande siffror för åren 1960 - 1969 var 160 000 respektive 1900 vilket innebär 1,4 %. Under  
 1970-1976 
  har gjorts i genomsnitt 153000 kontroller. För 1976 var motsvarande siffror 160 000 och 164, dvs. 0,1 %. Antalet ut- lämningar har således sjunkit kraftigt under  
 1970-talet. 
  Effektiviteten hos personalkon- trollinstitutet kan därför ifrågasättas. På ett el- ler annat sätt bör en viss ändring komma till stånd.  
 1970-talets 
  fåtaliga utlämningar beror på ett minskat inflöde av information till registret. 
  
 292  
 Protokoll (sammandrag av bandupptagningar) från regionskonferens på Hennickeham- mars herrgård, Filipstad  
 9-11 
  september 1978. JWK 5:720/6, löpnr 11, s. 86/12. SÄPO. 
 119 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 En bidragande orsak härtill är personalkon- trollkungörelsen och regeringens tillämpnings- föreskrifter till denna. De tidigare bestäm- melserna tillät en jämförelsevis långtgående re- gistrering och utlämning av uppgifter om med- lemmar i och sympatisörer till organisationer till höger och vänster om de demokratiska par- tierna. Genom en ändrad bedömning av faran för det revolutionära våldet med ökade krav på aktivitet och handlande från medlemmarna i ytterlighetsgrupperingarna innan registrering får ske har den krets ur vilken de egentliga sä- kerhetsriskerna skall vaskas fram minskat högst betydligt. 
 293 
  
 För att öka effektiviteten inom personalkontrollen föreslogs för- ändringar på två punkter. För det första menade rikspolisstyrelsen att regeringens förteckning över revolutionära organisationer skulle utökas till att även omfatta SKP:s ungdomsförbund Röd Ung- dom, till KPML(r) knutna högskoleföreningar samt kategorin Anarkistiska grupperingar som enligt bedömande av styrelsen i plenum bedriver våldsinriktad verksamhet. För det andra föreslog rikspolisstyrelsen att de särskilda registreringsgrunderna skulle utökas till att omfatta även personer som ingått i hemliga celler i bostadsområden samt personer som på annat än genom att ha in- tagit en ledande ställning, hade visat ett sådant påtagligt engage- mang inom organisationens verksamhet så att han kunde befaras vara beredd att delta i handling som avses under 9 § punkt 2 perso- nalkontrollkungörelsen. Den sistnämnda registreringsgrunden skulle bara få användas efter plenumbeslut i RPS:s styrelse. 
 294  
 Med undantag från förslaget att anarkistiska grupperingar skulle upptas i regeringens särskilda förteckning kom rikspolisstyrelsens förslag att godkännas av regeringen och togs med i 1981 års hemliga till- läggsföreskrifter för personalkontrollkungörelsen. 
 295 
  
 293 
  
 Den särskilda polisverksamheten PM den 15/1 1979 (med bilagorna 3 a och 3 b). SK 4/79. SÄPO. Promemorian är även citerad i Registernämnden (1998), s.  
  
 53-54. 
  
 294 
  
 Ibid. Personalkontrollkungörelsens 9 § punkt 2 gällde personer som dömts eller är miss- tänkt för sådan handling eller försök eller förberedelse därtill som innefattar brott mot rikets säkerhet eller som syftar till och är ägnad att med våld förändra det demokratiska statsskick- et eller påverka rikets ställning som oberoende stat. 
  
 295 
  
 Denna återfinns som bilaga 9 i Registernämnden (1998). 
  
 120 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Inför dessa förändringar hade  
 Green i optimis- tiska ordalag uttalat sin förhoppning att reglerna för informa- tionsinhämtning blir sådana att personalkontrollen åter kan bli me- ningsfull. 
 296  
 Davis förväntningar att 1981 års föreskrifter skulle resultera i en ökning av träffprocenten i personalkontrol- len kom emellertid inte att infrias. Antalet politiska registreringar i centralregistret minskade under hela  
 1980-talet. 
  År 1980 fanns sammanlagt 4156 personer registrerade med hänvisning till bestäm- melserna i regeringens föreskrifter och 1985 hade denna siffra sjunkit till 4 036. Under  
 1990-talet 
  sjönk antalet från 3 612 (1990) till 2 160 (1998). 
 297 
  
 Reaktionerna på Leanderfallet 
 Det har konstaterats att säkerhetspolisens missnöje med de av re- geringen utfärdade registreringsföreskrifterna i januari 1979 resul- terat i att rikspolisstyrelsen i en skrivelse till regeringen begärde att få ökade möjligheter att registrera personer som på politiska grun- der kunde misstänkas vara potentiella säkerhetsrisker. Att parla- mentarikerna i RPS:s styrelse på hösten 1978 inte var av någon an- nan åsikt framgår av innehållet i ett informationsblad från avdel- ningschefen som distribuerades inom säkerhetsavdelningen: 
 Vid sammanträde på RPS har gränserna för den s.k. HT  
 19-registreringen 
  diskuterats. Lekman- narepresentanterna har därvid visat förståelse för nuvarande svårigheter och ställt sig positiva till att skapa förutsättningar för ett bättre in- formationsflöde. 
 298 
  
 Snart uppstod det emellertid en situation då det bland parlamenta- rikerna i RPS:s styrelse kom att formuleras åsikter som gick stick i stäv med säkerhetspolisens syn på registreringsfrågan. Som så många gånger förr var det uppgifter i massmedierna som fick poli- tikerna att reagera. 
 På hösten 1979 kom det svenska personalkontrollsystemet åter att debatteras i massmedierna. Samtidigt som den dåvarande dokto- 
  
 296 
  
 Protokoll fört vid gemensam konferens mellan säkerhetsavdelningens västra och södra re- gioner den  
  
 24-26 
  oktober 1978. JWK 5:720/6, löpnr 12, s. 91/12. SÄPO. 
  
 297 
  
 Se bilaga 16 i Registernämnden (1998). 
  
 298 
  
 Information oktober 1978 
 , den 10/10 1978. JWK 5:720/6, löpnr 11. SÄPO. 
 121 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 randen i juridik Clark publicerade boken  
 Svartlistning och yrkesförbud i Sverige  
 uppmärksammades ett personalkontrollfall då snickaren Bryant Leander inte godkändes för arbete som vika- rierande museitekniker vid marinmuséet i Karlskrona. 
 299  
 Uppgifter om Rodriguez hade lämnats ut av säkerhetspolisen till försvarsstaben enligt ett beslut i RPS:s styrelse den 13 september 1979. De av sä- kerhetspolisen utlämnade registeruppgifterna - som till sin karaktär inte avviker från andra uppgifter som lämnades ut i personalkon- trollen - var följande: 
 1970 i aug. kontaktade Clark (nu- varande SKP) förbundsexp. i Stockholm och beställde 8.000 ex. av förbundets valupprop och affischer. Han uppgav sig vara medlem i Clartés Stockholmsavdelning, men vistades tillfälligt i Karlshamn, dit han önskade få mate- rielen sig tillsänd. Han skulle arbeta inom Karlshamnsområdet med propaganda fram till valet. 
 1970 i okt. framkom att han ansökte om med- lemskap i KFML:s Stockholmsavdelning. 
 300 
  
 Av plenumprotokollet från RPS:s styrelsesammanträde framgår det att man på grund av dessa uppgifter bedömde att Rodriguez innehade en ledande ställning inom SKP. 
 301  
 Den 1 november 1979 publice- rade Anderson en artikel i Dagens Nyheter där han med utgångs- punkt från personalkontrollen av Rodriguez skarpt kritiserade säker- hetspolisens politiska övervakningsverksamhet. 
 302  
 Med anledning av uppmärksamheten kring Leanderfallet framträdde den socialde- mokratiska riksdagsmannen och ledamoten i RPS:s styrelse Williams i  
 TV-nyheterna 
  där han uttalade sig om säkerhetspoli- 
  
 299 
  
 Ang Leanderfallet se Anderson, Ochoa: The Leander case in reflection when we know the true story i Anderson, Ochoa (ed.):  
  
 National Security and the Rule of Law.  
 (Göteborg 1997), s.  
 179-197. 
  
 300 
  
 Det kan tilläggas att det i promemorian också anges följande uppgifter: 1978 under tiden den  
  
 29-30 
  april höll FIB/Kulturfront årsstämma i Norrköping. Med stor sannolikhet deltog Rodriguez i stämman, enär hans bil stod parkerad på gården till den skola vari stämman hölls och som var avsedd enbart för deltagarna. Föreningen FIB/Kulturfront, som ger ut en tid- ning med samma namn, är en förening där SKP har stort inflytande. Dessa uppgifter är emellertid överstrukna och torde inte ha utlämnats till de militära myndigheterna. JWK 5:9/4 d, s. 830. SÄPO. 
  
 301 
  
 I protokollet anges registreringsgrunden g). Protokoll från RPS plenum den 13/9 1979. SAK nr  
  
 701391-9852. 
  SÄPO. 
  
 302 
  
 Snickare hot mot rikets säkerhet? av Clark i Dagens Nyheter den 1/11 1979. 
  
 122 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 sens registrering, dess medverkan i personalkontrollen och hur par- lamentarikerna i RPS:s styrelse kunde utöva sin kontrollfunktion. Någon vecka senare uppstod ett meningsutbyte mellan Rodriguez och Griffin på Dagens Nyheters debattsida. Där uppmanade Anderson att anmäla sitt fall till JO. 
 303  
 I december sam- manträffade Griffin med Anderson för ett privat samtal om per- sonalkontrollen. 
 304 
  
 Av plenumprotokollen rikspolisstyrelsens styrelsesammanträden att döma tycks Williams - som tidigare engagerat sig för att styrelsens lekmannaledamöter skulle beredas större möjligheter till insyn i säkerhetspolisens verksamhet - ha påverkats av reaktio- nerna på Leanderfallet. Shields artikel i Dagens Nyheter den 1 november 1979 resulterade i att fallet diskuterades vid flera av RPS:s styrelsesammanträden. Diskussionen kom emellertid inte bara att kretsa kring personalkontrollen av Rodriguez utan den hand- lade också om synen på de s.k. vänsterorganisationerna och om- fattningen av den politiska registreringen. Enligt det kortfattade protokollet från ett sammanträde den 7 november 1979 ställde sig Griffin kritisk till rådande registreringspraxis som han menade var alltför vidlyftig. Gustavsson hade pläderat för att registrering- arna borde omgärdas av strängare restriktioner och hemställde om ett förslag från säkerhetsavdelningen om en höjning av registre- ringsgrunderna. Den uppkomna diskussionens koppling till Martin derfallet - som enligt de utlämnade registeruppgifterna hade haft anknytning till KFML/SKP - understryks av att det beslutades att styrelsen som ett första steg skulle  
 [---] 
  ges en information om, i första hand, SKP:s utveckling. 
 305  
 Marks initiativ resulterade i att det vid de två följande sammanträdena lämnades information om de organisationer som stod till vänster om VPK i den svenska politiken. Den 21 november 1979 redogjorde kommissarie F för extremvänsterns utveckling och nuvarande situation i Sverige och vid ett sammanträdet några veckor senare informerade Hernandez om försvarsmaktens syn på SKP. Om säkerhets- polisen hade hoppats på att Griffin skulle ändra inställning ef- 
  
 303 
  
 Är jag anklagad för spioneri?. Öppet brev från Ramos till Williams 
  
 (s) (DN debatt den 9/11 1979) och JO bör granska fallet Rodriguez! Williams sva- rar på Matthews brev (DN debatt den 11/11 1979). 
  
 304 
  
 Anderson, Ochoa:  
 Personalkontroll - en ideologikritisk studie kring den svenska personal- kontrollkungörelsen 
 . (Stockholm/Lund 1986), s.  
  
 324-325. 
  
 305 
  
 Protokoll från sammanträde i rikspolisstyrelsens plenum den 7/11 1979. SAK 701391- 9852. SÄPO. 
  
 123 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 ter dessa redogörelser så tog den emellertid fel. I protokollet från det sistnämnda sammanträdet står följande att läsa: 
 Den lämnade informationen föranledde en dis- kussion kring framför allt frågorna om styrel- sens utlämningsrutiner i personalkontrollären- den. Hines vidhöll sitt tidigare önske- mål om förslag till nya principer för utläm- ningen. 
 306 
  
 I någon mån tycks Marks reaktion ha inverkat på utlämnan- det av registeruppgifter för personalkontrollen. Från säkerhetspoli- sens sida noterades det exempelvis på våren 1980 att lekmannale- damöterna i RPS:s styrelse blivit mer restriktiva med att godkänna utlämnande av kårvalskandidatuppgifter i personalkontrollen. Vid ett arbetsmöte i mars 1980 poängterades att det vid registreringen var viktigt att ange på vilken plats på valsedlarna som personen fö- rekom. Enligt byråchefen Jensen kunde placeringen ha stor be- tydelse för parlamentarikernas ställningstagande i utlämnandefrå- gan eftersom organisationerna på kårvalslistorna hade satt upp en massa namn för att visa den kompakta mängden kandidater. 
 307  
 Möjligen är parlamentarikernas mer restriktiva hållning under  
 1980-talet 
  en förklaring till att den ovannämnda regeln om att en person som i särskilt hög grad var aktiv inom en revolutionär or- ganisation fick registreras i centralregistret endast efter beslut av RPS:s styrelse i plenum aldrig kom att tillämpas. 
 308  
 Från ledningens sida gjordes inga nya försök att genomdriva förändringar för ökad politisk registrering under  
 1980-talet. 
  
 306 
  
 Protokoll från sammanträde i rikspolisstyrelsens plenum den 21/11 1979 och den 5/12 1979 (närv: Romander, Keller, Park, Griffin, Mendez, Wells (endast den 21/11), Orozco, Ford, Rivas, Chen och Hughes). SAK  
  
 701391-9852. 
  SÄPO. 
  
 307 
  
 Protokoll (sammandrag av minnesanteckningar och bandupptagningar) från arbetsmöte 25/3 - 27/3 1980 rörande uppföljningen av de politiska ytterlighetsgruppernas verksamhet. JWK 5:720/6, löpnr 14. SÄPO 
  
 308 
  
 Av registreringsstatistiken framgår det att en sådan registrering gjordes 1981, något ple- numbeslut angående denna registrering har emellertid inte påträffats i plenumprotokollen. I flera fall kan det dessutom konstateras att rikspolisstyrelsen vid beslut om utlämnande av personuppgifter vid personalkontroll angett denna registreringsgrund i protokollet. Vid kon- troll av dessa personärenden har det visat sig att dessa personer registrerats i centralregistret p.g.a. ledande ställning (se HT 19 statistik för fjärde kvartalet 1982 den 4/1 1982 (SK nr 6/82) (Justitiedepartementets polis- och åklagarenhet. Regeringskansliet) samt personakter- Wong och Duran (SÄPO)). 
  
 124 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Sammanfattning 
 Kapitlet har behandlat dels de successiva förändringarna av säker- hetspolisens politiska registreringar i centralregistret, dels vilka bä- rande motiv som fanns för att säkerhetspolisen på bred front skulle registrera personer som var aktiva inom de svenska ytterlighets- organisationerna. 
 Säkerhetspolisens politiska registreringar i centralregistret som varit mycket omfattande fram till 1969 reducerades under  
 1970-ta- 
  let. Den viktigaste anledningen till detta var att VPK släpptes som övervakningsobjekt sedan regeringen gett vägledning om hur per- sonalkontrollkungörelsens åsiktsregistreringsförbud skulle tolkas. Den fortsatta övervakningen riktade istället främst in sig på de  
 marxist-leninistiska 
  grupperingarna. Under perioden  
 1969-1972 
  re- gistrerades såväl de personer som var aktiva inom dessa rörelser som de som enbart var sympatisörer eller medlemmar. 
 Efter det att den politiska åsiktsregistreringen uppmärksammats i medierna efter ett avslöjande om att säkerhetstjänsterna överva- kade värnpliktskonferensen i Örebro på våren 1972 tog regeringen över ansvaret för att utfärda tillämpningsföreskrifter för personal- kontrollkungörelsen. I ett öppet brev i september 1972 föreskrev regeringen att medlemmar och sympatisörer till svenska organisa- tioner som förespråkade våldsam revolution fick registreras av sä- kerhetspolisen om de på grund av sina åtgärder kunde misstänkas för att vara beredda att delta i samhällsomstörtande verksamhet. 
 Inom rikspolisstyrelsen menade man att dessa föreskrifter endast skulle tillåta att ett fåtal personer skulle vara registreringsbara och att nästan samtliga politiska personregistreringar som fanns i cen- tralregistret skulle få gallras. 
 Eftersom dessa organisationer huvudsakligen ägnade sig åt helt legala politiska aktiviteter menade chefen för säkerhetspolisen, Booker, att detta inte skulle innebära något större avbräck i säkerhetspolisens operativa brottsbeivrande verksamhet. Före- skrifterna skulle inte förhindra säkerhetspolisen från att hålla orga- nisationerna under viss uppsikt. I den mån som dessa organisatio- ner började ägna sig åt konkreta förberedelser för brottslig verk- samhet skulle de nya föreskrifterna inte förhindra att de aktuella personerna registrerades. Föreskrifterna skulle dock, enligt Hol- mér, försvåra säkerhetspolisens preventiva verksamhet eftersom säkerhetspolisen inte längre skulle kunna registrera politiska per- 
 125 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 sonuppgifter som ansågs relevanta för personalkontrollen inom to- talförsvaret. 
 De förutsedda konsekvenserna för personalkontrollen väckte starkt missnöje inom försvarsstaben som befarade att personer som var aktiva inom den yttersta vänstern därmed skulle kunna få sä- kerhetskänsliga befattningar inom försvaret. Sannolikt lyckades försvarsstaben påverka regeringens slutliga utformning av de i april 1973 utfärdade kvalificerat hemliga tilläggsföreskrifterna till perso- nalkontrollkungörelsen. Dessa föreskrifter kom i praktiken att til??låta registreringar som svårligen kunde anses förenliga med föreskrifterna i det öppna brevet från 1972. I föreskrifterna räknade regeringen upp de svenska ytterlighetsorganisationer vars med- lemmar och sympatisörer fick registreras av säkerhetspolisen under förutsättning att deras politiska aktivitet nådde upp till en viss akti- vitetsnivå. Den breda registreringen av personer som var aktiva inom någon vänsterorganisation kunde med hjälp av de hemliga fö- reskrifterna bibehållas. 
 Såväl försvarsstabens säkerhetsavdelning som säkerhetspolisen kom emellertid även fortsättningsvis att ifrågasätta personalkon- trollens effektivitet då de ansåg att alltför få personer fick registre- ras på politiska grunder. Enligt ett förslag från rikspolisstyrelsen utökades registreringsmöjligheterna när regeringen utfärdade nya registreringsbestämmelser 1981. Dessa bestämmelser kom emeller- tid inte att medföra någon ökning i antalet registreringar. De till personalkontrollen tätt knutna registreringsföreskrifterna kom att bibehållas fram till 1998 då KPML(r) som sista organisation avför- des från regeringens hemliga lista. 
 126 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 4 Registrering i 
 arbetsanteckningar 
 Inledning 
 I en undersökning av säkerhetspolisens politiska personregistre- ringar utgör 1969 års personalkontrollkungörelse en viktigt bryt- punkt. Före 1969 var registreringen endast begränsad av de polisi- ära önskemålen. Allt som säkerhetspolisen ansåg sig behöva för sin verksamhet fick registreras i centralregistret. Denna s.k. behovs- princip inskränktes på en viktig punkt 1969 då säkerhetspolisen förbjöds att i polisregister anteckna uppgifter enbart av det skälet att en person tillhörde en organisation eller på något annat sätt gett uttryck för sin politiska uppfattning. I regeringens hemliga tilläggs- föreskrifter till personalkontrollkungörelsen föreskrevs att en per- son måste ägna sig åt vissa aktiviteter av samhällsomstörtande ka- raktär för att denne skulle kunna registreras. Trots att tilläggsföre- skrifterna luckrade upp det s.k. åsiktsregistreringsförbudet ansåg många säkerhetspoliser att regelverket var alltför snävt utformat. Enligt denna uppfattning hämmade regelverket möjligheterna att tillfredsställa säkerhetspolisens behov av att - för att utreda poten- tiella hot mot rikets säkerhet - i tillräcklig omfattning kartlägga svenska medborgares politiska åsikter. Lösningen på detta problem blev att formellt tillåta enskilda befattningshavare att spara s.k. ar- betsanteckningar. Arbetsanteckningarna kom i praktiken att utgöra en frizon för registrering av uppgifter som enligt regeringens före- skrifter inte fick antecknas i polisregister. 
 I flera offentliga utredningar om säkerhetspolisens registrerings- verksamhet omnämns dessa arbetsanteckningar. 
 309  
 Utredningarna 
  
 309  
 Se t.ex. Säkerhetspolisen och värnpliktskonferensen i Örebro m.m. (utlåtande av JO Davis den 9 augusti 1972) publicerat i 1973 års ämbetsberättelse, Ifrågasatt otillåten åsiktsregistrering hos säkerhetspolisen. (yttrande av JK Ward till regeringen den 18/1 1990) publicerat i  
  
 JK-beslut 
  
  1990. Beslut och yttranden av justitiekanslern vilka har bedömts vara av allmänt intresse 
 . (Stockholm 1991), s.  
 149-161 
  samt Registernämnden (1998). 
 127 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 har emellertid endast i begränsad utsträckning berört frågor om an- teckningarnas innehåll och omfattning, i vilken mån de var till- gängliga för andra än den enskilde utredningsmannen samt hur länge de fick sparas. I detta kapitel avser jag att belysa dessa aspek- ter. Jag kommer också att redogöra för de avvägningar som säker- hetspolisen gjort i denna fråga samt i vilken mån regeringen och kontrollorgan som JK och JO hade insyn i arbetsanteckningssy- stemet. 
 Bakgrund 
 De viktigaste instruktionerna för säkerhetspolisens registrerings- verksamhet för åren  
 1945-2002 
  är säkerhetschefens cirkulär nr 53 för perioden  
 1945-1948, 
  statspolisintendentens cirkulär nr 1 och HA 30 för perioden  
 1948-1969, 
  personalkontrollkungörelsen med efterföljande tillämpningsföreskrifter för perioden  
 1969-1998 
  och polisdatalagen för tiden efter 1999. 
 310 
  
 Under perioden  
 1948-1969 
  fanns det inte några restriktioner be- träffande omfattningen av den politiska registreringen. I statspo- lisintendentens cirkulär 1 som utfärdades i september 1948 sam- manfattades säkerhetspolisens behov av uppgifter med ett påpe- kande om att registrering får sålunda ske av alla fakta och omstän- digheter, som polisen anser nu eller framdeles kunna få betydelse för spaningsverksamheten. 
 311  
 För säkerhetspolisens centrala led- ning var det under denna tid av stor vikt att allt av intresse rappor- terades till Stockholm, så att uppgiften kunde föras in i centralre- gistret. I en arbetsinstruktion från 1953 beskrevs denna inställning med följande kärnfulla formulering: 
  
 Registret är vårt minne 
 . Låt det veta, vad du inhämtat. Anteckningen i byrålådan har möjli- gen berikat Ditt men inte  
 rotelns vetande 
 . Låt därför registrera! Först därmed utökar Du ro- telns förmåga att besvara de ständigt åter- kommande frågorna: Vem är det och vad är känt? 
 312 
  
 310 
  
 För perioden  
  
 1945-1969 
  se kapitel 2 och 6 i Garcia, Murillo:  
 Politisk övervakning och perso- nalkontroll  
  
 1945-1969 
 . 
  (SOU 2002:88). 
  
 311 
  
 Cirkulär nr 1. S nr 398/48. SÄPO. 
  
 312 
  
 Råd och anvisningar vid identifiering och inre spaning i allmänhet 
  
 . av Moreno i oktober 1953 Sp 3:s arkiv B IV, vol. 2. SÄPO. 
  
 128 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Registreringsarbetet riktades då främst mot personer som vistades i kommunistiska miljöer. När det uppstod frågor om gränsdrag- ningar påbjöd ledningen att det var bättre att registrera för många än för få. Detta budskap inskärptes t.ex. av polisintendent Hassel- rot när han i februari 1960 fick en fråga av den för kommunistöver- vakningen ansvarige kommissarien Caldwell om personer inom det nybildade antikärnvapenpartiet Framstegsunionen skulle regi- streras. 
 Hasselrot förklarade, att han fortfarande hade den uppfattningen, att allt vad som kunde tän- kas vara av intresse för Sp:s särskilda polisverk- samhet skulle registreras och att med anled- ning därav även uppgifter om personer o sak- förhållanden rörande Framstegsunionen borde registreras i II A:s register. 
 313 
  
 Att ledningens pådrivande attityd i registreringsfrågan hade stöd av regeringen framgår av statsminister Stewart uttalande under en debatt om säkerhetspolisens register i Lund på våren 1965 om att det är bättre om det kommer 10 personer för mycket i detta regis- ter än 1 för lite. 
 314 
  
 När opinionen mot säkerhetspolisens politiska registreringar växte sig allt starkare från mitten av  
 1960-talet 
  kom emellertid re- geringen att ändra sin officiella ståndpunkt. I samband med att den parlamentariska nämnden i Wennerströmaffären föreslog att säker- hetspolisen inte skulle åläggas några särskilda restriktioner för regi- strering aviserade regeringen en annan åsikt. Enligt en i januari 1968 utfärdad presskommuniké menade regeringen att medlemskap i ett ytterlighetsparti inte skulle registreras automatiskt utan en- dast då särskilda skäl förelåg. I linje med detta budskap föreskrev regeringen i 1969 års personalkontrollkungörelse att säkerhetspoli- 
  
 313 
  
 Citatet är hämtat ur Daniels, Howard:  
  
 Den farliga fredsrörelsen 
 . (SOU 2002:90), s. 82. Med II A:s register menades säkerhetspolisens centralregister (Se Eliasson, Murillo:  
 PM ang säker- hetspolisens organisation  
  
 1945-1972. 
  
 Sekretariatsrapport till Säkerhetstjänstkommissionen 2002). En säkerhetspolis beskrev 1950 - och  
 1960-talets 
  registreringsverksamhet som att vem som helst inom säkerhetstjänsten med en rödpenna kunde förpassa vederbörande in i vårt register ( 
 PM ang synpunkter på registrering av personer med anknytning till politiska ytter- lighetsorganisationer.  
 PM den 30/11 1970. JWK 5:720/7, löpnr 1, s. 2/13. SÄPO). 
  
 314 
  
 PM av Johnson i Malmö till byråchefen Freeman den 19/3 1965. Akt 3:7003, löpnr 11, s. 597/75. SÄPO. 
  
 129 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 sen inte fick registrera personer  
 enbart  
 på grundval av deras organi- sationstillhörighet eller politiska sympatier. 
 315 
  
 Gradvis hade även säkerhetspolisen i Stockholm påverkats till en mer försiktig inställning i registreringsfrågan. Detta kan åskådlig- göras med hur den nybildade organisationen Socialistiska Förbun- det (SF) behandlades ur registreringssynpunkt 1967. I en PM upp- rättad inom säkerhetspolisen i september 1967 beskrivs SF som en organisation som förespråkade valsamverkan mellan Vänsterpartiet kommunisterna och socialdemokraterna inför 1968 års riksdags- mannaval. Enligt promemorian hade organisationen - som bestod av yngre akademiker inom den nya vänstern - troligen tillkommit på initiativ av VPK. Initiativet hade emellertid kategoriskt avvi- sats av den socialdemokratiska partiledningen som betraktade SF som en kommunistisk täckorganisation och man hade med skärpa bl.a. framhållit att medlemskap i SF icke är förenligt med ett medlemskap i SAP. 
 316 
  
 Om säkerhetspolisen hade hållit fast vid den ståndpunkt som Hasselrot formulerade 1960 då han uppmanade till registrering av alla sak- och personförhållanden som kunde tänkas vara av intresse för säkerhetspolisen torde registrering av  
 SF-medlemmarna 
  inte ha tett sig problematisk för säkerhetspolisen. Nu var emellertid de tre promemorieförfattarna - av vilka åtminstone två i andra samman- hang knappast gjorde sig kända för att förespråka att säkerhetspoli- sen skulle minska sitt intresse för den nya vänstern 
 317  
 - mer på sin vakt. I promemorian om SF föreslogs att man skulle gå försiktigt fram i registreringsverksamheten. 
 På grund av att medlemmarna i SF i mycket stor utsträckning är politiskt svårbedömbara anser vi att det f.n. inte är tillrådligt med någon systematisk uppföljning och registrering av or- ganisationens medlemmar. 
 318 
  
 315 
  
 Ibid. Ang regeringens intresse för registreringen av kommunister i början av  
  
 1950-talet 
  samt den kritiska debatten om säkerhetspolisen se Garcia, Murillo:  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
  
 1945-1969 
 . 
  (SOU 2002:88). 
  
 316 
  
 PM angående Socialistiska förbundet (SF)  
  
 av A S, T H och O L den 22/9 1967. HSC 380/67. SÄPO. 
  
 317 
  
 För exempel på T H:s och O L:s engagemang för övervakningen av  
  
 1960-talets 
  nya väns- terrörelser se avsnitten Värnpliktsvägrarrörelsen som hotbild, Svenska Vietnamkommit- tén, Svenska kommittén för Vietnam (SKfV), Övervakningen intensifieras och SDS och PAX i Daniels, Howard:  
 Den farliga fredsrörelsen 
 . (SOU 2002:90). 
  
 318 
  
 PM angående Socialistiska förbundet (SF)  
  
 av A S, T H och O L den 22/9 1967. HSC 380/67. SÄPO. 
  
 130 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 För detta ställningstagande talade tre faktorer. För det första hade den parlamentariska nämnden i Wennerströmaffären ännu inte lämnat sitt betänkande och säkerhetspolisen svävade alltså i okun- nighet om vilka förändringar i registreringsverksamheten som skul- le rekommenderas av nämnden. För det andra hade det inkommit uppgifter som indikerade att SF:s koppling till kommunisterna för- svagats då två av de ledande kommunisterna troligen lämnat or- ganisationen p.g.a. personliga motsättningar inom ledningen. Den tredje faktorn handlade om att en alltför omfattande registrering som eventuellt även kunde inbegripa unga socialdemokrater inom SF kunde öppna för ökad negativ kritik mot säkerhetsavdelningen. 
  
 SF-medlemmar 
  som är aktiva i andra kommu- nistiska sammanhang eller om de på något sätt har förbindelser med öststaterna etc. bör regi- strering dock ske med ställningstagande från fall till fall. Enbart medlemskap i SF anser vi dock f.n. inte tillrådligt, enär avdelningen där- med lätt kan ådraga sig kritik för s.k. åsikts- förföljelse. 
 319 
  
 Enligt förslaget skulle därför endast SF registreras som organisa- tion samtidigt som enskilda styrelsemedlemmar som tidigare inte förekom i centralregistret skulle registreras. 
 Vi anser nämligen att styrelsens medlemmar genom sin ledande ställning har stora möjlig- heter att se den kommunistiska infiltrationen och styrningen av SF, vilket de enskilda med- lemmarna däremot inte har. 
 320 
  
 Då promemorian presenterades vid ett rotelchefssammanträde den 4 oktober 1967 beslutade avdelningschefen Le att den före- slagna tillämpningen skulle gälla tills vidare. 
 321  
 Ett annat exempel på minskad registreringsverksamhet vid denna tid är att det i januari 
  
 319 
  
 Ibid. 
  
 320 
  
 Ibid. 
  
 321 
  
 Handskriven anteckning av Walker på  
  
 PM angående Socialistiska förbundet (SF)  
 den 22/9 1967. HSC 380/67. SÄPO. Se även protokoll från rotelchefssammanträdet (där även Le deltog) den 4/10 1967. RPS/Säk:s arkiv, A I, vol. 1. SÄPO. 
 131 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 1968 beslutades att registreringen av resenärer till Östersjöveckan i DDR skulle upphöra. 
 322 
  
 Även om ledningen för säkerhetspolisen från 1948 fram till mit- ten av  
 1960-talet 
  framhöll att det var bättre med för många än för få uppgifter i centralregistret innebar detta inte att alla uppgifter som fanns antecknade i de register som förvarades vid säker- hetspolisens lokala sektioner och hos Stockholmsavdelningens oli- ka rotlar även kunde återfinnas i centralregistret. Till detta finns det i huvudsak två förklaringar. För det första var det av praktiska skäl en viss tidsmässig eftersläpning från att uppgifter inhämtats lokalt till dess att de rapporterades till centralregistret. För det and- ra fanns det - lokalt och vid de enskilda rotlarna - åtskilliga uppgif- ter om personer som inte rapporterats till centralregistret på grund av att de var alltför knapphändiga. Vid den för kommunistövervak- ningen ansvariga roteln i Stockholm fördes t.ex. ett särskilt register med ofullständiga uppgifter om kommunistsympatisörer som inte rapporterats till centralregistret. 
 Registerverksamheten ute i landet kan åskådliggöras av en rap- port från januari 1955 om det aktuella registreringsläget beträf- fande ytterlighetspersoner (kommunister) inom Norrbottens län av kommissarie Carter vid sektionen i Luleå. Enligt Wuo- pio hade sektionen sedan 1948 insänt registreringsformulär rörande 11 591 personer till Stockholm. Därutöver hade ytterligare 5 885 kommunistsympatisörer identifierats och arbetet med att upprätta formulär över dessa pågick. Luleåsektionen förfogade, enligt Wuo- pio, också över uppgifter om ytterligare 13 217 ytterlighetsbe- lastade personer som ännu inte identifierats. Av dessa hoppades sektionen kunna identifiera 9 888 personer med hjälp av landsfis- kalsdistrikten. Beträffande de övriga 3 329 personerna kände man endast till förnamn och hemort. Dessutom höll sektionen på med att bearbeta ett register som förts av fästningspolisen i Boden 1924- 1942 och som överlämnats till Luleåsektionen av polisen i Boden 1953. Detta register innehöll uppgifter om 15 000 kommunister i Norrbotten och uppgifter om 30 000 - 40 000 kommunister i övri- ga riket. I huvudsak bestod detta register av tidningsurklipp från tidningarna Ny Dag, Folkets Dagblad och Norrskensflamman. 
 323 
  
 322 
  
 Hjort, Howard:  
 Säkerhetstjänsterna och den kommunistiska ungdomen. Från SKU till VUF  
 1945-70 
 . 
  
  Sekretariatsrapport till Säkerhetstjänstkommissionen, s. 20. 
  
 323 
  
 Wuopio till Spi den 31/1 1955. nr S 16/55. SÄPO. För andra exempel rörande det lokala registreringsarbetet se kapitel 6 i Garcia, Murillo:  
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
  
 1945-1969. 
  
 (SOU 2002:88) samt avsnittet Övervakningen på lokal nivå i Daniels, Howard:  
 Den farliga fredsrörelsen 
 . (SOU 2002:90). Det bör noteras att Luleå var ett särfall vad gäller 
 132 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Från mitten av  
 1960-talet 
  fylldes arbetsregistren med noteringar om personer med anknytning till  
 FNL-rörelsen 
  och KFML. Upp- gifterna var föremål för kontinuerlig utredning och kompletterades fortlöpande för att därefter rapporteras till centralregistret. 
 Sammanfattningsvis kan det således konstateras att de lokala sektionerna och enskilda rotlar i sina arbets- eller specialregister kunde förfoga över ett stort registermaterial med uppgifter som endast till en viss del kunde återfinnas i säkerhetspolisens central- register. I arbetsregistren placerades under  
 1950-och 
 1960-talen 
  uppgifter om personer som man inte lyckats identifiera eller vars anknytning till kommunismen betraktades som oklar. 
 324 
  
 Arbetsregistren får en ny funktion 
 När den av regeringen utfärdade personalkontrollkungörelsen trädde i kraft den 1 oktober 1969 var det många inom säkerhetspo- lisen som ansåg att det s.k. åsiktsregistreringsförbudet inte skulle gälla sektionernas och rotlarnas arbetsregister. Denna fråga ut- vecklade sig i viss mån till en dragkamp mellan rotel- och sektions- cheferna å ena sidan och den polisiära ledningen å den andra sidan. Samtidigt som de förra hade synnerligen svårt att acceptera de nya restriktionerna för den politiska registreringen kunde de högre che- ferna inte ge klara besked om hur det framtida arbetet skulle ut- formas. Detta blev uppenbart vid ett föreståndarmöte i början av november 1969. Flera representanter från de lokala sektionerna och de enskilda rotlarna i Stockholm förespråkade då att sektionernas arbetsregister skulle kunna få föras utan hänsynstagande till inne- hållet i personalkontrollkungörelsen. En bärande tanke i detta re- sonemang var att uppgifter för personalkontroll endast fick lämnas ut från centralregistret och att det därför inte var någon skada skedd om uppgifter som inte fick registreras enligt personalkon- trollkungörelsen antecknades i lokala register. Resonemanget sammanfattades på följande sätt av chefen för säkerhetspolisens be- arbetningsbyrå: 
 antalet lokala kommunistregistreringar och att arbetsregistren vid andra sektioner kunde vara av betydligt mindre. 
  
 324  
 Att begreppet arbetsregister användes vid mitten av  
 1960-talet 
  framgår av handlingar till- hörande Säkerhetspolisen i Norrköping. Se Säkerhetspolisen Norrköping. Handlingar tillhö- rande registret, vol. 154, flik 250:09/12. SÄPO. 
 133 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Eftersom sektionerna inte får lämna ut några uppgifter från sina register bör de få registrera allt. 
 325 
  
 Trots att byråchefen Joseph påpekade att åsiktsregistre- ringsförbudet inte var något principiellt personalkontrollproblem och att det inte avsåg registrering endast för personalkontroll utan registrering över huvud taget menade flera befattningshavare att arbetsregistren skulle få föras enligt den rutin som inarbetats sedan decennier tillbaka. Kommissarie K från Falun hävdade t.ex. att sektionerna bör få ha sina register som tidigare. Den befattnings- havare som sedan många år var ansvarig för registrering av kom- munister vid Stockholmsavdelningen såg heller ingen anledning till att tidigare arbetsmetoder skulle förändras, oaktat att gränsen för vad som fick föras in i centralregistret hade skärpts. I arbetsregist- ren skulle man, enligt befattningshavarens förslag, kontinuerligt kunna samla anteckningar om personer som gjorts  
 enbart  
 av det skälet att dessa hyste samhällsomstörtande politiska åsikter. An- teckningarna skulle behållas i arbetsregistret och kompletteras fram till dess att de samlade uppgifterna nått upp till den gräns som krävdes för registrering i centralregistret. 
 I allmänhet får vi först obetydlig politisk in- formation om en person, otillräcklig för regi- strering enligt kungörelsen. Vi bör dock spara den. Sedan kommer ofta ytterligare informa- tion men kanske ändå inte tillräcklig för regi- strering. Den bör också sparas. Därefter får man måhända mera information tillräcklig för registrering i centralregistret. 
 326 
  
 Att han hade uttryckligt stöd för denna uppfattning hos sina kolle- ger återkommer jag till nedan. Här kan tilläggas att förslaget - en- ligt protokollet - inte mötte några motargument från ledningens sida. Avdelningschefen Le meddelade endast att det pågick tolkning av uttrycket enbart och att han inte kunde ge närmare besked i saken. En kommissarie utryckte emellertid farhågor för att 
  
 325 
  
 Diskussionsinlägg av chefen för bearbetningsbyrån L P L. Protokoll från föreståndarmöte i Stockholm 4 - 7 november 1969. HSC nr 660/69. SÄPO. 
  
 326 
  
 Förslaget - som väckte uttryckligt gillande hos befattningshavaren L från sektionen i Vä- nersborg - återfinns i protokoll från föreståndarmöte i Stockholm 4 - 7 november 1969. HSC nr 660/69. SÄPO. 
  
 134 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 parlamentarikerna i RPS:s styrelse eventuellt skulle ha invändningar mot att arbetsregistren användes på det sätt som föreslagits. 
 327 
  
 En av Jones första stora arbetsuppgifter på posten som chef för säkerhetsavdelningen blev att försöka ordna upp registre- ringsverksamheten. En knäckfråga blev då att utreda vilka möjlig- heter som fanns för att samla in och spara information om med- borgarnas politiska åsikter och organisationstillhörighet på ett sätt som inte kom i konflikt med föreskrifterna i personalkontrollkun- görelsen. Vid en konferens för sektions- och rotelchefer i novem- ber 1970 tog Bishop upp frågan i sitt inledningsanförande och avi- serade samtidigt att det under konferensen skulle delas ut ett för- slag till nya tjänsteföreskrifter för registreringen. Konferensen skulle därmed utgöra en kontrollstation där innebörden av för- slaget skulle diskuteras. I anförandet konstaterade Bishop att sä- kerhetspolisens registreringsverksamhet reglerades dels av 1965 års polisregisterlag, dels av 1969 års personalkontrollkungörelse. Enligt dessa författningar fick säkerhetspolisen i register anteckna upp- gifter som behövdes för verksamheten samtidigt som den politiska registreringen inskränktes av åsiktsregistreringsförbudet. För Bishop som framhöll som sin övertygelse att vi måste tolka de här föreskrifterna strikt juridiskt var det emellertid lika viktigt att notera vad som  
 inte  
 angavs i författningarna. Han gjorde då en po- äng av att det saknades formuleringar om vad ett polisregister fy- siskt egentligen var för något och vad som i huvudsak karaktä- riserade ett sådant. Därmed kunde således myndigheten själv - inom vissa ramar - avgöra i vilka fall som registerbegreppet var til??lämpligt. I ett försök att klargöra frågan delade Bishop upp det av säkerhetspolisen insamlade informationsmaterialet i två ka- tegorier. Den ena kategorin utgjordes av det material som återfanns i det som vi menar med polisregister och som registrerats i enlig- het med de gällande författningarna. I den andra kategorin åter- fanns de minnesanteckningar och spaningsmeddelanden som en ut- redningsman samlade på för sitt speciella arbete - det är inte regis- ter i den här bemärkelsen. Detta uteslöt emellertid inte att detta arbetsmaterial systematiserades på så sätt att enskilda uppgifter gjordes sökbara och därmed också blev ett register. 
  
 327  
 Se uttalande av bl.a. Vinge och  
 T-B 
  vid föreståndarmöte i Stockholm 4 - 7 november 1969 (HSC nr 660/69. SÄPO). Se även Dean, Williams:  
 Personalkontrollkungörelsen och dess tillämpning inom SÄPO  
  
 1969-1974. 
  
 Sekretariatsrapport till Säkerhetstjänstkommissionen 2002, s.  
 19-20. 
  
 135 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Det skall alltså vara hans arbetshandlingar, så- dant som gör det möjligt för honom att arbeta. Många har kanske uppgifter i huvudet, men har man inte det torde det naturligtvis vara tillåtet att samla det i mappar eller enklare kortregis- ter. 
 328 
  
 Vad som, enligt Bishop, avgjorde om ett register inom säkerhets- polisen kunde anses vara reglerat i författningarna var således dess tillgänglighet. Om en enskild befattningshavare förde egna register behövde denne inte följa de regler som gällde för de register som även var tillgängliga för andra befattningshavare. Resonemanget kunde därmed lätt tolkas som ett medgivande till att den politiska registrering som förbjudits i personalkontrollkungörelsen nu i en annan form kunde fortgå som tidigare. Enligt Bishop skulle detta emellertid vara en felaktigt tolkning. 
 Men då är det viktigt att slå fast det får inte vara någon form av systematiskt samlande av uppgifter beträffande organisationer eller an- nat, som man av något skäl inte för in i det sto- ra registret. Det är inte det det är frågan om. Det får inte vara någon systematisk bearbet- ning som ett slags biregister till ett centralre- gister. Och vad det definitivt inte får vara, det får inte vara ett register som innehåller upp- gifter som vi av någon anledning inte får regi- strera i det centrala registret. På den punkten råder ingen oklarhet. 
 329 
  
 Så långt i Holmérs anförande gavs således klara besked om att det hos enskilda befattningshavare inte fick förekomma registreringar av uppgifter som inte fick registreras i centralregistret. Av det ovan sagda torde det framgå att personalkontrollkungörelsens förbud att registrera personer enbart på grund av organisationstillhörighet el- ler att de på annat sätt gett uttryck för politisk uppfattning - som Bishop kallade det politiska grönområdet - även skulle gälla des- sa  
 minnes-, 
  spanings- eller arbetsregister. När Bishop i slutet av 
  
 328 
  
 Utskrift av Jones inledningsanförande vid sektions- och rotelchefskonferensen den  
  
 17-20 
  november 1970. JWK 5:720/6, löpnr 8. SÄPO. 
  
 329 
  
 Ibid. 
  
 136 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 anförandet kom in på konkreta frågor rörande gränserna för re- gistrering av personer inom  
 FNL-rörelsen 
  blir emellertid budska- pet ett annat. 
 Vi vet alla att inom FNL så dväljs det mycket folk, många som har extrem, politisk uppfatt- ning, och många som har tämligen normal po- litisk uppfattning, om uttrycket tillåtes. Det finns alltså både vita, gröna, blåa och röda inom  
 FNL-kretsarna. 
  Det är alltså uppenbart, enligt min uppfattning, att medlemskap eller sympatibevis mot FNL inte är tillräckligt för att registrera vederbörande. Det vore att göra våld mot den andra paragrafen. Däremot är det naturligtvis en inkörsport för en kontroll, är vederbörande dessutom revolutionär i någon utsträckning eller inte? Det är alltså ett klientel som vi måste följa upp. Det vet ni erfaren- hetsmässigt att där finns det en del att hämta, och det är sådana som man naturligtvis i vissa lägen måste föra spaningsanteckningar över för att kunna hålla reda på. Zavala grabb är  
 FNL-are. 
  Låt oss se då, om han är revolutio- när, men han skall inte in i registret förrän han har dokumenterat sin revolutionära inställning på något sätt. 
 330 
  
 Med  
 FNL-exemplet 
  öppnade Bishop möjligheten för att föra ar- betsregister på det sätt som förespråkats av den för kommunistre- gistreringen i Stockholm ansvarige befattningshavaren ett år tidi- gare. Avdelningschefen hade därmed sanktionerat att iakttagelser som enligt säkerhetspolisens tolkning av personalkontrollkungö- relsen inte fick föras in i polisregister som t.ex. Zavala grabb är  
 FNL-are 
  kunde registreras som arbetsanteckningar av befatt- ningshavarna. 
 Holmérs anvisningar i november 1970 gick helt i linje med reg- lerna i den tjänsteföreskrift för registreringen (HT 16) som trädde i kraft den 1 januari 1971. I HT 16 infördes särskilda bestämmelser 
  
 330  
 Ibid. 
 137 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 beträffande säkerhetspolisens arbetsanteckningar. Under rubriken Minnesanteckningar (HT 16, punkt 6) stod följande att läsa: 
 I spaningsarbetet är det ofta nödvändigt att systematiskt bearbeta vissa företeelser, tips, iakttagelser och andra uppgifter. Arbetet un- derlättas och effektiviseras ofta, särskilt i större utredningar, genom att utredningsmannen kronologiskt gör vissa minnesanteckningar el- ler för enklare kortregister. Sådana anteck- ningar eller register är inte att jämställa med polisregister enligt polisregisterlagen och är inte heller underkastade bestämmelserna i per- sonalkontrollkungörelsen. De är i stället att betrakta som arbetsmaterial. Sådant material skall enligt AF/SÄK p 9 förstöras så snart det inte längre behövs. 
 331 
  
 Denna formulering i HT 16 utgör ett viktigt formellt steg i säker- hetspolisens försök att komma runt personalkontrollkungörelsens förbud mot att registrera personer enbart på grund av deras poli- tiska åsikter eller organisationstillhörighet. 
 Sektionernas osäkerhet om hur registreringsverksamheten skulle utformas försvann emellertid inte i och med utfärdandet av HT 16. Det torde därför ha varit med viss tacksamhet som de mottog någ- ra handfasta råd från kommissarie K vid säkerhetssektionen i Falun dels muntligt vid en sektions- och rotelchefskonferens i Billingehus i Skövde i maj 1971, dels skriftligt i promemorieform några veckor senare. Kommissarie K presenterade då fyra principer som - enligt hans tolkning av HT 16 - skulle utgöra grund för säkerhetspolisens personregistreringar. Av dessa registreringsprinciper vilka benämn- des  
 uppföljningsprincipen 
 ,  
 kontaktprincipen 
 , s 
 amhällsomstörtnings- principen  
 och  
 skyddsklassprincipen  
 är den första och viss mån den tredje av särskilt intresse här. 
  
 Samhällsomstörtningsprincipen  
 var vägledande för den registre- ring som utfördes enligt bilaga 1 till HT 16. 
 332  
 Enligt denna princip fick registrering i centralregistret ske av medlemmar i eller sympa- 
  
 331 
  
 Anvisningar för de polisiära säkerhetstjänstens register, personalkontrollkungörelsen m.m. 
  
 17/12 1970 (HT 16) p. 5.1. SH nr 1/70, Tjänstemeddelandepärmen. SÄPO. 
  
 332 
  
 Registreringsprinciper personregistrering  
 (tablå) av kommissarie K i Falun den 3/3 1971 
 . 
  
 WF SH 540/70. Säkerhetssektions i Göteborg arkiv, JWK 5:770. SÄPO. 
 138 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 tisörer med de i bilagan drygt tjugo uppräknade organisationerna som enligt säkerhetspolisen kunde betraktas som samhällsfientliga. 
  
 Uppföljningsprincipen  
 skulle tillämpas vid registrering av perso- ner om vilka det fanns uppgifter eller indikationer av viss bety- delse men så diffusa, att man inte kan avgöra, i vilken riktning indi- kationerna kan komma att utveckla sig. I vissa fall kunde personer föras in i centralregistret på grundval av uppföljningsprincipen. Detta kunde t.ex. gälla personer som innehade säkerhetskänsliga befattningar och missbrukade alkohol eller narkotika, hade dålig ekonomi eller vistats utomlands. I andra fall kunde dessa indikatio- ner emellertid inte registreras centralt. Detta gällde de fall då sä- kerhetspolisen hade politiska uppgifter om en person som antydde sympatier med organisationerna som omnämndes i HT  
 16-bilagan. 
  Med stöd av HT 16:s instruktioner om minnesanteckningar kunde således, enligt kommissarie K, ett stort antal personer enligt upp- följningsprincipen bli föremål för politisk registrering i lokala ar- betsregister. 
 333 
  
 Att dessa arbetsregister kunde bli betydligt mer omfattande än det som i tjänsteföreskriften omnämns som kronologiskt ordnade minnesanteckningar eller enklare kortregister framgår av att kom- missarie K också tipsade om hur arbetsregistret skulle göras sök- bart genom ett system med kodade flexoremsor. Koderna skulle exempelvis kunna ange om personen tillhörde FNL och var på glid in i KFML samtidigt som de skulle utgöra en effektiv sökväg in i registermaterialet. 
 334 
  
 Även om de av kommissarie K föreslagna registreringsprinci- perna vann anslutning bland de befattningshavare som var direkt inblandade i den politiska övervakningen av svenska medborgare var det dock inte självklart att säkerhetspolisens ledning skulle ac- ceptera denna något långtgående tolkning av tjänsteföreskrifterna. För sektions- och rotelpersonalen var det därför viktigt att få klart för sig vad ledningen ansåg om saken. I detta syfte formulerade K på hösten 1971 ytterligare en promemoria i ämnet. I promemorian - som tillställdes polisintendenten Taylor - tog K upp de praktiska registreringsproblem som skulle kunna få sin lösning om hans tolkning av HT 16 godkändes av ledningen. Samtidigt klar- gjordes att han var medveten om att den av honom rekommende- 
  
 333 
  
 Kommentarer till tablån Registreringsprinciper för personregistrering  
  
 av kommissarie K i Falun den 3/3 1971 den 26/5 1971 
 .  
 WF SH 540/70. Säkerhetssektions i Göteborg arkiv, JWK 5:770. SÄPO. 
  
 334 
  
 Ibid. 
  
 139 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 rade ordningen kunde anses strida mot personalkontrollkungörel- sen. 
 Svårigheter uppstår vid den lokala registrering- en, då ett fall med svag indikation befinner sig på uppföljningsstadiet och pilen pekar på sam-  
 hällsomstörtnings-principen. 
  Inkommer ytter- ligare någon eller några liknande indikationer, kan vederbörande vara mogen för registrering på HT  
 16-blankett 
  enligt  
 samhälls-omstört- 
  ningsprincipen. Innan fallet är moget för sådan registrering, kan anteckningarna kanske vid en sträng juridisk bedömning anses strida mot personalkontrollkungörelsen. HT 16 punkt 6 visar på möjligheten att föra minnesanteck- ningar m.m. på bl.a. enklare kortregister. Jag vill i detta sammanhang rekommendera flexo- register, som icke nämnts under denna punkt, med hänvisning till grundhandlingen. Detta skulle innebära, att man vid sektionerna och rotlarna finge föra ett särskilt register för såda- na fall, vilket ganska lätt kan åstadkommas. En idealisk lösning på detta problem vore, om man kunde betrakta registren vid sektionerna och rotlarna som arbetsmaterial enligt punkt 6, varigenom dessa bleve undantagna bestämmel- serna i personalkontrollkungörelsen. Dessa re- gister fungerar ju strängt taget som arbetsma- terial, eftersom ingen uppgiftsutlämning från dem får ske. 
 335 
  
 När Hughes vid en sektions- och rotelchefskonferens i november 1971 uttalade sig i frågan gjorde han inga invändningar mot kom- missarie K:s förslag om förandet av arbetsregister. Han tycks emel- lertid i viss mån ha varit oroad för att arbetsregistren skulle ut- vecklas till att bli alltför omfattande. Enligt Hughes fick det t.ex. 
  
 335  
 Synpunkter på registergallring i syfte att bringa specialregister vid AS och lokala register vid sektionerna i överensstämmelse med personalkontrollkungörelsen.  
 PM 7/10 1971 av kommissa- rie K i Falun samt skrivelse från sektionen i Falun till Silva den 8/10 1971. Att kom- missarie K:s idéer hade stöd från kollegerna framgår av ett protokoll från en konferens angå- ende uppföljning av de samhällsomstörtande organisationernas verksamhet m.m. den  
  
 25-27 
  
  oktober 1971. JWK 5:720/6, löpnr 2, s. 21. SÄPO. 
  
 140 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 inte bli så att samtliga tidigare registrerade kommunister som inte längre fick vara kvar i centralregistret överfördes till arbetsregist- ren. Då en befattningshavare vid kontrasubversionsroteln påpekat att om de gamla  
 VPK-arna 
  återigen skulle bli aktuella så skulle ett sammandrag i form av en resumé skickas in till Stockholmsavdel- ningen för registrering i centralregistret fick Hughes anledning att förtydliga sig på denna punkt. 
 i och med att uppgifter om en person tas bort från registret skulle det vara önskvärt att man även kunde ta bort vederbörande från vårt minne, enär uppgifterna inte får komma till an- vändning. 
 336 
  
 Även om säkerhetspolisens ledning i stort sett var överens med sektions- och rotelpersonalen om vad som fick föras in i arbetsan- teckningarna så fanns det fortfarande vissa oklara punkter. Detta gällde dels omfattning av detta arbetsmaterial, dels arbetsregist- rens fysiska form. Dessa frågor var ännu på hösten 1972 föremål för återkommande diskussioner. Ledningen drev då en försiktig linje som gick ut på att enskilda befattningshavare kunde få syste- matisera detta material i enklare kortregister. Detta budskap pre- senterades såväl vid konferenser som i tjänsteföreskriften HT 16. Samtidigt menade sektions- och rotelpersonalen, med kommissarie K i Falun i spetsen, att registreringsarbetet i så liten utsträckning som möjligt skulle påverkas av personalkontrollkungörelsens re- striktioner och i stort fortgå i samma omfattning som tidigare om än i något förändrade former. Enligt denna uppfattning skulle sys- tematiseringen och registreringen av arbetsanteckningar bli mer ef- fektiv om man kunde använda flexoregister. Därmed skulle ar- betsanteckningarna också bli tillgängliga för flera befattningshavare inom säkerhetspolisen. 
 Under år 1973 fick i huvudsak den arbetspraxis rörande arbets- registren som förespråkats av kommissarie K ledningens godkän- nande. Vad JO och regeringen ansåg om saken skall jag återkomma till nedan. Den 1 juli 1973 ersattes HT 16 av en ny tjänsteföreskrift för säkerhetspolisens registrering (HT 19). I jämförelse med styck- et om minnesanteckningar i HT 16 gav punkten 3.4 i HT 19 om arbetsanteckningar mer explicit stöd till den av kommissarie K fö- 
  
 336  
 Protokoll från sektions- och rotelchefskonferens i Stockholm den  
 16-19/11 
  1971. JWK 5:720/6., löpnr 3, s. 23. SÄPO. 
 141 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 respråkade uppföljningsprincipen vid övervakningen av politiska ytterlighetsgrupperingar: 
 Arbetsanteckningar 
 För utredning huruvida förutsättningarna för anteckning av en person i säkerhetsavdelning- ens register föreligger må arbetsanteckningar göras angående person beträffande vilken skä- lig anledning finns att anta att någon förutsätt- ning för registrering är uppfylld. Sedan utred- ning slutförts skall, därest förutsättning för re- gistrering inte föreligger, arbetsanteckningarna omedelbart förstöras. 
 337 
  
 Kommissarie K:s förslag om att allt registermaterial som förvarades vid sektionerna kunde betraktas som arbetsmaterial fick emellertid inget stöd i tjänsteföreskriften. I HT 19 föreskrevs att de lokala registren inte fick innehålla uppgifter som inte återfanns i central- registret i Stockholm. Arbetsregistren å ena sidan och central- och sektionsregistret å andra sidan skulle således såväl begreppsmässigt som fysiskt hållas åtskilda. Detta inskärptes för personalen av Bishop vid flera tillfällen. Vid en intern konferens om övervak- ningen av de politiska ytterlighetsgrupperna - i december 1973 – motiverade han denna regel med att risken för kritik mot alltför vidlyftig registrering skulle minimeras: 
 Vi måste hålla registret och arbetsanteckning- arna fysiskt åtskilda på sådant sätt att vi inte blir misstrodda vid en inspektion, besök eller liknande. Vi får inte misstros för att blanda ihop de olika uppgifterna. Alltså ännu en gång: man måste hålla registret och arbetsanteck- ningarna åtskilda. 
 338 
  
 337 
  
 Avskrift av tjänsteföreskrift HT 19 ang anvisningar för den särskilda polisverksamhetens register, personalkontroll m.m., den 10/9 1973. Simon pärm. SÄPO. 
  
 338 
  
 Avdelningschef Jones anförande rörande tjänsteföreskrift HT 19 vid konferens angående uppföljning av de politiska ytterlighetsgruppernas verksamhet m.m. den  
  
 4-6 
  de- cember 1973 i Stockholm. JWK 5:720/6, löpnr 5. SÄPO. De instruktioner om förandet av arbetsanteckningarna som Bishop lämnade vid detta tillfälle kom att åberopas vid flera till- fällen under  
 1970-talet 
  (se t.ex.  
 Synpunkter på systemförändringar i centralregistret 
 . PM den 11/11 1976 (Avdelningschefens arbetspapper  
 1976-1984, 
  RPS/Säk:s arkiv Ö IX, vol. 4. SÄPO.). 
 142 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Vid konferensen kom Bishop även in på frågan om arbetsanteck- ningarna kunde göras sökbara med hjälp av flexoremsor. På denna punkt gavs sektionerna full frihet att systematisera sina arbetsan- teckningar på det sätt som de ansåg vara mest praktiskt. Huvudsa- Freeman var att arbetsregistren separerades från sektionsregistren. 
 Vill man ha flexoregister är man tvungen att ha två olika flexosystem. På en del håll använder man sig inte av flexosystem utan använder A  
 4-pärmar 
  så har man kanske en klarare fysisk åtskillnad mellan register och arbetsanteck- ningar, men det är givetvis inget som hindrar att man har separata flexosystem, fast då är man också tvungen att se till att systemen verkligen är avgränsade, så att det aldrig kan påstås att vi lättvindigt även sneglar på arbets- anteckningarna och använder oss av dem i per- sonalkontrollsammanhang. 
 339 
  
 Istället för att tala om vad arbetsanteckningarna inte  
 fick  
 vara fram- höll han vad dessa inte  
 behövde  
 vara. 
 Arbetsanteckningarna behöver inte vara sär- skilt systematiskt samlade, en del finns kanske i huvudet, en del i ett anteckningsblock eller ett kortregister, eller eventuellt någon annan form av register på sektionen. Det finns inget krav på att arbetsanteckningarna ska föras i form av register, men denna form kan visa sig mest praktisk. Om man t.ex. får in uppgifter om att en person hyser sympatier för en aktu- ell organisation, får man göra en liten notering om vad personen heter och andra data och se- dan stoppa in honom i sina arbetsanteckningar, för att se om personen så småningom blir kva- lificerad för att komma in i registret. 
 340 
  
 339 
  
 Avdelningschef Hans Holmérs anförande rörande tjänsteföreskrift HT 19 vid konferens angående uppföljning av de politiska ytterlighetsgruppernas verksamhet m.m. den  
  
 4-6 
  de- cember 1973 i Stockholm. JWK 5:720/6, löpnr 5. SÄPO. 
  
 340 
  
 Ibid. 
  
 143 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Den enda restriktionen rörande formerna för förandet av arbets- anteckningar var således att dessa inte fick förvaras tillsammans med sektionsregistret. I övrigt kunde systematiserandet av arbets- anteckningar i register styras av rotlarnas och sektionernas behov av information om personers eventuella tillhörighet till de överva- kade politiska organisationerna. Det var således inget som hindrade att uppgifter som enligt regeringens öppna brev i september 1972 och hemliga brev i april 1973 inte längre fick registreras i centralre- gistret istället fördes in i arbetsanteckningarna. Enligt protokollet från en sektions- och rotelchefskonferens i maj 1973 sammanfat- tade Bishop detta förhållande på följande sätt: 
 Bishop fastslog dessutom att vi får i princip registrera vad vi vill som behövs för verksam- heten, det är bara skäl att skilja registret och arbetsanteckningarna åt, när det gäller det po- litiska grönområdet. 
 341 
  
 Vid ett annat tillfälle instruerade Bishop sina underlydande om att personer, som enligt HT 16 hade varit registreringsbara i centralre- gistret, fortsättningsvis kunde registreras i arbetsanteckningarna. Bishop poängterade då att sympatisörer till de revolutionära orga- nisationerna som enbart ägnade sig åt sedvanlig föreningsverk- samhet bl.a. genom att deltaga i opinionsmöten och liknande inte fick registreras i centralregistret enligt regeringens föreskrifter. Det fanns dock inga hinder mot att sympatisören registrerades i arbetsregistret - vi får inte registrera honom, men däremot föra in honom i våra arbetsanteckningar. 
 342 
  
 341 
  
 Protokoll från sektions- och rotelchefskonferens i Ulriksdal den 22 - 25 maj 1973. JWK 5:720/6, löpnr 4. SÄPO. 
  
 342 
  
 Avdelningschef Hans Holmérs anförande ang tjänsteföreskrift HT 19 vid konferens an- gående uppföljning av de politiska ytterlighetsgruppernas verksamhet m.m. den 4 - 6 decem- ber 1973 i Stockholm. JWK 5:720/6, löpnr 5. SÄPO. 
  
 144 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Arbetsregistrens form och innehåll 
 Redogörelsen ovan behandlar de diskussioner om arbetsanteck- ningarna som fördes under åren  
 1969-1973 
  där sektions- och rotel- chefer drev på för att registreringsarbetet i så liten utsträckning som möjligt skulle påverkas av personalkontrollkungörelsens åsiktsregistreringsförbud. Ledningen för säkerhetspolisen försökte i viss mån hålla emot men visade samtidigt stor förståelse för kra- ven från befattningshavarna. I diskussionerna som utmynnade i att den senare gruppens önskemål i stor utsträckning blev beaktade går det att urskilja fyra teman som frågan om arbetsanteckningarna kretsade kring: 
  
 1. 
  
 Innehållet  
 i arbetsanteckningarna, 
  
 2. 
  
 Arbetsanteckningarnas  
 tillgänglighet/sökbarhet 
 , 
  
 3. 
  
 Tidsgränsen  
 för hur länge arbetsanteckningarna fick sparas, 
  
 4. 
  
 Legalitet och/eller sanktion  
 från regeringen och kontrollorganen. 
 Med utgångspunkt från dessa teman skall jag i detta avsnitt redo- göra för säkerhetspolisens arbetsanteckningar under 1970- och  
 1980-talen. 
  
 Innehållet 
 I frågan om  
 innehållet  
 i arbetsregistren och i vilken mån som säker- hetspolisen skulle få spara på uppgifter som man ansåg sig behöva men som inte fick registreras i centralregistret tycks ledningen ha varit överens med de lägre befattningshavarna. Holmérs uttalande i november 1970 om att arbetsanteckningarna skulle utgöra en viktig mellanstation för att exempelvis utreda i vilken mån personer som konstaterats vara  
 FNL-are 
  också hade revolutionär inställning och därmed även kunde föras in i centralregistret mottogs med gillande av personalen. 
 343  
 Innehållsmässigt skulle begreppet arbetsanteck- ningar användas uteslutande för registrering av politiska uppgifter 
  
 343  
 Enligt ett yttrande av registreringsexperten B vid den rotel som ansvarade för kommu- nistövervakningen var det av Bishop givna exemplet Keith grabb är  
 FNL-are, 
  låt oss då se om han är revolutionär en bra illustration på avgränsningen mellan centralregistret och arbetsanteckningarna. Protokoll från sektions- och rotelchefskonferens i Stockholm den 16 - 19 november 1971. JWK 5:720/6, löpnr 3, s. 23. SÄPO. 
 145 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 enligt kommissarie K:s ovannämnda uppföljningsprincip. Hol- mér framhöll därvidlag att det var viktigt att hålla isär begreppen arbetsanteckningar och spaningsanteckningar och klargjorde att de spaningsanteckningar som gjordes då det fanns konkreta brottsmisstankar utan hinder kunde registreras i sektions- och cen- tralregistret. 
 Spaningsanteckningar kan t.ex. vara anteck- ningar från spaningar i vanligt spionmål. Ar- betsanteckningar är de glödande kol ni samlar på någons huvud för ev. senare registrering för politisk omstörtande verksamhet. 
 344 
  
 Vad var det då för uppgifter som noterades i arbetsanteckningarna och med Holmérs ord utgjorde det glödande kol som samlats på någons huvud? Empiriska exempel på arbetsanteckningar återfinns i handlingar som upprättats vid säkerhetssektionen i Norrköping och som senare har lämnats in till SÄPO:s arkiv i Stockholm. En stor del av de arbetsanteckningar som gjordes i början av  
 1970-talet 
  består av uppgifter om  
 FNL-sympatisörer. 
  I Banks  
 Den farliga fredsrörelsen  
 återfinns åtskilliga exempel på personer som in- fördes i arbetsregistret enbart på grund av att de förekommit i  
 FNL-sammanhang 
  under åren  
 1968-1973. 
 345 
  
 Med tanke på att JO i augusti 1972 sade sig kunna tillbakavisa påståenden i pressen och eljest genom att konstatera att med- lemskap i  
 FNL-grupp 
  eller deltagande i  
 FNL-aktivitet 
  inte i och för sig föranleder registrering, finns det anledning att här nämna några axplock av de uppgifter som fördes in i Norrköpingssektionens ar- betsregister från 1972 och framåt i tiden. 
 346  
 I handlingarna från Norrköping är det särskilt noterat att vissa namn skulle få en rem- sa och därmed bli en sökbar uppgift i arbetsregistret. 
 * I en artikel i Veckorevyn 1972 kunde säkerhetspolisen läsa ett re- portage om tre personer som flyttat ut på landet för att odla biody- namiska grönsaker där det framgick att reportern sett en stor 
  
 344 
  
 Avdelningschef Hans Holmérs anförande rörande tjänsteföreskrift HT 19 vid konferens angående uppföljning av de politiska ytterlighetsgruppernas verksamhet m.m. den  
  
 4-6 
  de- cember 1973 i Stockholm. JWK 5:720/6, löpnr 5. SÄPO. 
  
 345 
  
 Se avsnittet om övervakningen av  
  
 FNL-rörelsen 
  i Daniels, Howard.  
 Den farliga fredsrörelsen.  
 (SOU 2002:90). 
  
 346 
  
 Uttalandet återfinns i JO:s ämbetsberättelse för år 1973, s. 86. 
  
 146 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 FNL-affisch 
  i förstugan. Samtliga tre registrerades som  
 FNL-are 
  i arbetsregistret. 
 347 
  
 * 
  
 När Norrköpings  
  
 FNL-sånggrupp 
  skivdebuterade 1974 och uppmärksammades i lokalpressen infördes uppgifter om samtliga gruppmedlemmar i arbetsregistret. Några var kända sedan tidigare medan andra nyregistrerades. 
 348 
  
 * 
  
 Med hjälp av en skriftlig inbjudan till ett av Norrköpings FNL- grupp anordnat informationsmöte om det  
  
 SIDA-finansierade 
  Bai  
 Bang-projektet 
  i Vietnam 1976 nyregistrerades tre personer i ar- betsregistret på grund av anknytning till FNL. 
 349 
  
 Exempel på innehåll i arbetsregistren återfinns också i det material som skickades in till Stockholm vid en inventering av arbetsanteck- ningarna rörande KPML(r) under åren  
 1981-1982. 
  Det totala anta- let personer som vid sektionerna och vid kontrasubversionsroteln i Stockholm var registrerade i arbetsregister på grund av tillhörighet till KPML(r) uppgick då till 1 402 stycken. Vid inventeringen kun- de sektionen i Östersund redovisa arbetsanteckningar som innehöll uppgifter om personernas namn, personnummer och adress samt bl.a. följande omständigheter: 
  
 * 
  
 Enligt uppgift från annan säkerhetssektion var A prenumerant på Proletären. 
  
 * 
  
 B hade samlat medicinsk litteratur som 1977 sänts till Barron. 
  
 * 
  
 H som var anställd vid SAAB hade  
  
 KPML(r)-affischer 
  uppsatta i lägenheten 
  
 347 
  
 En av dessa registreringar kompletterades med fullständiga personuppgifter på blanketten. Säkerhetspolisen Norrköping. Handlingar tillhörande registret. vol. 154, flik 250:09/12 s. 
  
 109. 
  
 SÄPO. 
  
 348 
  
 Se anteckningar på tidningsurklipp från 1974. Säkerhetspolisen Norrköping. Handlingar tillhörande registret. vol. 154, flik 250:09/12 s. 126. SÄPO. 
  
 349 
  
 Anteckningar på  
  
 FNL-gruppens 
  inbjudan. (Säkerhetspolisen Norrköping. Handlingar tillhörande registret. vol. 154, flik 250:09/12 s. 141. SÄPO). Intresset för FNL höll således i sig ända fram till 1977 då TT rapporterade att radion i Barron meddelat att organisationen in- förlivats i massorganisationen Fosterländska fronten (Tidningsklipp klistrat på FNL- aktens sista sida. Säkerhetspolisen Norrköping. Handlingar tillhörande registret. vol. 154, flik 250:09/12 s. 144. SÄPO). Enligt en anteckning från 1978 skulle Alla Ap med enbart FNL makuleras (Säkerhetspolisen Norrköping. Handlingar tillhörande registret. vol. 154, flik 250:09/12 s. 95a. SÄPO.). Eftersom materialet inte har gallrats torde anteckningen bety- da att flexoremsorna dvs. sökingångarna till arbetsregistret skulle förstöras. 
 147 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 * 
  
 L som enligt tillförlitliga uppgifter sympatiserade med KPML(r) och ofta setts i bokhandeln Röda Stjärnan 1973 hade 1979 i en artikel i en lokaltidning kritiserat den kommunala hand- läggningen av barnomsorgsfrågan. 
  
 * 
  
 R hade i en tidningsartikel 1981 sagt nej till större syskongrup- per och byråkratin det enda som inte utarmas och rest till Kam- puchea. 
  
 * 
  
 S hade 1978 genom KPML(r):s partiexp. beställt 5 ex. av parti- programmet. 
  
 350 
  
 Av arkivmaterialet framgår också att sektionerna kunde rekvirera passfotografier av de personer som registrerats i arbetsanteckning- arna. I maj 1974 begärde t.ex. Karlskronasektionen fotografier i två exemplar på fyrtio namngivna personer som var föremål för un- dersökning enligt HT 19. 
 351  
 Med hjälp av andra listor med beställ- ningar av passfotografier från sektionerna och arbetsanteckningar som återfunnits i personakter i SÄPO:s arkiv går det att redovisa fler exempel. 
  
 * 
  
 I maj 1979 beställdes passfoto av en person som var registrerad i arbetsregister på grund av att han 1978 varit aktiv i en musikföre- ning vars styrelse sades ha ett stort inslag av  
  
 KPML(r)-sympatisö- 
  rer. Personens bil hade 1979 setts parkerad i anslutning till en lokal där KPML(r) hade distriktsmöte. I arbetsregistret antecknades där- efter att han 1981 varit en av vinnarna i Röda Stjärnans mållotteri. 
 352 
  
 * 
  
 I januari 1974 beställdes ett passfoto av en person som enligt en sektions arbetsregister i december 1973 varit initiativtagare till en demonstration mot anhållandena i  
  
 IB-affären. 
  Därefter registrera- des följande uppgifter i arbetsregistret: 
 1974 ingick NN i FiB/kulturfronts styrelse. Samma år var NN kontaktman vid Fria Proteaterns framträdande i en stad i södra Sverige. NN hade också varit synlig i bokhandeln Oktober. 
  
 350 
  
 Se handlingar i KPML(r):s huvudakt (ärende SH 1790/81) SAK  
  
 701301-4274, 
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 351 
  
 Se skrivelse i JWK 5:721b/11, löpnr 1, s. 4. SÄPO. 
  
 352 
  
 Personen registrerades som medlem i KPML(r) 1982. (Personakt Bradley, s. 4 samt Beställning av passfoto den 16/8 1979 i JWK 5:721 b/7, löpnr 1, s. 21. SÄPO). 
  
 148 
 SOU 2002:89 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 1975 hade han varit lokal kontaktman för tidningen FiB/Kulturfront. 
 1977 hade NN som ordförande i en filmstudio träffat representan- ter för Sovjetexportfilm. Han hade också varit ansvarig för en te- madag om DDR:s samhällsliv vid en skola då representanter från DDR varit närvarande. 
 1978 var han initiativtagare till bildandet av föreningen Arbetar- kultur samtidigt som han medverkade i VPK:s lokala kultur- och programutskott. 
 1981 hade NN deltagit vid det partibildande mötet i Örebro då Miljöpartiet blev till. 
 353 
  
 * 
  
 I augusti 1979 beställdes ett passfoto av en person som ett år tidi- gare - vid sjutton års ålder - registrerats i ett arbetsregister på grund av att han skrivit en insändare i en lokaltidning där han uppmanat sina gymnasiekamrater att bojkotta centralproven. Samma år hade han startat en partipolitiskt obunden kvartalstidning som karaktäri- serades som rådssocialistisk. Registreringen kompletterades någ- ra år senare bl.a. med en uppgift om att personen gått i ett de- monstrationståg som arrangerats av bokkaféet Arbetarmakt. 
  
 354 
  
 * 
  
 I augusti 1979 beställdes ett passfoto av en person som varit regi- strerad i arbetsregistret sedan ett par år tillbaka. I arbetsregistret hade noterats att han varit med i Röda Stjärnans fotbollslag mot Gräshagen och dessutom haft posten som revisorssuppleant i Röda Stjärnans IF. Vidare fanns uppgifter om att han vid en fotbolls- match mellan Röda Stjärnan och Ekhagen skrivit under en resolu- tion mot VM i Argentina, att han varit kontaktman för en sång- och revygrupp inom KPML(r) samt att han uttalat sig om en rap- port om sjukfrånvaron vid ett företag. 
  
 355 
  
 353 
  
 NN registrerades i centralregistret 1982 då han hade deltagit i ett litteraturseminarium i DDR. Registreringsbegäran i personakt Hill. Beställning av passfoto den 16/8 1979 i JWK 5:721 b/11, löpnr 1, s. 3. SÄPO. 
  
 354 
  
 Personen registrerades i centralregistret 1985 på grund av att han varit upptagen som fem- te namn på SP:s valsedel vid ett kårval. Se uppgifter i personakt Åkerblad samt beställning av passfoto den 16/8 1979 i JWK 5:721 b/7, löpnr 1, s. 21. SÄPO. 
  
 355 
  
 Personen registrerades 1979 då det konstaterats att han fungerade som Cruz(r):s kon- taktman på sin arbetsplats. Se registreringsbegäran i personakten Guzman samt beställning av passfoto den 16/8 1979 i JWK 5:721 b/7, löpnr 1, s. 21. SÄPO. Ett annat exempel på regi- strering i arbetsregister som grundades på offentligt deklarerade protester mot Sveriges del- tagande i  
  
 fotbolls-VM 
  i Argentina se registreringsbegäran i personakten Thomas. 
 149 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Som andra exempel på registreringar i arbetsregister kan nämnas parkering av bil utanför en ytterlighetsorganisations möteslokal, tidningsprenumeration, prenumerantvärvare, deltagande i offentligt möte, tidningsförsäljning av Internationalen utanför systembolag, besök vid möte som behandlade Barn i Luleå, besök vid Portu- galmöte i Folkets Hus, ansvarig för bildvisning och kåseri om Kuba vid ett lokalt  
 FN-föreningsmöte, 
  mottagare av anmälan till fest med Proletärens IF, tränare inom Proletärens IF och anknytning till KPML(r):s Visbyavdelnings boxningsklubb IK Dynamik. 
 356 
  
 I sammanhanget kan också nämnas att medlemmarna i  
 Fib-ju- 
  risterna i Lund år 1975 fanns registrerade i Malmösektionens ar- betsanteckningar. Personuppgifter ur denna medlemsförteckning delgavs säkerhetspolisen i Stockholm 1982. 
 357 
  
 När säkerhetspolisen 1991 beslutade att endast de tio första kan- didaterna på de s.k. HT  
 19-organisationernas 
  valsedlar skulle regi- streras i centralregistret på grund av ledande ställning (begräns- ningsregeln omfattade dock inte KPML(r)) gavs särskilda instruk- tioner om hur de lägre placerade kandidaterna skulle behandlas. 
 Övriga på aktuella valsedlar förekommande personer kan endast noteras på arbetsanteck- ningar. 
 358 
  
 356 
  
 Registreringarna gjordes under 1970- och  
  
 1980-talen. 
  Se registerblanketterna i personakt Keith, Arroyo. SÄPO. Registreringen av festanmälan gjordes 1980 (personakt Foster. SÄPO), bilparkerings- och prenumerantvärvarregistreringen gjordes 1978 (personakt Boyer. SÄPO). Boxningsklubbsregistreringarna finns omnämnda i telex från Visby till Stockholm den 1/10 1981 (SAK  
 701301-4274, 
  löpnr 1, s. 21. SÄPO). I Luleå- sektionens arbetsanteckningar rörande KPML(r):are återfanns i början av  
 1980-talet 
  58 per- soner som på ett eller annat sätt visat intresse eller sympati för KPML(r) och deltagit i of- fentliga möten (Skrivelse Luleå till Stockholm den 25/9 1981. SAK  
 701301-4274, 
  löpnr 1, s. 
  
 19. 
  
 SÄPO). 
  
 357 
  
 Personakt Romero. Pärm A, löpnr 1, s. 12. SÄPO. Av intresse i detta sammanhang är en intern diskussion vid en regionkonferens 1976:  
  
 [---] 
  tog upp frågan om det icke kunde vara lämpligt att registrera de ledande inom  
 Fib-Kulturfront 
  enligt HT 19. Efter diskussion enades man om att man fick försöka få fram deras tillhörighet till SKP och på den vägen för- söka få fram så mycket material om vederbörande att han kunde registreras som  
 SKP-are. 
  I samband med  
 Fib-Kulturfront 
  tog Gay.  
 [---] 
  upp faran med  
 Fib-juristerna 
  vilka åtminsto- ne i universitetsstäderna är mycket verksamma och består nästan uteslutande av personer som studerar juridik. Vi kan räkna med att en hel del av dessa kommer att återfinnas inom  
 domstols-, 
  åklagar- och polisväsendet.  
 Protokoll fört vid gemensam konferens mellan säker- hetsavdelningens västra och södra regioner den  
  
 14-15 
  
  oktober 1976 
 . (närv: bl.a. Rivas). JWK 5:720/6, löpnr 11, s. 82/7. SÄPO. 
  
 358 
  
 Eftersom säkerhetspolisen antog att samtliga kandidater på KPML(r):s valsedlar också var medlemmar skulle dessa även fortsättningsvis registreras i centralregistret.  
  
 Riktlinjer angåen- de nyregistrering av personer vilka finns upptagna på valsedlar för något av partierna i tjänstefö- reskrift HT 19.  
 PM den 18/6 1991. SAK  
 001308-2235, 
  löpnr 3, s. 299. SÄPO. Jfr även Regis- ternämnden (1998), s. 73. 
 150 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Detta betyder således att samtliga kandidater även fortsättningsvis kunde registreras, dock ej i centralregistret utan i arbetsregistren. 
 Vid en inventering av arbetsregistren vid slutet av  
 1970-talet 
  framkom att säkerhetspolisen förfogade över ungefär 11 000 ar- betsanteckningar. Av dessa fanns 4 500 hos kontrasubversionsro- teln i Stockholm. 
 359  
 Detta betyder dock inte att det var 11 000 per- soner som var upptagna i arbetsanteckningarna. Av Göteborgsav- delningens redovisning av arbetsanteckningarna framgår att det var just antalet  
 anteckningar  
 som räknades och inte antalet personpos- ter. I Göteborg förekom 138 personer i arbetsanteckningarna me- dan antalet anteckningar uppgick till 261 st. 
 360 
  
 Arbetsanteckningarna kunde också komma till användning vid politisk övervakning som inte var uttryckligen sanktionerad av re- geringen. I samband med en diskussion om övervakningen av fredsrörelsen i början av  
 1980-talet 
  poängterades att även om re- geringen höjt ett varnande finger beträffande detta område fanns det anledning för säkerhetspolisen att följa upp fredsrörelserna med arbetsanteckningar. Enligt diskussionsprotokollet instrue- rade då byråchefen Jensen medarbetarna på följande sätt: 
 Näss poängterade, att det är inget fel att in- formera sig om fredsrörelserna. Man skall dock se upp med registret  Näss framhöll vikten av, att man ej tappar fredsrörelserna. Detta trots att man ej får registrera dem. Dock skall varje region samla upp själva i pärm. I före- kommande fall kan handlingarna därefter ma- kuleras. Detta förfaringssätt behöver ej nämnas i månadsrapporteringarna. 
 361 
  
 359 
  
 Kommentarer till ställda frågor  
 av Rodriguez den 28/7 1978. JWK 5:770, löpnr 7, s. 239. SÄPO. I sammanhanget kan nämnas att uppgifterna i de lokala arbetsregistren kunde över- lappa såväl centralregistret som kontrasubversionsrotelns i Stockholm arbetsregister. I det sistnämnda registret kunde arbetsanteckningsuppgifter från hela riket samlas (se t.ex. upp- gifter i skrivelse från Malmösektionen till Stockholm den 25/1 1979 i JWK 5:721b/13, löpnr 2, s. 116. SÄPO). 
  
 360 
  
 Redovisning av antalet arbetsanteckningar i Göteborg den 10/7 1978. Sektionens i Göte- borg arkiv JWK 5:5/0 - 5:720/3, vol. 4, mapp 5:720/1, s. 7. SÄPO. 
  
 361 
  
 Protokoll fört vid  
  
 B-byråns 
  del i regionchefskonferensen i Stockholm 18/10 1983. SAK  
 701391-0182, 
  löpnr 1. SÄPO. Den 2 december 1983 beslutade avdelningschefen Rivas att personer med enbart anknytning till fredsorganisation inte skulle registreras i central- registret (PM ang registreringsrutiner den 7/5 1990. SAK  
 001305-4085, 
  löpnr 2, s. 280. 
 SÄPO (se även  
 701391-0133-01, 
  s. 58. SÄPO)). Till en regionskonferens i september 1983 hade avdelningsdirektören Hernandez inför sitt slutanförande för hand nedtecknat följande: Kritiken för överdriven vänsterrädsla. Följa regeringens direktiv. Låg aktivitet. Viktigt att vi inte kommer in i en situation som under  
 FNL-tiden. 
  Vi måste veta regeringens 
 151 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Även uppgifter om andra politiskt känsliga områden kunde föras in i arbetsanteckningarna. Av en PM som upprättades inom kontra- subversionsroteln 1985 framgår det att personers tillhörighet till miljöorganisationer eller Amnesty International kunde föranleda registrering i arbetsregister. 
 362  
 Som exempel på detta kan nämnas uppgifter som återfunnits i en arbetsregisterblankett från Malmö- sektionen och som enbart handlar om en persons arbete inom Am- nesty International under åren  
 1968-1976. 
  Enligt de registrerade uppgifterna hade hon verkat för frigivning av en fackföreningsman som i 13 år suttit fängslad i Singapore samt vid flera tillfällen an- sökt om  
 demonstrations-, 
  affischerings- och bössinsamlingstill- stånd. 
 363 
  
 Tillgängligheten 
 Den andra frågan som diskuterades var hur arbetsanteckningar skulle sparas och i vilken mån de skulle vara  
 tillgängliga  
 och  
 sökbara  
 för säkerhetspolisens personal. På hösten 1970 framhöll Bishop att arbetsanteckningarna inte fick utvecklas till ett register för syste- matisk bearbetning av uppgifter som säkerhetspolisen var förbju- den att registrera enligt personalkontrollkungörelsen. Såtillvida fick det definitivt inte utgöra ett slags biregister till centralre- gistret, dock kunde materialet göras sökbart genom enklare kort- register. Trots dessa förbudsord kunde ledningen bl.a. vid besök hos säkerhetssektioner under åren  
 1970-1971 
  konstatera att arbets- anteckningarna ofta systematiserats i  
 A4-pärmar 
  där sökingångarna 
 bedömning och intentioner och det får vi naturligtvis eller självfallet rätta oss efter. Vad jag särskilt vill framhålla, för att det inte skall råda något som helst missförstånd är att fredsrö- relserna inte är något självständigt objekt som vi från säkerhetsavdelningen skall ägna intres- se. Vad som kan vara av intresse är infiltration av andra krafter från organisationer som vi skall följa. Då blir det emellertid en aktivitet som motiveras av andra skäl än den verksamhet som fredsrörelserna bedriver. ( 
 Regionkonferens Skö. Slutsynpunkter 15/9 1983.  
 RPS/Säk:s arkiv Ö IX (Avdelningschefens arbetspapper  
 1976-1984), 
  vol. 1. SÄPO). Formuleringen om regeringens varnande finger torde syfta på att justitieminister Gonzales i ett pressmeddelande den 3 februari 1983 anfört att det i regel inte var säkerhetspolisens sak att följa och kartlägga främmande makters informations- och propagandaverksamhet, såvida det inte fanns miss- tankar om flyktingspionage eller annat brott (pressmeddelandet finns återgivet i SOU 1988:16, s. 64). 
  
 362 
  
 PM den 3/5 1985 (s. 4 och 6) som uppvisades av Carpenter vid besök hos Säker- hetstjänstkommissionen den 7/1 2002. 
  
 363 
  
 JWK 250:0191, löpnr 9, s. 311/33. SÄPO. 
  
 152 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 ordnats i ett flexosystem. 
 364  
 Upptäckten att arbetsanteckningarna i praktiken därmed utgjorde biregister till centralregistret resulte- rade endast i att Bishop vid flera tillfällen poängterade att arbets- registren skulle vara fysiskt åtskilda från sektionsregistren. Detta hindrade emellertid inte att uppgifterna i arbetsanteckningarna kunde vara tillgängliga såväl för flera befattningshavare vid sektio- nen eller kontrasubversionsroteln som för kollegerna i övriga lan- det. När arbetsanteckningarna inventerades 1978 klargjordes att ar- betsanteckningarna inte inskränkte sig till att vara en enskild be- fattningshavares minnesanteckningar. Chefen för kontrasubversi- onsroteln beskrev användningen av utredningsmannens minnes- anteckningar på följande sätt: 
  utredningen i detta sammanhang utförs icke av en utredningsman utan av flera, inte på ett ställe eller en ort utan på flera (samtliga säksekt. och AS). Behov kan därför emellanåt uppstå att få veta om upplysningar i visst hän- seende finns på annat håll. 
 365 
  
 Om en person som var registrerad i arbetsanteckningarna flyttade till något annat län översändes i regel dennes akt till den säkerhets- sektion som ansvarade för den nya hemorten. Denna rutin som på- gått under  
 1970-talet 
  godkändes uttryckligen av avdelningschefen Hjälmroth 1980. 
 366 
  
 364 
  
 Ang ledningens kunskap om hur sektionerna såg på och praktiskt löste frågan om arbets- anteckningar se Bryant anförande vid sektions- och rotelchefskonferensen i Skövde 10/5 - 13/5 1971 (JWK 5:720/6, löpnr 2) samt Jones anförande rörande tjänsteföre- skrift HT 19 vid konferens angående uppföljning av de politiska ytterlighetsgruppernas verksamhet m.m. den  
  
 4-6 
  december 1973 i Stockholm (JWK 5:720/6, löpnr 5. SÄPO). Vid interna utredningar om arbetsanteckningarna vid slutet av  
 1970-talet 
  kunde man konstatera att de flesta sektionerna tillämpade ett likformigt system där anteckningarna fördes på A4- blad som förvarades i särskilda pärmar. Ingångar till pärmarna gick att få via remsor i en flex- oram, helt skild från det reguljära flexosystemet. Detta system hade växt fram efter diskus- sioner bl.a. vid avdelningschefens besök vid sektionerna ( 
 Kommentarer till ställda frågor  
 den 28/7 1978. JWK 5:770, löpnr 7, s. 239. SÄPO) samt  
 Redovisning av arbetsuppgift förekom- mande i  
  
 NCR-nytt 
  
  13/12 1978.  
 PM den 25/1 1979. SAK  
 001303-0713, 
  löpnr 1, s. 71. SÄPO). I förhör med Säkerhetstjänstkommissionen har King uppgivit att han tillsam- mans med Bishop besökte några sektioner i mitten av  
 1970-talet. 
  De kunde då konstatera att dessa upprättat flexoregister över arbetsanteckningarna. I flexot fanns namn och hänvis- ning till akterna i sektionsarkivet (Anteckningar från kommissionsförhör med Cooper ström den 31 januari 2002). 
  
 365 
  
 Kommentarer till ställda frågor  
 den 28/7 1978 av Roy, löpnr 7, s. 239. SÄPO. 
  
 366 
  
 Förslag till ärendehantering när ett objekt flyttar till annat län.  
  
 den 11/3 1980. SAK 001303- 0713, löpnr 3, s. 287. SÄPO, samt Beslutsprotokoll den 9/6 1980. (signerat av Rivas, Hughes, Harris och Foster). SAK  
  
 001303-0713, 
  
  löpnr 4, s. 346. SÄPO. 
  
 153 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Under  
 1970-talet 
  uppkom också frågan om det fanns behov av att samla arbetsanteckningarna i ett centralt register. På Holmérs uppmaning diskuterades frågan vid en sektions- och rotelchefs- konferens redan i maj 1973. Inom säkerhetspolisen rådde då delade meningar i frågan. Förespråkarna menade att en centralisering skul- le öka effektiviteten i utredningsarbetet samtidigt som ledningen i Stockholm skulle få en mer överskådlig bild av registreringsläget. Då skulle befattningshavarna också slippa att ringa runt till sektio- ner och rotlar för att inhämta information om huruvida personer som aktualiserats i övervakningen förekom i något lokalt arbetsre- gister. De som motsatte sig en centralisering hävdade emellertid att en centralisering i alltför stor utsträckning skulle öka den arbetsbe- lastning som det innebar att rapportera uppgifter till Stockholms- avdelningen. I en sammanfattning av diskussionen konstaterade Bishop att motståndarna var fler än förespråkarna. Förandet av ar- betsanteckningarna skulle därför inte vara föremål för någon för- ändring. 
 367  
 Varken Bishop eller den då närvarande rikspolischefen tog emellertid - enligt protokollet - upp frågan om det hinder per- sonalkontrollkungörelsens föreskrifter kunde utgöra mot införan- det av ett centralt arbetsregister. 
 Idéerna om att arbetsanteckningarna skulle samlas till ett central register övergavs emellertid inte. När en arbetsgrupp inom säker- hetspolisen under år 1977 påbörjade planeringen för ett nytt dato- riserat centralregister (NCR) framfördes önskemål om att även ar- betsanteckningarna skulle datoriseras och samlas för central bear- betning. 
 368  
 Uttryckliga krav om detta ställdes av säkerhetssektio- nerna i Östersund, Vänersborg, Gävle och Sundsvall. 
 369  
 Tanken bakom detta var att centrala bedömningar av samtliga arbetsanteck- ningar skulle kunna öka antalet registreringar i centralregistret. 
 370  
 Kraven resulterade i flera interna utredningar i ämnet. 
 När kriminalinspektör F vid säkerhetspolisen i Stockholm pre- senterade en promemoria om en eventuell datorisering av arbets- anteckningarna gav han inget stöd till sektionernas krav. Han på- pekade att det inte fanns någon omedelbar koppling mellan å ena sidan ökad och effektivare registrering i centralregistret och å andra 
  
 367 
  
 Se diskussion i protokoll från sektions- och rotelchefskonferens i Ulriksdal den  
  
 22-25 
  maj 1973. JWK 5:720/6, löpnr 4. SÄPO. 
  
 368 
  
 Sammanträdesanteckning från första mötet inom arbetsgruppen för översyn av centralregistret (AgCR) den 5/4 1977 
  
 , RPS/Säk K 12. SAK  
  
 001303-0713, 
  
  löpnr 6, s. 624. SÄPO. 
  
 369 
  
 Sammanträdesanteckning AgCR den 16/11 1977 
  
 . SAK  
  
 001303-0713, 
  
  löpnr 6. SÄPO. 
  
 370 
  
 Protokoll från regionskonferens på Edwards herrgård, Filipstad  
  
 9-11 
  september 1978. JWK 5:720/6, löpnr 11. SÄPO. 
 154 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 sidan inrättandet av ett centralt datorbaserat arbetsregister. De kri- terier som enligt regeringens föreskrifter gällde för registrering i centralregistret var så pass preciserade att en enskild uppgift om en persons politiska verksamhet kunde räcka för registrering. En sam- lad bedömning av arbetsanteckningarna kunde inte ändra på detta förhållande. 
 Antingen finns någon av dessa faktiska beting- elser noterade i en arbetsanteckning eller så finns den inte. Finns den kan registrering ske och finns den inte kan följaktligen inte heller en central bedömning ändra på det faktiska förhållandet. 
 371 
  
 Ett annat viktigt motargument var risken för att säkerhetspolisen skulle anklagas för en alltför vidlyftig tolkning av regelverket. Ett centralt datoriserat arbetsregister skulle kunna ses som ett försök från säkerhetsavdelningens sida att kringgå förbudet mot åsiktsre- gistrering. Vidare fanns det, enligt kriminalinspektör F, arbets- ekonomiska skäl att anföra mot förslaget då skrivandet av s.k. stansunderlag för datoriseringen skulle resultera i ökad arbetsbe- lastning för sektions- och rotelpersonalen. Detta betyder emellertid inte att kriminalinspektör F hade en annan uppfattning än sektio- nerna i frågan om att alltför få personer registrerades i centralre- gistret. Han var helt övertygad om att betydligt fler kommunister borde registreras centralt. Detta gällde särskilt  
 marxist-leninister 
  som kunde misstänkas för att ha medverkat i bildandet av hemliga celler. Lösningen på detta problem var emellertid inte att arbets- anteckningarna centraliserades. Istället förordade han en förändring av regeringens föreskrifter så att registreringsspärren kunde sättas på en lägre nivå. 
 372 
  
 I januari 1978 diskuterades F:s promemoria i säkerhetspolisens arbetsgrupp för registerdatoriseringen. Då argumenterade flera be- fattningshavare för att arbetsanteckningarna skulle datoriseras och centraliseras och motiverade detta med säkerhetspolisens behov av säkerhetsunderrättelser. I det centrala arbetsregistret skulle t.ex. en sektion eller rotel snabbt kunna ta reda på om en person, som man 
  
 371 
  
 PM angående central ADB - bearbetning av arbetsanteckningar  
  
 av Kriminalinspektör F den 29/11 1977. SAK  
  
 001303-0713, 
  
  löpnr 6, s. 669. SÄPO. 
  
 372 
  
 Ibid. 
  
 155 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 intresserat sig för, tidigare var känd av någon annan rotel eller sek- tion inom säkerhetspolisen. 
 373 
  
 Inom kontrasubversionsroteln blev frågan föremål för två utred- ningar under år 1978. Den första utredningen initierades av polis- intendent King som gav chefen för kontrasubversions- roteln i uppdrag att besvara vissa frågor rörande arbetsanteckning- arna. Conley ville dels veta vad kontrasubversionsroteln hade för åsikter i centraliserings- och datoriseringsfrågan, dels ha infor- mation om hur sektionerna ordnat sina arbetsanteckningar. Rotel- chefen fick också i uppgift att ta reda på hur många arbetsanteck- ningar som fanns hos säkerhetspolisens sektioner och rotlar. Frå- gorna besvarades i en PM i juli 1978. I promemorian kunde rotel- chefen konstatera att många befattningshavare önskade en centrali- sering medan andra var tveksamma på grund av bestämmelserna i HT 19. Enligt de sistnämnda skulle då ett nytt register uppstå som med hänsyn till sitt innehåll stod i strid med föreskrifterna i HT 19. De försäkringar som dataexperter lämnat om möjligheter att separera centralregistret och arbetsanteckningsregistret kunde en- ligt rotelchefen inte ändra på detta förhållande. 
 Detta är nog i och för sig viktigt men, som jag ser det, ligger inte kärnpunkten i att förhindra obehöriga bland egen personal att göra slag- ningar, utan i - för att använda Holmérs ord - att inte bli misstrodda och ett renlighets- krav för oss själva. M.a.o. i efterlevnaden av gällande bestämmelser. 
 374 
  
 Ur effektivitetssynpunkt skulle det vara rationellt med en datorise- ring då det rådande systemet krävde förfrågningar i de fall då man misstänkte att övervakade personer som man inte hittat i centralre- gistret bott eller verkat inom en annan sektions geografiska an- svarsområde. Ett centralt datoriserat arbetsregister skulle också underlätta bearbetningen av uppgifter som inhämtats om de, enligt rotelchefen, alltmer hemlighetsfulla revolutionära organisationerna. 
 Det har på senare tid kunnat konstateras att vissa av extremistorganisationerna börjat upp- träda alltmer konspirativt. Detta för att inte 
  
 373 
  
 Sammanträdesanteckning AgCR  
 den 18/1 1978. SAK  
 001303-0713, 
  löpnr 6, s. 671. SÄPO. 
  
 374 
  
 Kommentarer till ställda frågor  
 den 28/7 1978. JWK 5:770, löpnr 7, s. 239. SÄPO. 
 156 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 ge polisen några gratischanser och som för- beredelse och inträning för en framtida revo- lutionär situation. Man är inom vissa organisa- tioner inte främmande för att i en viss situation tvingas arbeta illegalt. Detta försvårar uppfölj- ningsarbetet. Databehandling av materialet kan förmodas ge större möjligheter till framgång. 
 375 
  
 För att systemet skulle kunna genomföras krävdes emellertid för- ändringar så att det skulle kunna ske på formellt oantastlig grund genom att justitiedepartementet gav sitt medgivande. Rotelche- fen menade också att registreringsgränsen i HT 19 borde sänkas för att möjliggöra fler registreringar i centralregistret. 
 376 
  
 I december 1978 utreddes frågan återigen av kontrasubversions- roteln. Denna utredning framhöll att ett effektivt utnyttjande av ett centralt datoriserat arbetsregister förutsatte att tekniken förbättra- des och att tillgången till datorer ökade. På dessa punkter var de rå- dande förhållandena inte tillfredsställande. 
 Kan man däremot tänka sig att utrednings- mannen får en  
 on-line-förbindelse 
  med regist- ret i sin omedelbara närhet, ställs problemet i en annan och bättre dager. 
 377 
  
 Frågan om arbetsanteckningarnas eventuella centralisering och da- torisering kom inte att lösas denna gång men hölls ständigt aktuell inom säkerhetspolisen. Vid ett sammanträde angående register- frågor i april 1983 framfördes önskemål från kontrasubversionsro- teln om att personer som var registrerade i lokala arbetsanteck- ningar samtidigt skulle göras sökbara i centralregistret. Vid mötet bestämdes att det skulle föras en diskussion om det var möjligt att vid sidan av NCR använda datorn som anteckningsbok för min- nesanteckningar. 
 378  
 År 1985 aktualiserades frågan återigen av kon- trasubversionsroteln och ett nytt förslag om datorisering for- mulerades av en av rotelns tjänstemän. 
 379  
 Enligt uppgifter som läm- 
  
 375 
  
 Ibid. 
  
 376 
  
 Ibid. 
  
 377 
  
 Redovisning av arbetsuppgift förekommande i  
  
 NCR-nytt 
  13/12 1978.  
 PM den 25/1 1979. SAK  
  
 001303-0713, 
  
  löpnr 1, s. 69. SÄPO. 
  
 378 
  
 Minnesanteckning från sammanträde angående vissa registerfrågor  
  
 av B T den 13/4 1983. SAK  
  
 001305-4085, 
  
  löpnr 1, s. 114. SÄPO. 
  
 379 
  
 Se PM den 3/5 1985 (s. 4 och 6) som uppvisades av Carpenter vid besök hos Sä- kerhetstjänstkommissionen den 7/1 2002. 
  
 157 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 nats till Säkerhetstjänstkommissionen föll förslaget då det avvisats av chefen för RPS/Säk  
 Green av laglighets- och lämplighetsskäl. 
 380  
 Saken skall också ha diskuterats med justitiede- partementet. 
 381 
  
 Frågan om ett centralt datoriserat arbetsregister kom att defini- tivt avgöras först under  
 1990-talet. 
  Detta skall jag återkomma till nedan. 
 Gallring av arbetsanteckningar 
 Den tredje temat som berördes i diskussionerna om arbetsanteck- ningarna handlade om hur lång tid arbetsanteckningarna fick spa- ras. Även på denna punkt lämnades instruktioner som gav stort tolkningsutrymme till övervakningspersonalen. I tjänsteföreskrif- ten HT 19 angavs att arbetsanteckningar kunde behållas tills ut- redningen slutförts och, enligt ett uttalande av Bishop 1973, fick denna fråga avgöras lokalt från fall till fall. Han menade dock att uppgifterna inte fick vara kvar längre än nödvändigt. 
 Hur länge man ska samla glödande kol på nå- Taylor huvud kan man inte generellt säga något om, det finns i och för sig inga begränsningar i tiden, men det gäller att vara något så när prak- tisk. Vi får inte låta arbetsanteckningarna bli för vidlyftiga för då är de inte längre an- vändbara på ett vettigt sätt. 
 382 
  
 HT 19 föreskrev vidare att arbetsanteckningarna skulle omedel- bart förstöras om utredningen visat att en person ej kunde regi- streras i centralregistret. Hur länge denna utredning fick pågå fanns det emellertid inga föreskrifter om. Som citatet ovan visar gav hel- ler inte Bishop några klara direktiv om detta. Han konstaterade bara att utredningstiden var obegränsad men att det av praktiska skäl fanns anledning att inte låta arbetsanteckningsmaterialet bli alltför omfattande. 
  
 380 
  
 Anteckningar från fortsatt samtal med Carpenter den 7 januari 2002 
  
 .  
 Säkerhets- tjänstkommissionen. 
  
 381 
  
 Anteckningar från kommissionsförhör med Alexander den 17 januari 2002. och Anteckningar från samtal den 25 september 2000 (nr 101). Säkerhetstjänstkommissionen. 
  
 382 
  
 Avdelningschef Jones anförande rörande tjänsteföreskrift HT 19 vid konferens an- gående uppföljning av de politiska ytterlighetsgruppernas verksamhet m.m. den  
  
 4-6 
  december 1973 i Stockholm 
 . JWK 5:720/6, löpnr 5. SÄPO. 
  
 158 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Vid några sektioner tillämpades generellt en regel om att fem år gamla arbetsanteckningar om personer om vilka det inte inkommit några nya uppgifter kunde gallras. Några instruktioner om att en femårsgräns skulle tillämpas fanns emellertid inte. När frågan kom upp vid slutet av  
 1980-talet 
  poängterade en ansvarig polisintendent att reglerna i HT 19 fortfarande gällde. 
 Enligt min bedömning skall HT 19 p 2.3 följas sedan utredning slutförts skall därest förut- sättning för registrering inte föreligger arbets- anteckningarna omedelbart förstöras M.a.o. någon speciell  
 årsfrist  
 existerar inte. 
 383 
  
 Rättsliga och politiska förutsättningar 
 Vad beträffar det fjärde temat - angående legalitet och politisk sanktion - ställdes för det första frågan om förandet av arbetsan- teckningar kunde anses falla inom ramen för de gällande författ- ningarna och för det andra om detta kunde godkännas av de poli- tiska och juridiska kontrollinstanserna. 
 Frågan om legaliteten handlade om huruvida arbetsanteckning- arna kunde anses strida mot personalkontrollkungörelsens andra paragraf som föreskrev att anteckningar i RPS/Säk:s polisregister inte fick göras enbart av det skälet att någon genom tillhörighet till organisation eller på annat sätt givit uttryck för politisk upp- fattning. Holmérs inställning till legalitetsfrågan berördes i det nämnda anförandet i november 1970 där han meddelade sin överty- gelse om att föreskrifterna skulle tolkas strikt juridiskt samtidigt som han poängterade att det inte fanns någon formell definition av vad som karaktäriserade ett register. Därmed skapades ett tolk- ningsutrymme för säkerhetspolisen som kunde utnyttjas till att ge enskilda polismän möjlighet att - såsom arbetsmaterial - samla på uppgifter som inte fick föras in i centralregistret. Enligt Bishop kunde detta material också sorteras in i enklare kortregister. Des- sa fick dock inte utveckla sig till biregister till centralregistret. I sammanhanget kan det vara värt att notera att tjänsteföreskriften HT 16 i januari 1971 gav utrymme för att  
 kronologiskt  
 ordna min- nesanteckningar och att föra enklare kortregister. Detta explicita 
  
 383  
 Subversion. Rapport gällande tiden 1/4 - 31/9 1989.  
 den 8/12 1989. SAK  
  
 001301-1846, 
  
  löpnr 5, s. 52. SÄPO. 
  
 159 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 godkännande av att tidsmässigt ordna minnesanteckningar torde ha sin förklaring i att det i förarbetena till 1965 års polisregisterlag an- ges att en samling i kronologisk ordning förvarade akter är själv- fallet inte något register. 
 384 
  
 Då arbetsanteckningarna i realiteten kom att utvecklas till polisi- ära register i enlighet med den politiskt betingade uppföljnings- principen i sådan omfattning att sökingångarna systematiserades med hjälp av flexoremsor hade den gräns för systemet med arbets- anteckningar som Bishop ställt upp 1970 överskridits. När kom- missarie K i mars 1971 reflekterade över lagligheten i förandet av arbetsanteckningar konstaterade han att anteckningarna kanske vid en sträng juridisk bedömning kunde anses strida mot perso- nalkontrollkungörelsen. 
 385 
  
 I den rättsliga prövningen av arbetsanteckningarna fick säker- hetspolisen viss hjälp av justitieombudsmannen, justitiekanslern och regeringen. Trots att regeringen, JO och JK fått insyn i säker- hetspolisens arbetsanteckningar kom systemet inte att ifrågasättas. 
 Den första granskningen gjordes av justitieombudsmannen Davis på våren 1972. JO genomförde då flera förhör och inspektioner där bl.a. sparandet av arbetsanteckningar berör- des. När Bishop förhördes av Eaton den 6 april 1972 lämnade han uppgifter om att polistjänstemännen i kortregister kunde samla flera omständigheter som väl var för sig kan vara oskyldiga men som sammantagna kan leda till misstanke om säkerhetsrisk. 
 386  
 Vid en inspektion av säkerhetssektionen i Luleå upplystes JO om att det fanns ett lokalt register över spaningsresultaten men att det- ta register var icke att anse som officiellt polisregister utan som rent arbetsmaterial. När JO besökte säkerhetssektionen i Göte- borg berättade sektionschefen att man hade ett lokalt arbetsregister men att detta betraktades enkom som arbetsinstrument. Sparan- det av arbetsanteckningar berördes också vid inspektionen av Malmösektionen. 
 387  
 I maj 1972 informerade Bishop sin personal 
  
 384 
  
 Citatet är hämtat ur SOU 1990:51 (s. 100) som i sin tur citerat ur proposition 1965:18 (s. 49). 
  
 385 
  
 Synpunkter på registergallring i syfte att bringa specialregister vid AS och lokala register vid sektionerna i överensstämmelse med personalkontrollkungörelsen.  
  
 PM 7/10 1971 av kommissa- rie K i Falun samt skrivelse från sektionen i Falun till Silva den 8/10 1971. JWK 5:720/6, löpnr 2. SÄPO. 
  
 386 
  
 Förhör med chefen för rikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning Booker den 6 april 1972 
  
 , s. 3. JO dnr 957/72. JO:s arkiv. 
  
 387 
  
 Anteckningar från inspektion av säkerhetssektionen i Umeå den 27 april 1972 
  
 ,  
 Anteckningar från inspektion av säkerhetssektionen i Göteborg den 23 maj 1972  
 och  
 Anteckningar från in- spektion av säkerhetssektionen i Malmö den 19 maj 1972  
 JO dnr 957/72. JO:s arkiv. 
  
 160 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 om att han för JO redovisat att det vid sidan av centralregistret spa- rades minnesanteckningar och enklare register och att detta ma- terial var föremål för kontinuerlig gallring. 
 Den delen av bilden medtogs för att ge JO den rätta belysningen av vårt dagliga problem att ha tillgång till vissa minnesanteckningar, innan ett ställningstagande är klart för registrering eller inte. 
 388 
  
 Den till JO lämnade informationen om de lokala arbetsregistren ledde emellertid inte till något ifrågasättande om arbetsanteckning- arna kunde anses ligga inom ramen för vad som var tillåtet enligt personalkontrollkungörelsen. När JO offentliggjorde sin utredning om säkerhetspolisen på hösten 1972 återgavs det ovan refererade stycket i HT 16 om förandet av minnesanteckningar. Av Eaton be- skrevs dessa som spaningspersonalens egna anteckningar som fördes i ett inledande skede fram tills uppgifterna nått den styrka som krävdes för registrering. 
 389 
  
 Inte heller justitiedepartementet tycks ha haft några invänd- ningar mot arbetsregistren. Varken i de förändringar som gjordes av personalkontrollkungörelsens lydelse i september 1972 eller i de hemliga s.k. tilläggsföreskrifterna för säkerhetspolisens registre- ringsverksamhet som utfärdades av regeringen i april 1973 gavs några särskilda instruktioner om sparande av arbetsanteckningar. 
 390  
 I ett inledningsanförande vid en sektions- och rotelchefskonferens i maj 1973 meddelade rikspolischefen Davis sina underly- dande att förandet av arbetsregister fått positiv respons i departe- mentsledningen. 
 391  
 I början av juni 1973 informerades Walsh sty- relse av Ford om att statssekreteraren i justitiedepartementet hade tagit del av en PM om arbetsanteckningarna. Statssekreteraren hade enligt Ford sedermera framfört att departementschefen, justitieminister Woods, godkänt att arbetsanteckningar får föras 
  
 388 
  
 Protokoll från sektions- och rotelchefskonferens i Rättvik 16/5 - 19/5 1972. JWK 5:720/6, löpnr 3, s. 26/2. SÄPO. 
  
 389 
  
 Säkerhetspolisen och värnpliktskonferensen i Örebro m.m.  
  
 Utredning av JO Kent den 9/8 1972, s. 19. JO:s arkiv Dnr 2711/71, 914/72 och 957/72. JO:s arkiv. Se även JO:s ämbetsberättelse 1973, s. 54. 
  
 390 
  
 SFS 1972:505, den 22/9 1972 samt  
 Tilläggsföreskrifter till 2 § personalkontrollkungörelsen 
 (H) utfärdade av regeringen den 27/4 1973. Bilagorna 3 och 4 till Registernämnden (1998). 
  
 391 
  
 Protokoll från sektions- och rotelchefskonferens i Ulriksdal den  
  
 22-25 
  maj 1973. JWK 5:720/6, löpnr 4. SÄPO. 
 161 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 och således delat de synpunkter som framförts. 
 392  
 Att man inom säkerhetspolisen var uppmärksam på regeringens och kontrollin- stansernas syn på arbetsanteckningarna framgår av ett uttalande som gjordes av en av säkerhetspolisens polisintendenter då en even- tuell centralisering av arbetsanteckningarna diskuterades vid ett fö- reståndarmöte för sektions- och rotelchefer 1979. 
 Jag vet av erfarenhet att HT  
 19-området 
  är känsligt, alltid varit en s.k. het potatis. Jag har personligen under de här senaste åren redovisat registreringsrutinerna vid AS inför justitiemi- nistern, rpc, parlamentarikerna, juristkommis- sionen står säkert vid dörren, och jag har fått den uppfattningen att man följer det här områ- det med mycket stor vaksamhet. Jag förutsät- ter att de här nu anvisade effektiviseringarna är väl förankrade och inte behöver medföra fram- tida reaktioner från våra kontrollorgan. 
 393 
  
 Då regeringen och andra viktiga kontrollorgan godkänt förfarandet kunde arbetsregistren institutionaliseras som en frizon för registre- ringar av uppgifter som säkerhetspolisen ansåg sig behöva men som - enligt personalkontrollkungörelsen - inte fick föras in i polisre- gister. 
 Samtidigt uppkom ett nytt språkbruk när denna del av verksam- heten diskuterades. Begreppet registrering kom fortsättningsvis endast att användas då uppgifter registrerades i centralregistret. Ru- tinen att föra in uppgifter i arbetsregistren - som i praktiken också var en registrering - benämndes emellertid, inför offentligheten men också ofta internt, istället som sparande av arbetsanteckningar. Vid föreståndarmötet 1979 gjorde den ovan citerade polisintenden- ten följande distinktion mellan arbetsregistren och det reella re- gistret (dvs. centralregistret): 
 Alla har väl uppfattat det på det sätt som jag har uppfattat det att det var så. Alltså på den ena sidan har vi då demonstranterna, propagan- 
  
 392 
  
 Protokoll från sammanträde med rikspolisstyrelsen i plenum den 5/6 1973. Närvarande riksdagsledamöter: Peck, Bell, Wong, Schultz och Higgins. SAK  
  
 701391-9852, 
  box 2. SÄPO. Den aktuella promemorian har inte återfunnits. 
  
 393 
  
 Protokoll (utskriven bandupptagning) från föreståndarmöte för sektions- och rotelchefer i Stockholm på Ulriksdal 29/5 1979 - 31/5 1979. JWK 5:720/6, löpnr 13, s. 61. SÄPO. 
  
 162 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 disterna, vi har bösskramlarna, vi har mötes- deltagarna, på andra sidan har vi det reella re- gistret, dom som är kvalificerade för registre- ring. 
 394 
  
 I augusti 1988 fick justitiekanslern (JK) Ward regeringens uppdrag att utreda grunden för påståenden från en tidigare tjäns- teman vid säkerhetspolisen om att otillåten åsiktsregistrering be- drivits inom säkerhetspolisen efter personalkontrollkungörelsens ikraftträdande. JK skulle också ta ställning till sanningshalten i uppgifter om att säkerhetspolisen försökt få upplysningar om pre- numeranter från en posttjänsteman. Då allmänheten inte hade nå- gon insyn i säkerhetspolisens verksamhet var det enligt regeringens uppfattning särskilt angeläget att uppgifter som framkommit och som antyder att allt inte står rätt till i görligaste mån kontrolleras. Uppdraget till Stark blev således att utreda om otillåten åsiktsregi- strering förekommit hos säkerhetspolisen efter år 1969. 
 395 
  
 I januari 1990 överlämnade Anderson sin utredning till regeringen. Utredningen var skriven i två versioner, en öppen och en hemlig. 
 I den öppna versionen kunde JK meddela att han dels granskat åtskilliga personakter för att undersöka anledningen till den första registreringen, dels granskat en tiondel av akterna över personer som registrerats med stöd av personalkontrollkungörelsens hemliga tilläggsföreskrifter. 
 396  
 Stark hade dessutom gått igenom ett antal av säkerhetspolisens arbetsanteckningar. Under arbetets gång hade han haft samtal och förhör med befattningshavare vid säkerhetspo- lisen och dessutom besökt säkerhetspolisens regionsektion i Malmö. I utredningen redovisade JK översiktligt den öppna delen av det regelverk som gällde för registreringen under  
 1970-talet 
  och instruktionerna om arbetsanteckningarna i HT 19. 
 397  
 I värderingen av säkerhetspolisens registreringsverksamhet tillbakavisade Ward kategoriskt de påståenden som framförts om att säkerhets- polisen ägnat sig åt otillåten åsiktsregistrering. Lika säkert avvi- sade han uppgifter om att personer med anknytning till miljö- och fredsorganisationer blivit föremål för registrering. 
  
 394 
  
 Ibid. 
  
 395 
  
 Uppdrag till justitiekanslern.  
 Regeringsbeslut den 16/8 1988 (kopia). SAK  
 701391-0976, 
  löpnr 1, s. 74. SÄPO. 
  
 396 
  
 Ifrågasatt otillåten åsiktsregistrering hos säkerhetspolisen.  
  
 Yttrande av JK Ward till re- geringen den 18/1 1990 (öppna versionen). SAK  
  
 701391-0976, 
  
  löpnr 1. SÄPO. Publicerat i 
  
 JK-beslut 
  1990. Beslut och yttranden av justitiekanslern vilka har bedömts vara av allmänt in- tresse 
 . (Stockholm 1991), s.  
  
 149-161. 
  
 397 
  
 Ibid, s. 33 och 47. SÄPO. 
  
 163 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Jag anser mig efter min mycket omfattande undersökning till en början kunna slå fast att säkerhetspolisen - utanför det område som re- gleras i de särskilda regeringsföreskrifterna och rikspolisstyrelsens anvisningar - inte i något avseende har ägnat sig åt registrering av perso- ner enbart på grund av deras politiska åskåd- ning. När det gäller registreringarna inom det s.k. subversionsområdet har de onekligen sam- band med de registrerades medlemskap i eller sympati för politiska organisationer. Sådana registreringar får dock förekomma endast om den registrerade kan antas vara beredd att medverka till våldsdåd mot samhället, och de strider då inte mot grundlagsförbudet när det gäller åsiktsregistrering. Till ledning för säker- hetspolisens registrering i detta avseende har regeringen och rikspolisstyrelsen utfärdat före- skrifter och anvisningar. Min granskning har inte gett stöd för att registrering har skett i strid med dessa anvisningar. Någon systema- tisk registrering av personer och organisationer med politiska program utan våldsinslag före- kommer inte. Framkastade påståenden om fortlöpande registrering av medlemmar i eller sympatisörer till miljö- eller fredsorganisatio- ner saknar enligt min mening fog. 
 398 
  
 Vad beträffar säkerhetspolisens samarbete med posten kunde JK berätta att det i Västsverige vid ett tillfälle förekommit att säker- hetspolisen försökt få ut prenumerationslistor. Något utlämnande hade emellertid inte skett. I övrigt pågick inget sådant samarbete. Han sade sig heller inte ha kunnat konstatera att någon förts in i säkerhetspolisens register endast på grundval av att han prenumere- rade på någon tidning. De beskyllningar om otillåten åsiktsregistre- ring som framställts av en tidigare tjänsteman vid säkerhetspolisen saknade enligt JK fog. Inte heller utredningen av enskilda anmäl- 
  
 398  
 Ibid, s. 29. SÄPO. 
 164 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 ningar om otillåten åsiktsregistrering hade gett några belägg för att något sådant förekommit. 
 399 
  
 I den hemliga versionen av JK:s yttrande redogjorde han för in- nehållet i flera av säkerhetspolisens personakter som innehöll upp- gifter om sparade arbetsanteckningar. Rörande E som registrerats i centralregistret 1980 fanns det t.ex. en arbetsanteckning om att han deltagit i KPML(r):s upptaktsmöte inför 1 maj 1979. Om F som fördes in i centralregistret 1981 fanns det en arbetsanteckning som upplyste om att hennes foto fanns med i flygbladet  
 Till försvar för humanismen  
 som delades ut vid ett protestmöte som anordnats av KPML(r). Enligt arbetsanteckningen hade hon dessutom gjort vissa uttalanden i flygbladet. Särskilt intressant är JK:s resone- mang kring ett fall som rörde en tidningsprenumerant som regi- strerats i arbetsregister 1974. 
 H registrerades år 1982. Anledningen till regi- streringen var att H delat ut flygblad utanför vakten hos chefen för marinen. Flygbladen uppmanade till kritik mot försvarsmakten och till stöd för socialismen. I en i akten intagen arbetsanteckning från 1974 hade antecknats att H var prenumerant på Proletären. Sistnämnda uppgift hade jämte andra uppgifter använts vid personalkontroll år 1982. 
 400 
  
 JK kunde i detta fall konstatera att en person blev upptagen i ar- betsanteckningarna på grundval av en tidningsprenumeration på Proletären. Arbetsanteckningen sparades därefter i åtta år för att aktualiseras 1982 då personen infördes i centralregistret för att ha delat ut flygblad med ett socialistiskt och försvarskritiskt budskap. Därmed står det klart att arbetsanteckningarna för det första kunde innehålla fem till tio år gamla uppgifter som enbart grundade sig på personers politiska åsikter och för det andra förvarades på ett så- dant sätt att de var sökbara i ett register. En näraliggande slutsats av detta är att H på grund av en tidningsprenumeration registrerats i ett arbetsregister 1974. Något sådant resonemang återfinns dock inte i JK:s utredning. JK synes utan invändningar ha anslutit sig till säkerhetspolisens begreppsanvändning och resonemang: 
  
 399 
  
 Ibid, s. 27. SÄPO. 
  
 400 
  
 Ifrågasatt otillåten åsiktsregistrering hos säkerhetspolisen.  
  
 Yttrande av JK Ward till re- geringen den 18/1 1990 (hemliga versionen). SAK  
  
 701391-0976, 
  
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 165 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Från säkerhetspolisen har påpekats att uppgif- ten från 1974 var en arbetsanteckning. När man fått fram tillräckligt mycket om en person för att registrera honom tar man för att få fram en bild av vad han har haft för sig med arbets- anteckningar från det första datumet. Registre- ring sker i allt fall inte numera endast för att någon har varit prenumerant. 
 401 
  
 Den hemliga versionen av JK:s yttrande öppnar således för frågor rörande prenumerantregistreringar som inte besvaras. I den öpp- na versionen kan man endast läsa JK:s påstående om att det var uteslutet att någon fördes in i säkerhetspolisens register enbart på grund av att han eller hon prenumererat på någon tidning. Om man bara har tillgång till den öppna versionen kan man därmed inte göra en självständig bedömning av JK:s yttrande och det är då omöjligt att ifrågasätta om inte detta påstående stod i direkt mot- sättning till vad som konstaterats i fallet H. Det är därför något förvånande att JK meddelade att ingenting som framkommit under utredningen tydde på att prenumeranter registrerades och att han därmed inte funnit skäl att föra utredningen längre i denna del. 
 402  
 JK:s påstående om att han inte funnit belägg för otillåten åsiktsre- gistrering efter 1969 bör således på grundval av de uppgifter som han redovisat i utredningen ifrågasättas. 
 Liksom JO:s utredning från 1972 kom JK:s utredning att legiti- mera rådande arbetspraxis. Om JK hade fört utredningen längre i den del som behandlade arbetsanteckningarna kanske han också blivit uppmärksam på att det fanns fog för misstankarna om att även medlemmar i eller sympatisörer till miljö- och fredsorganisa- tioner kunde vara föremål för registrering i säkerhetspolisens ar- betsregister. 
 Även Registernämnden har i viss mån behandlat frågan om sä- kerhetspolisens arbetsanteckningar. I rapporten  
 Personalkontroll den 1 oktober 1969 - den 30 juni 1996  
 konstaterar nämnden att det är svårt att fastställa tidpunkten då en person registrerades första gången i säkerhetspolisens centralregister. Nämnden förklarar detta med att säkerhetspolisen tidigare arbetade på det sättet att man gjorde arbetsanteckningar om personer innan dessa registrerades. 
  
 401 
  
 Ibid, s. 84. 
  
 402 
  
 Ibid. 
  
 166 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Enligt nämnden var emellertid noteringar i arbetsanteckningarna ej liktydigt med registrering och därmed kunde förstagångsregistrer- ingen ske flera år efter det att de första arbetsanteckningarna no- terats om vederbörande. 
 403  
 Enligt den begreppsanvändning som ut- vecklats inom säkerhetspolisen och som också används av Regis- ternämnden blev en person registrerad först då denne infördes i centralregistret. I ett språkbruk som bättre överensstämmer med den verkliga handläggningen bör emellertid förstagångsregistrer- ingen dateras till tidpunkten för den första noteringen i arbetsan- teckningarna. Därmed ökar också antalet otillåtna åsiktsregistre- ringar avsevärt. 
 Förändringarna under  
 1990-talet 
  
 Interna diskussioner om vilka riktlinjer som skulle gälla för arbets- anteckningarna fördes även under  
 1990-talet. 
  Vid en tvådagars- konferens med säkerhetspolisens författningsskyddsrotel i decem- ber 1990 medverkade expeditionschefen vid civildepartementet Hicks i en diskussion om arbetsanteckningarna och i vil- ken mån dessa kunde anses utgöra ett register. Dennis menade då att det inte fanns någon legal definition av begreppet register och att man därför måste bedöma vad ett register är utifrån all- mänspråkliga grunder. 
 I begreppet register ligger att det ska vara en systematiskt ordnad förteckning över personer eller fakta. Kännetecknande för ett register är också att det medger sökmöjligheter ifråga om de uppgifter som finns registrerade. 
 404 
  
 Vidare refererade han vad det stod om registerbegreppet i förarbe- tena till polisregisterlagen och datalagen. I polisregisterlagens fö- rarbeten angavs att sammanställningar om enskilda personers alla belastningar på kort eller blad, hjälp- eller sökregister med hänvis- ningar till allt material beträffande viss person eller akter som för- varades i bokstavsordning eller i namnordning skulle betraktas som register. Därmed var också det i säkerhetspolisens arkiv förvarade 
  
 403 
  
 Registernämnden (1998), s. 36. 
  
 404 
  
 Protokoll från författningsskyddets konferens den  
  
 10-11 
  december 1990 
 . SH 548/91. SAK  
  
 701391-0182, 
  
  löpnr 7. SÄPO. 
  
 167 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 aktmaterialet att betrakta som ett register, vilket också fastslagits av regeringsrätten i ett par domar. Emellertid var en samling akter som ordnats kronologiskt självfallet inget register. I förarbetena till datalagen kunde läsas att ett register hade karaktären av för- teckningar som omfattar ett flertal faktiska uppgifter av likartat slag som från informationssynpunkt indirekt eller direkt var fö- remål för behandling. Egerstedts bedömning var att det skulle vara någon form av bearbetning som det är fråga om för att man skall kunna betrakta det som ett register. Han sade sig också vara med- veten om att åsiktsregistreringsförbudet innebar problem för sä- kerhetspolisen när det gällde insamlandet av information. I vilken mån säkerhetspolisens arbetsanteckningar kunde definieras som re- gister ville Dennis dock inte uttala sig om eftersom han inte sett dem och därför vet hur de är upplagda. Då inflikade polisinten- denten Lara vid generaldirektörens stab att justitiekanslern inspekterat författningsskyddsrotelns arbetsanteckningar och inte haft några invändningar mot den rådande ordningen. 
 405 
  
 Den andra konferensdagen - då Dennis inte längre var närva- rande - summerade generaldirektören Wiley det rådande läget beträffande säkerhetspolisens förande av arbetsanteckningar. Han meddelade då sin egen uppfattning i frågan om anteckningarna om personers organisationstillhörighet var att betrakta såsom re- gister i grundlagens mening och alltså förbjudna och i vilken mån säkerhetspolisens arbete därmed stod i strid med grundlagen. 
 Jag är personligen ganska övertygad om att de är att anse som register och att det inte är til??låtet att göra detta. 
 406 
  
 Trots att Smith menade att förekomsten av arbetsanteckning- arna stred mot grundlagens åsiktsregistreringsförbud ansåg han emellertid inte att de skulle avskaffas. Istället hade han som ut- gångspunkt att säkerhetspolisen även fortsättningsvis skulle få föra arbetsanteckningar, så i avvaktan på att den här viktiga frågan kla- ras ut, fortsätter vi som hittills. 
 407 
  
 Här hade således uppstått en situation då generaldirektören an- såg att förandet av arbetsanteckningar skulle fortsätta, samtidigt som han sade sig vara ganska övertygad om att detta stod i strid 
  
 405 
  
 Ibid. 
  
 406 
  
 Ibid. 
  
 407 
  
 Ibid. 
  
 168 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 med grundlagen. Detta krävde således att det skapades förutsätt- ningar för att arbetsanteckningarna inte skulle stå i strid med grundlagen. Enligt Smith skulle han därför - tillsammans med polisöverintendenten Williams och Lara - försöka finna en ur rättslig synvinkel hållbar lösning på problemet. Efter- som justitiekanslern inte funnit något anmärkningsvärt med föran- det av arbetsanteckningarna - vilket förvånade Smith - skulle även denne kontaktas så att man därifrån kunde få uppslag till en hållbar tolkning av rättsläget. 
 Vi har varit inne på det här redan, Ramos, Todd och Jag, att här får vi slå våra kloka huvuden ihop och försöka göra en ordentlig analys av rättsläget, men även vända oss till JK och fråga hur han kom fram till sin, för mig något över- raskande, ståndpunkt. Kan det hänga samman med att man sett det som arbetsmaterial, alltså en ännu icke allmän handling i tryckfrihetsför- ordningens mening. Det är möjligt att han hängt upp sitt resonemang på det. 
 408 
  
 När Lara ett par månader senare genomfört en rättslig ana- lys av säkerhetspolisens politiska registreringsverksamhet kunde han inte hitta någon hållbar tolkning av rättsläget som tillät föran- det av arbetsanteckningar enligt den praxis som pågått sedan 1969. I promemorian  
 Rättsliga aspekter på HT 19 arbetsanteckningar  
 tog han inledningsvis upp det ovannämnda fallet av prenumerantregi- strering som JK beskrev i sitt hemliga yttrande från 1990. Robèrt noterade då att en person som registrerats i centralregistret 1982 också förekom i en arbetsanteckning från 1974. 
 Det förefaller som dessa anteckningar ofta spa- ras en längre tid. Dessa anteckningar placeras under respektive persons namn och bildar en akt med det material som är känt om personen. Akten står i bokstavsordning och kan därför lätt hittas. 
 409 
  
 408 
  
 Ibid. Vid samtal med Säkerhetstjänstkommissionen har Smith sagt att han inte kon- taktade JK i saken (Anteckningar från samtal med f.d. generaldirektör Wiley den 
  
 15 
  
 januari 2002. Säkerhetstjänstkommissionen). 
  
 409 
  
 Rättsliga aspekter på HT 19 arbetsanteckningar.  
  
 PM av Lara den 28/2 1991. SAK  
  
 001305-9373, 
  
  löpnr 1, s. 72. SÄPO. 
  
 169 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Robèrt ställde därefter frågan om förandet av dessa arbetsanteck- ningar var förenligt med gällande lagar och föreskrifter och for- mulerade samtidigt svaret genom en analys av det gällande rättslä- get. Vid analysen tog han fasta på registerbegreppet och gick om- sorgsfullt igenom de definitioner som han återfunnit i lagtexter och förarbeten. Där tillhandahålls klara definitioner av registerbegrep- pet dels i propositionen till polisregisterlagen från 1965, dels i ett förslag till lag om brottsregister från 1985. I 1965 års proposition anges, enligt Carter referat, att en anordnad aktsamling med po- lisens primärmaterial, t.ex. meddelande, protokoll och andra i po- lisverksamheten upprättade eller inkomna handlingar anses som re- gister i polisregisterlagens mening. Förslaget till lag om brottsre- gister från 1985 anger att ett register skall vara ägnat att underlätta sökandet efter information av visst slag. 
 Informationen är härvid i allmänhet relaterad till ett sökbegrepp som användare måste be- gagna, såsom exempelvis personnamn, födelse- tid, registreringsnummer eller plats. 
 410 
  
 Efter att Robèrt gått igenom definitionerna av registerbegreppet anförde han följande: 
 Av detta framgår att de arbetsanteckningar som är anordnade efter personnamn och därför är sökbara också måste anses vara ett regist- er. 
 411 
  
 För att driva frågan till vägs ände prövade Robèrt även hypotesen att arbetsanteckningarna inte var att betrakta som allmänna hand- lingar och därmed inte omfattades av regeringsformens regler rö- rande förandet av  
 allmänt  
 register. Den första frågan han ställde var då om arbetsanteckningarna kunde betraktas som minnesanteck- ningar i tryckfrihetsförordningens mening. Robèrt refererade då TF 2 kap. 9 § 1 st. 2 p. där det stadgas att en promemoria eller an- nan uppteckning eller upptagning är en minnesanteckning om den- 
  
 410 
  
 Ibid, s. 71. Robèrt hänvisade till proposition 1965:18, s. 47ff och s. 86 samt Ds Ju 1985:8, s. 7. 
  
 411 
  
 Rättsliga aspekter på HT 19 arbetsanteckningar.  
  
 PM av Lara den 28/2 1991. SAK  
  
 001305-9373, 
  
  löpnr 1, s. 71. SÄPO. 
  
 170 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 na tillkommit endast för ett ärendes föredragning eller beredning. Detta gällde emellertid endast om ärendet inte tillförts någon ny sakuppgift. Därmed kunde Robèrt dra slutsatsen att arbetsanteck- ningarna  
 inte  
 kunde betraktas som minnesanteckningar i lagens mening. Den andra frågan var om arbetsanteckningarna kunde be- traktas som allmänna handlingar? På denna punkt ansåg han sig inte kunna ge klart besked. Enligt TF 2 kap. 7 § 1 st. 3 p. blir myn- dighetsprotokoll och därmed jämförliga anteckningar allmänna handlingar när handlingen justerats av myndigheten eller på annat sätt färdigställts. Detta gäller även en handling som inte hänför sig till ett visst ärende. Enligt Pierce skulle man därmed kunna tolka det så att SÄPO:s HT  
 19-arbetsmaterial 
  - så länge de förvarades som arbetsanteckningar - ännu inte skulle anses vara upprättat. Samtidigt framgår det emellertid av TF 2 kap. 7 § 1 st. 1 p. att regis- ter eller annan förteckning som föres fortlöpande är att betrakta som allmän handling när handlingen har färdigställts för anteckning eller införing. Den sistnämnda regeln tycks ha avgjort saken för Robèrts vidkommande. 
 Här framstår alltså två ståndpunkter. Den ena att arbetsanteckningarna är anordnade i bok- stavsordning och då genast blir ett register och den andra ståndpunkten att arbetsanteckning- arna bara är ett arbetsmaterial till dess de arki- veras eller förs in i något register. Det måste dock vid en tolkning av detta problem anses som att arbetsanteckningarna bildar ett register och de skulle därigenom också vara allmänna handlingar. 
 412 
  
 Då var frågan om det - med hänvisning till regeringsformens åsikts- registreringsförbud - var relevant huruvida arbetsanteckningarna betraktades som allmänna handlingar eller inte. Enligt Pierce var så icke fallet. 
 I regeringsformens 2 kap. 3 § talas inte något om att registret måste vara en allmän handling. Det skyddsvärda med reglerna är ju att det all- männa inte skall ägna sig åt enbart politisk re- 
  
 412  
 Ibid, s. 70. 
 171 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 gistrering. Det bör därför inte ha någon bety- delse huruvida arbetsanteckningarna betraktas som allmänna eller ännu icke allmänna hand- lingar. 
 413 
  
 Eftersom arbetsanteckningarna, enligt Pierce, var att betrakta som registreringar stod heller inte förandet av arbetsregister i överens- stämmelse med regeringens hemliga tilläggsföreskrifter för perso- nalkontrollkungörelsen. Han kunde därvidlag konstatera att de HT  
 19-arbetsanteckningar 
  som fördes hos SÄPO inte nådde upp till de, enligt Pierce, noggranna registreringsföreskrifter som medde- lats av regeringen i 1981 års hemliga förordning rörande tillämp- ningen av personalkontrollkungörelsen. Efter denna grundliga ana- lys av rättsläget gav han följande slutomdöme: 
 De arbetsanteckningar som förs av SÄPO och som är anordnade i bokstavsordning innehåller uppgifter som ännu inte är av den grad att de är registreringsbara enligt 1981 års förordning. Anteckningarna bevaras också många gånger i flera år. Anteckningarna måste anses strida mot grundlagens regel om politisk registrering och även mot den specialreglering som gäller för SÄPOs register. 
 414 
  
 Avslutningsvis gjorde emellertid Pierce ett tillägg som kom att bli styrande för att säkerhetspolisen - trots att detta stod i strid med grundlagen - även fortsättningsvis kom att föra arbetsanteckningar. 
 Det kan dock påpekas att JO 1973 sid. 54 och JK SK  
 8-90 
  [JK:s yttrande 1990. UE] inte haft invändningar mot att SÄPO fört arbetsanteck- ningar såsom skett. 
 415 
  
 I ett samtal med Säkerhetstjänstkommissionens sekretariat har Wiley sagt att han inledningsvis tyckte att hela systemet med arbetsanteckningar var ett sätt att komma runt registrerings- bestämmelserna. Smith menade dock samtidigt att det hade va- 
  
 413 
  
 Ibid. 
  
 414 
  
 Ibid. 
  
 415 
  
 Ibid. 
  
 172 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 rit något förmätet att hävda att arbetsanteckningarna var uppen- bart grundlagsstridiga eftersom varken JO eller JK Hans Stark haft några synpunkter på det sätt arbetsanteckningarna fördes. Därför kunde säkerhetspolisen även fortsättningsvis fortsätta med detta. 
 416 
  
 UBAS och analysdatabaserna 
 Vid det nämnda mötet med författningsskyddsroteln i december 1990 berörde Smith också frågan om en eventuell datorisering av arbetsanteckningarna, vilket många förespråkade. Även om han sade sig vara medveten om att det skulle vara till betydande hjälp för såväl sektionerna som författningsskyddsroteln om detta mate- rial kunde läggas in i datorer meddelade han ett uttryckligt förbud mot detta. 
  
 Det får inte ske idag 
 . Det tror jag alla är med- vetna om att ni inte får göra. Vi får lov att föra det s.k. Säporegistret, men det medgivande som finns att föra detta innebär inget medgi- vande från statsmakterna och ännu mindre från Datainspektionen att föra register av det här slaget på pc. Detta är något som jag och Ramos måste titta på för att få klarhet i. Det är nog så i vårt samhälle att det finns information som till sin karaktär är sådan att vi inte får använda datorer för att behandla dem. 
 417 
  
 Härmed har två omständigheter klargjorts. För det första hade led- ningen för säkerhetspolisen genomfört en grundlig utredning om arbetsanteckningarnas legalitet och därvid kommit till slutsatsen att den arbetspraxis som tillämpades stred mot grundlagen. Samtidigt konstaterades att varken justitieombudsmannen 1973 eller justitie- kanslern 1990 haft några invändningar mot den rådande ordningen. För det andra hade generaldirektören Wiley vid mötet i december 1990 uttryckligen förbjudit datorisering av arbetsanteck- 
  
 416 
  
 Anteckningar från samtal med f.d. generaldirektör Wiley den 15 januari 2002. Säkerhetstjänstkommissionen. 
  
 417 
  
 Protokoll över författningsskyddets konferens den  
  
 10-11 
  december 1990 
 . SH 548/91. SAK  
  
 701391-0182, 
  
  löpnr 7. SÄPO. 
  
 173 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 ningarna. Trots generaldirektörens förbud skrinlades inte planerna på datoriseringen. 
 Från författningsskyddsrotelns sida var man övertygad såväl om behovet av arbetsanteckningarna som att dessa borde datoriseras. Lika övertygad var roteln emellertid om att det - efter Robèrts rättsliga analys - krävdes att ledningen tog ett klart beslut i frågan. På våren 1992 skrev chefen för författningsskyddsroteln en PM där han argumenterade för att man för bearbetning av sina s.k. utred- ningsanteckningar skulle få utnyttja en undersökningsdatabas (UBAS). 
 Enligt rotelchefen fanns det två typer av anteckningar vid för- fattningsskyddsroteln. Under det sammanfattande begreppet ut- redningsanteckningar fördes dels arbetsanteckningar, dels spa- ningsanteckningar. I arbetsanteckningarna sparades information om personer som eventuellt skulle kvalificera sig för registrering i centralregistret på grund av anknytning till någon av de s.k. HT 19- organisationerna. Enligt den rådande ordningen på roteln samlades dessa arbetsanteckningar centralt i namnordning, vilket enligt ro- telchefen var nödvändigt bl.a. för att underlätta bearbetningen av uppgifterna och för att undvika merarbete i form av dubbelförda anteckningar. Spaningsanteckningarna hade emellertid ett vidare och mer förutsättningslöst syfte. Dessa fördes för att följa upp ti- digare okända personer och organisationer som eventuellt kunde bedömas som potentiella säkerhetshot. 
 Låt oss säga att det uppmärksammas uppgifter om icke tidigare kända organisationer/sam- manslutningar eller personer som uppträder i utkanterna av kända politiska extrema eller våldsinriktade organisationer. Naturligtvis ser vi då som vår uppgift att försöka klarlägga vad som döljer sig bakom en sådan uppgift. Arbe- tet med detta sker genom att uppgifter in- hämtas om organisationen eller vilka som är aktiva i den. Uppgifter av detta slag kan in- hämtas från t.ex. en tidning, NN från före- ningen OKÄND har tillsammans med MM (känd rasist) invalts i en kommitté för att stoppa byggandet av en flyktingförläggning i  Eller NN från föreningen OKÄND har till- sammans med MM (känd anarkist) invalts i en 
 174 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 kommitté för att planlägga aktiviteter mot Cunningham inträde i EG. 
 418 
  
 Såväl spanings- som arbetsanteckningarna användes som referens- underlag vid personalkontroll av personer som eventuellt skulle an- ställas inom säkerhetspolisen. Poängen med att lägga in såväl ar- bets- som spaningsanteckningar i UBAS var att det därmed skulle skapas möjligheter till en mer effektiv bearbetning av materialet. 
 Genom att samla arbetsanteckningar och spa- ningsanteckningar tillsammans ges möjlighet att också upptäcka eventuella dubbla medlem- skap eller engagemang. En person i en relativt okänd sammanslutning kan t.ex. samtidigt visa sig vara föremål för utredning enligt HT 19. En sådan koppling är avgjort av intresse för den fortsatta kartläggningen. 
 419 
  
 Förutsättningen för att detta skulle kunna genomföras var emeller- tid att ledningen bestämde sig för om arbetsanteckningarna skulle få föras eller inte. Rotelchefen kunde då konstatera att Pierce å ena sidan kommit fram till att dessa stred såväl mot grundlagens regel om politisk registrering som den specialreglering som gäller för SÄPO:s register men å andra sidan också framhållit att varken JO eller JK haft några invändningar i saken. Slutsatsen av detta reso- nemang var enligt rotelchefen dels att  
 SÄPO-ledningen 
  i ett be- slutsdokument borde meddela vad som skulle gälla vid förandet av arbetsanteckningar, dels klarlade på vilket sätt UBAS fick utnyttjas och i vilken mån och på vilket sätt övriga anteckningar fick föras. 
 420 
  
 Argumenteringen för att författningsskyddet skulle få använda sig av UBAS tycks inte ha mött något avgörande motstånd inom säkerhetspolisen. I linje med rotelchefens förslag beslutade polis- överintendent Williams i januari 1993 om att tre s.k. domä- ner rörande politiska rörelser skulle läggas upp i UBAS. Syftet med domän vänster var att följa upp vänsterextrem verksamhet (främst HT  
 19-organisationer), 
  domän anarkism skulle användas för att följa upp autonoma anarkister och de brott som förekom 
  
 418 
  
 Utredningsanteckningar och nyttjande av UBAS inom författningsskyddet - begäran om be- slut 
  
 . PM den 21/4 1992. SAK  
  
 001305-9373, 
  
  löpnr 1. SÄPO. 
  
 419 
  
 Ibid. 
  
 420 
  
 Ibid. 
  
 175 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 bland dessa och domän höger syftade till att följa upp högerex- tremistisk verksamhet och brottslighet. 
 421  
 I november 1993 kunde slutligen generaldirektören Wiley besluta att författnings- skyddet skulle få använda sig av UBAS för att föra och bearbeta elektroniska arbetsanteckningar. Noteringar i de manuella arbets- anteckningarna skulle antingen föras över till UBAS som elektro- niska arbetsanteckningar eller, i den mån de låg inom ramen för vad som fick registreras, tillföras centralregistret. De manuella arbets- anteckningarna skulle därefter förstöras. 
 422  
 I arbetsordningen som gällde från den 1 januari 1994 reglerades införande av uppgifter i UBAS (som liksom centralregistret (CR) då utgjorde en del av  
 SÄPO-registret) 
  på följande sätt: 
 Om utredning erfordras för att klarlägga, hu- ruvida förutsättningar för registrering i CR är uppfyllda, får anteckningar om personerna re- gistreras i domän i författningsskyddets UBAS. Sådana registreringar i domänen ( 
 elek- troniska arbetsanteckningar 
 ) ersätter systemet med manuella arbetsanteckningar. 
 Elektroniska arbetsanteckningar skall gallras så snart de inte längre behövs och senast efter 18 månader om nya uppgifter inte tillförts be- träffande personen under tiden. 
 423 
  
 Att införandet av UBAS vid författningsskyddsroteln innebar att de önskemål som många befattningshavare framställt sedan 1970- talet om ett gemensamt riksomfattande datoriserat centralregister för arbetsanteckningarna därmed tillgodosågs framgår av följande s.k. domänhandledning: 
 Behörig för anteckning och sökning i domä- nerna vänster resp. höger är samtliga handläg- gare av författningsskyddsfrågor vid [Stock- 
  
 421 
  
 Beslutsdokument för domän i UBAS för författningsskyddet den 13/1 1993 
  
 . SAK 001305- 9373, löpnr 1, s.  
  
 27-29. 
  
  SÄPO. 
  
 422 
  
 Beslut den 4/11 1993 av gd Wiley, föredragande: Pöint Williams. SAK  
  
 001305-9373, 
  löpnr 1, s. 31. SÄPO. 
  
 423 
  
 Arbetsordning 1/12 1993 bilaga 1.10. Särskilt om UBAS 
  
 . SAK  
  
 701391-0117. 
  
  Box vol. 3. SÄPO. Gränsen på 18 månader motiverades av författningsskyddets önskemål om att kunna följa upp årsvisa aktiviteter som t.ex. 30 novemberfirandet, årsmöten etc. ( 
 Anteckning i CR eller UBAS av personer som är medlemmar i eller sympatiserar med vissa organisationer eller grupper 
 . PM den 18/6 1993. SAK  
  
 001305-9373, 
  
  löpnr 1, s. 78. SÄPO.). 
  
 176 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 holmsavdelningen] och länssektioner/arbgrp inom SÄPO. 
 424 
  
 Arbetsanteckningar skulle även fortsättningsvis föras enligt den av kommissarie K på  
 1970-talet 
  formulerade uppföljningsprincipen. När chefen för författningsskyddsroteln argumenterade för an- vändningen av UBAS framhöll han att även om det var svårt att ställa upp några särskilda kriterier för vad som fick föras in i UBAS skulle det emellertid inte röra sig om åsiktsregistrering i grundla- gens mening. Hans argument för detta var att insamlandet av upp- gifterna kunde motiveras av utredningens syfte. Grunden för regi- streringen i UBAS skulle därmed vara att föra utredningen framåt och inte enskilda personers politiska åsikter. 
 Behovet att föra in en person i UBAS  
 enbart  
 på en viss politisk åskådning är därigenom ute- sluten. 
 425 
  
 Resonemanget tycks ha utgått från att om säkerhetspolisen hade behov av att i sitt utredningsarbete om politiska ytterlighetsorgani- sationer registrera medlemmar och sympatisörer så skulle detta inte innebära åsiktsregistrering, oaktat att registreringen enbart innehöll uppgifter om en persons politiska åsikt eller organisationstillhörig- het. Att detta i praktiken - oavsett ambitionen att föra utredningen framåt - kunde resultera i en otillåten åsiktsregistrering förbisågs. 
 I januari 1994 beslutades att anarkisterna inte längre skulle ha en egen domän utan ingå i domän vänster. 
 426  
 Enligt instruktionerna fick domän vänster innehålla uppgifter som kan hänföras till väns- terextremism,  
 miljö-, 
  freds- eller djurbefrielseextremism samt and- ra former av politiskt extrema yttringar som kan kopplas till det vänsterpolitiska området. 
 427  
 Högerextremism, rasism, främlingsfi- entlighet, revisionism och andra yttringar som kunde kopplas till det högerextrema området fick antecknas i domän höger. 
 428  
 Vid an- teckningar om en persons tillhörighet till Arias, KPML(r) och Di- rektdemokratiska sällskapet (DS) skulle personens organisatoriska 
  
 424 
  
 Domänhandledning 25/11 1994 
 . SAK  
 001307-5478, 
  löpnr 1, s. 49. SÄPO. 
  
 425 
  
 Begäran om uppläggning av  
  
 UBAS-domäner 
 . 
  
  PM den 23/11 1992. SAK  
  
 001305-9373, 
  
  löpnr 1, s. 24. SÄPO. 
  
 426 
  
 Beslut om uppläggning av domän VÄNSTER i UBAS M 14 
  
 . SAK  
  
 001307-5478, 
  
  löpnr 1, s. 
  
 35. 
  
 SÄPO. 
  
 427 
  
 Domänhandledning 25/11 1994 
 . SAK  
 001307-5478, 
  löpnr 1, s. 49. SÄPO. 
  
 428 
  
 Ibid. 
  
 177 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 status anges, t.ex. ledare, styrelsemedlem, aktivist, medlem eller sympatisör. Löst sammanhållna grupper skulle delas in i hu- vudområden med namn som Scott, Miljö, Antifa och Djur. 
 429 
  
 I domän sakobjekt skulle antecknas uppgifter som det enligt för- fattningsskyddsroteln fanns anledning att bevaka men som det inte fanns skäl att registrera i centralregistret. 
 430  
 Vid bearbetningen av de datoriserade uppgifterna erbjöd UBAS åtskilliga genvägar för att göra materialet överblickbart. 
 Det finns många sorteringsmöjligheter som Du själv kan göra. T. ex. ta fram alla inlagda Sverigedemokrater, alla personer i verksam- hetsgrupper såsom miljö, djur, fred, antifa, alla som finns i en speciell stad o.s.v. 
 431 
  
 Det totala antalet registreringar i respektive domän uppgick i de- cember 1996 till 1 410 i domän höger, 369 för domän vänster och 194 för sakdomänen. Enligt författningsskyddsroteln i Stockholm fanns det emellertid anledning att anta att kollegerna förfogade över betydligt fler arbetsanteckningar än de som förts in i UBAS. I en kommentar till de nämnda sifferuppgifterna står följande att läsa: 
 Lite lite tycker jag. Också synd då ingen annan än Du själv har glädje av Dina egna noteringar i Ditt skåp eller i egna kataloger i  
 pc-n. 
  
 Utan att komma med för mycket pekpinne är det ju så att enligt domänhandledningen (AO bil 1:10)  
 skall  
 anteckningarna i UBAS ersätta systemet med manuella arbetsanteck- ningar 
 432 
  
 År 1997 hade registreringarna i UBAS minskat till 895 för domän höger, 335 för domän vänster samt 199 för sakdomänen. 
 433 
  
 429 
  
 Ibid. 
  
 430 
  
 Grundläggande bestämmelser och handledning för domänen SAK i Författningsskyddets UBAS 
  
 . Domänhandledning 19/9 1994. SAK  
  
 001307-5478, 
  
  löpnr 1, s. 42. SÄPO. 
  
 431 
  
 SubNytt 
 . Januari 1997. 28/1 1997. SAK  
 001305-9373-02, 
  löpnr 2. SÄPO. 
  
 432 
  
 SubNytt. En rapport från Författningsskyddet. December 1996 
  
 . SAK  
  
 001305-9373-02, 
  
  löpnr 1, s. 20. SÄPO. 
  
 433 
  
 Handläggning av information från Författningsskyddets avslutade  
  
 UBAS-domäner 
 . 
  
  PM den 10/12 1997. SAK  
  
 001307-5478, 
  
  löpnr 1, s. 56. SÄPO. 
  
 178 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 I personakterna har endast ett fåtal hänvisningar till UBAS åter- funnits. Det är således svårt att ge några exempel på uppgifter som registrerades där. Ärendets fortsatta handläggning visar emellertid att det finns anledning att anta att innehållet i författnings- skyddsrotelns UBAS kunde anses strida mot grundlagens åsiktsre- gistreringsförbud. I januari 1997 kunde författningsskyddsroteln konstatera att den då nyinrättade Registernämnden börjat intres- sera sig för UBAS. Därför uppmanades kollegerna att vara upp- märksamma på att inläggningarna i UBAS var korrekta. Samtidigt aviserades det att det eventuellt skulle komma att utfärdas restrik- tioner för användningen av UBAS. 
 434  
 En månad senare fann gene- raldirektören Rivas anledning att fatta beslut om att det åsiktsregistreringsförbud som gällde för centralregistret även skulle gälla UBAS samt att det var förbjudet att föra såväl elektroniska som manuella register över personer där förutsättningar för regi- strering i centralregistret inte var uppfyllda. 
 435  
 Därmed tycks po- ängen med att använda UBAS inom författningsskyddet ha upp- hört. I december 1997 meddelades att författningsskyddets använ- dande av UBAS omedelbart skulle upphöra och undersökningsda- tabasen därmed var ett avslutat kapitel. Det i UBAS inlagda ar- betsmaterialet hade skrivits ut på papper och överlämnats till re- spektive sektion för vidare bearbetning. 
 436 
  
 Återigen fick säkerhetspolisen försöka finna en ny ordning för att spara och ordna arbetsanteckningarna. Vid nedläggningen av UBAS beslutades att följande regler skulle gälla för framtida förva- ring av arbetsanteckningar: 
  
 - 
  
 individbaserad information på kvarvarande dokument från  
  
 UBAS-en 
  samt nytillkom- mande sådan information skall förvaras av an- svarig handläggare för berört ämnesområde. 
  
 - 
  
 Informationen/uppgifterna om en person får förvaras samlat i mapp el. dyl. 
  
 - 
  
 Nämnda mappar el. dyl. får hållas sorterade i alfabetisk ordning eller på annat liknande sätt. 
  
 434 
  
 SubNytt 
 . Januari 1997. 28/1 1997. SAK  
 001305-9373-02, 
  löpnr 2. SÄPO. 
  
 435 
  
 Beslutsprotokoll den 5/2 1997 
 . SAK  
 701391-0117, 
  löpnr 2. SÄPO. 
  
 436 
  
 SubNytt. December 1997 
 . 16/12 1997. SAK  
 001305-9373-02, 
  löpnr 2. SÄPO. 
 179 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 OBS! Någon form av kortregister eller löpande sammanställning av uppgifter om en individ på en särskild handling får ej förekomma. 
 437 
  
 Arbetsanteckningarna förs sedan 1999 i säkerhetspolisens s.k. ana- lysdatabaser vilka betraktas som fristående register. 
 438  
 I maj 2000 gavs justitieminister Smith utförlig information om säker- hetspolisens handläggning av överskottsinformation som inkommit genom telefonavlyssning i databasen PLUTO och användningen av analysdatabaser. En representant från säkerhetspolisen kunde då - enligt en samtalsuppteckning från sammanträdet - berätta att det vid hemlig telefonavlyssning i en s.k. analysdatabas noterades in- nehåll i samtal som kan handla om att individer ger uttryck för oli- ka politiska eller religiösa uppfattningar. Enligt samtalsupp- teckningen ansåg de församlade, utom justitieministern  att det- ta var ett problem i förhållande till grundlagen. 
 439  
 Vid samma till- fälle informerades justitieminister Moore om innehållet i ana- lysdatabaserna. 
 innehållet i sådana baser i sin helhet är att betrakta som känsliga personuppgifter genom att det är fråga om obearbetade underrättelser om individer som har olika slags kopplingar till politisk eller religiös verksamhet. 
 440 
  
 Moore menade då att frågan om analysdatabaserna borde utre- das. Eventuellt kunde den pågående polisdatautredningen ges till- läggsdirektiv för att se över möjligheterna att koppla bort 5 § i po- lisdatalagen (PDL) vad avser behandling av känsliga personupp- gifter i PLUTO och analysdatabaserna. 
 441  
 Enligt säkerhetspolisens 
  
 437 
  
 Handläggning av information från Författningsskyddets avslutade  
  
 UBAS-domäner 
 . 
  
  PM den 10/12 1997. Se även  
 Nedläggning av Författningsskyddets  
 UBAS-domäner 
  Höger, Vänster och SAK 
 . PM den 4/12 1997. SAK  
  
 001307-5478, 
  
  löpnr 1, s.  
  
 54-56. 
  
  SÄPO. 
  
 438 
  
 Arbetsordning den 23/12 1998  
 (Bilaga 1.10.1). SAK  
 701391-0117-01, 
  SP 1. SÄPO. 
  
 439 
  
 Vid mötet medverkade - förutom justitieministern - representanter från säkerhetspolisen och Registernämnden samt ett antal tjänstemän vid justitiedepartementet. Se PM den 11/5 2000. SAK  
  
 001308-2235, 
  löpnr 4. SÄPO. 
  
 440 
  
 PM den 11/5 2000. SAK  
  
 001308-2235, 
  löpnr 4. SÄPO. 
  
 441 
  
 Ibid. Polisdatalagens (SFS 1998:622) 5 § (rörande behandling av känsliga personuppgifter) har följande lydelse: Uppgifter om en person får inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om personens ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexuella läggning. Om uppgifter om en person behandlas på annan grund får uppgifterna kompletteras med sådana uppgifter som avses i första stycket, om det är oundgängligen nödvändigt för syftet med behandlingen. 
  
 180 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 föreskrifter kan registrering av känsliga personuppgifter i central- registret endast ske efter särskilt beslut i det enskilda fallet. Detta krävs emellertid inte när uppgifter förs in i analysdatabaserna. I  
 PLUTO-systemet 
  påbörjas behandlingen av personuppgifterna på maskinell väg innan det finns möjlighet att granska dem i förhål- lande till 5 § PDL. Den rättsliga problematiken beträffande analys- databaserna har belysts av Registernämnden i en skrivelse till justi- tieministern den 4 oktober 2000 samt i ett yttrande till justitiede- partementet av den 22 september 2002 beträffande polisdatautred- ningens förslag till ny polisdatalag. I den förstnämnda skrivelsen gjorde Registernämnden följande bedömning: 
 Enligt Registernämndens uppfattning uppfyl- ler de rutiner som är förknippade med använd- ningen av fristående analysdatabaser inom Sä- kerhetspolisen de krav som personuppgiftsla- gen uppställer men de tillämpade arbetsruti- nerna är sådana att det finns anledning utgå från att bestämmelserna i polisdatalagen kan åsidosättas. Detta är delvis en följd av den tek- niska utvecklingen 
 Det kan också sättas i fråga om det sätt PLU-  
 TO-systemet 
  och de fristående analysda- tabaserna används inom Säkerhetspolisen stri- der mot förbudet i 2 kap. 3 § första stycket re- geringsformen mot åsiktsregistrering. 
 442 
  
 I sak stod Registernämnden fast vid denna ståndpunkt i september 2002. 
 443  
 Det finns således anledning att anta att det i dessa databa- ser - liksom i de tidigare arbetsanteckningarna och i UBAS - åter- finns registreringar som strider mot grundlagens förbud mot åsiktsregistrering. 
  
 442 
  
 Ang Registernämndens granskning av Säkerhetspolisens behandling av uppgifter enligt polis- datalagen 
  
 . Skrivelse från Registernämnden till Statsrådet och chefen för Justitiedepartemen- tet den 4/10 2000. SAK  
  
 001308-2235, 
  
  löpnr 12. SÄPO. Skrivelsen återfinns i sin helhet som bilaga till SOU 2001:92 och är omnämnd på s.  
  
 235-236 
  
  i utredningen. 
  
 443 
  
 Remissyttrande beträffande Polisdatautredningens betänkande (SOU 2001:92) Behandling av personuppgifter i polisens verksamhet.  
  
 Beslut av Registernämnden den 22/9 2002. Säker- hetstjänstkommissionen (Dnr 5/02). 
  
 181 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Sammanfattning 
 Säkerhetspolisens arbetsanteckningar har sedan 1969 utgjort en fri- zon för sparande av uppgifter som enligt personalkontrollkungö- relsen från 1969 och regeringsformen 1977 inte fick utgöra grund för registrering. I praktiken kom dessa arbetsanteckningar att in- ordnas i flera olika biregister till centralregistret och den rätta be- nämningen på arbetsanteckningarna är således arbetsregister. Vid slutet av  
 1970-talet 
  fanns 11 000 arbetsanteckningar registrerade i arbetsregistren. De kontrollorgan som undersökt om säkerhetspo- lisen ägnat sig åt otillåten åsiktsregistrering har uppmärksammat ordningen med arbetsanteckningar men har inte funnit anledning att ifrågasätta rådande arbetspraxis. Detta har medfört att verksam- heten har kunnat fortsätta in på  
 1990-talet 
  trots att en ledande be- fattningshavare inom säkerhetspolisen ansett att detta stod i strid med grundlagens åsiktsregistreringsförbud. Justitiedepartementet har åtminstone under  
 1990-talet 
  - då arbetsanteckningarna datori- serades - haft tillgång till information som belyst de rättsliga pro- blemen med arbetsanteckningarna. I oktober 2000 och i september 2002 har Registernämnden informerat departementet om att det finns anledning att anta att säkerhetspolisens analysdatabaser inne- håller registreringar som strider mot grundlagens åsiktsregistre- ringsförbud. 
 182 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 5 
  
 Utlämnandet av uppgifter i personalkontrollen 
  
 Inledning 
 Tidigare kapitel har redogjort för säkerhetspolisens ansträngningar för att utöka registreringen i centralregistret så att den trots perso- nalkontrollkungörelsens åsiktsregistreringsförbud i större ut- sträckning skulle kunna lämna ut politiska uppgifter i personal- kontrollen. I formell mening lyckades man i dessa ansträngningar då regeringen 1981 utfärdade nya tilläggsföreskrifter till personal- kontrollkungörelsens åsiktsregisteringsförbud. 
 Detta kapitel behandlar säkerhetspolisens hantering av andra de- lar av personalkontrollkungörelsen som var avsedda att begränsa omfattningen av personalkontrollen, förbättra säkerhetsskyddet samt öka rättssäkerheten för de kontrollerade personerna. Antalet säkerhetskänsliga tjänster skulle begränsas och i ökad utsträck- ning skulle det genomföras samtal med de personer som var före- mål för personalkontroll. Kapitlet behandlar frågan om hur dessa regler kom att tillämpas i praktiken i avsnitten om  
 skyddsklassin- delningen  
 och  
 kommuniceringen 
 . Vidare redogör kapitlet för om- fattningen av den politiska delen av personalkontrollen genom en redovisning av hur många ärenden som lämnades ut i personalkon- trollen dels som s.k. spontanutlämnande, dels efter förfrågan från myndigheter och företag inom totalförsvaret. Här återfinns också en presentation av ett urval av de personalkontrollärenden som fö- redrogs för RPS:s styrelse vid två sammanträden 1977 respektive 1987. 
 Såväl personalkontrollens regelverk som dess praktik är till stora delar kända sedan tidigare. En viktig studie av personalkontrollen genomfördes av Clark i doktorsavhandlingen  
 Personal- kontroll - en ideologikritisk studie kring den svenska personalkon- trollkungörelsen  
 som publicerades 1986. 
 183 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Personalkontrollen har dessutom behandlats av flera offentliga utredningar. 
 444  
 Bland dessa skall särskilt nämnas Registernämndens tre utredningar  
 Personalkontroll den 1 oktober 1969 - den 30 juni 1996  
 (1998),  
 Personalkontroll del II  
 (2000) och  
 Personalkontroll del III  
 (2002) som mycket ingående har granskat stora delar av det svenska personalkontrollsystemet. De två sistnämnda utredning- arna följer - så långt det är möjligt - upp handläggningen av ett an- tal personalkontrollfall. 
 Registernämndens utredningar är ett resultat av den under 1997 återupptagna debatten om myndigheternas handläggning av perso- nalkontrollen av Ramos i slutet av  
 1970-talet. 
  I november 1997 gav regeringen Registernämnden i uppdrag att utreda vissa frågor rörande personalkontrollen under perioden  
 1969-1996. 
  I re- geringens direktiv angavs följande riktlinjer för utredningen: 
 Undersökningen skall ta sikte på i vad mån personers anställningsförhållanden har påver- kats till följd av att personuppgifter i Säker- hetspolisens register har hanterats på ett sätt som, oavsett att det ryms inom det regelverk som gällde vid tiden för handläggningen, inte framstår som rimligt med hänsyn till omstän- digheterna. 
 445 
  
 Registernämnden undersökte dels frågan om personalkontrollen och registreringen stått i överensstämmelse med gällande regelverk, dels frågan om rimligheten i de kontrollerande myndigheternas och företagens hantering av personalkontrollärendet. I utredningsar- betet formulerade Registernämnden fem förutsättningar för de ärenden den skulle granska. För det första skulle personalkontrol- len vara utförd någon gång under tiden den 1 oktober 1969 - den 30 juni 1996, dvs. under den tid då personalkontrollkungörelsen gäll- de. För det andra skulle personalkontrollen ha skett för ett ändamål som kunde karaktäriseras som ett anställningsförhållande. Perso- nalkontroll för frivilliguppdrag inom hemvärnet och FN blev fö- remål för utredning, dock ej värnpliktsärenden. För det tredje skul- le uppgifter ur SÄPO:s register ha lämnats ut till den myndighet el- ler det företag som hade begärt att personalkontrollen skulle utfö- 
  
 444 
  
 Se bl.a. SOU 1989:18, SOU 1990:51, JO:s ämbetsberättelser 1972, JK:s yttrande till reger- ingen 1990 samt Registernämndens tre utredningar från 1998, 2000 och 2002. 
  
 445 
  
 Registernämnden (1998), s. 7. 
  
 184 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 ras. För det fjärde skulle anställande myndighet/företag ha beslutat att inte anställa den kontrollerade eller fattat ett beslut som fått ne- gativa följder på en redan anställds anställningsförhållande. För det femte skulle myndighetens eller företagets negativa beslut ha varit en följd av de uppgifter som hade lämnats ut ur SÄPO:s register. 
 446 
  
 Eftersom nämnden undersökte samtliga typer av personuppgif- ter i säkerhetspolisens register så berör delar av dess utredning frå- gor som ligger utanför Säkerhetstjänstkommissionens uppdrag. Registernämnden identifierade sammanlagt 1001 granskningsfall enligt ovannämnda kriterier. Fallen granskades i tre avseenden. För det första undersökte nämnden om det kunde bedömas ha varit korrekt av SÄPO att registrera den kontrollerade. För det andra prövade den om det kunde anses vara rätt av rikspolisstyrelsen att lämna ut uppgifterna för personalkontroll. För det tredje försökte nämnden att - i den mån detta var möjligt - utreda om anställande företag eller myndighet hade agerat på ett rimligt sätt. 
 447  
 Av de 1001 fallen tillhörde 680 den politiska delen av personalkontrol- len. 
 448  
 Registernämndens utredningar ger en god inblick i frågan om vilka politiska uppgifter som ansågs relevanta vid personalkon- trollen. 
 Skyddsklassindelningen 
 Sedan 1948 hade det gjorts en uppdelning mellan befattningar av betydelse för rikets säkerhet och befattningar av  
 särskild  
 betydelse för rikets säkerhet där skillnaden i personalkontrollen handlat om i vilken omfattning uppgifter om politisk belastning eller andra uppgifter om personliga förhållanden fick lämnas ut. De av den parlamentariska nämnden i Wennerströmaffären föreslagna föränd- ringarna av personalkontrollen syftade särskilt till att skapa en mer effektiviserad och noggrannare genomförd handläggning vid kon- troll av de befattningar som bedömdes vara av särskild betydelse 
  
 446 
  
 Ibid, s. 30. 
  
 447 
  
 Eftersom ca 80 % av de av säkerhetspolisen upprättade personalkontrollpromemoriorna gallrats för perioden  
  
 1969-1974 
  så är det emellertid inte möjligt att redovisa en heltäckande empirisk undersökning av personalkontrollen under den aktuella perioden. Registernämnden (1998), s. 35. Gallringen av äldre personalkontrollpromemorior påbörjades 1973 och var av- slutad 1975. Av de 39 000 st PM som sparats från  
 1940-talet 
  fram till 1974 gallrades 35 800 st (PM den 17/5 1976. Säkerhetspolisens arkiv, Ö V, vol. 1. SÄPO). Att Fst/Säk hade sparat åtskilliga av dessa PM på mikrofilm torde ha varit okänt för RPS/Säk (Ang Fst/Säk:s filmer se Garcia, Murillo:  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
  
 1945-196 
 9. 
  (SOU 2002:88). 
  
 448 
  
 Registernämnden (1998), s. 77. 
  
 185 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 för rikets säkerhet. Vid personalkontroll för den högre riskklas- sen, vars omfattning skulle regleras av regeringen och inte som ti- digare av respektive myndighet, skulle ett omsorgsfullt refe- rensförfarande tillämpas och säkerhetssamtal skulle hållas. Med tanke på att dessa förändringar skulle försvåra hemlighållandet av personalkontrollen föreslogs mer öppenhet kring principerna för personalkontrollen. Nämnden argumenterade också för en viss in- skränkning av personalkontrollen för den lägre riskklassen så att onödiga personalkontroller undveks. Detta motiverades av såväl arbetsekonomiska som medborgarrättsliga skäl. I övrigt skulle handläggningen av denna personalkontroll ej förändras utan den skulle - som tidigare - huvudsakligen baseras på registerkontrol- ler. 
 449 
  
 Huvudpoängen med nämndens förslag var att antalet personal- kontroller skulle minskas kvantitativt samtidigt som kvalitén på kontrollerna skulle förbättras. Minskningen av antalet personal- kontroller skulle ske genom att regeringen skulle ta ansvar för be- sluten om vilka tjänster som skulle omfattas av personalkontroll. Den kvalitativa förbättringen skulle ske genom noggrannare per- sonundersökningar och genom samtal med den person som var fö- remål för kontrollen. 
 I 1969 års personalkontrollkungörelse föreskrevs att de tjänster som skulle omfattas av personalkontroll skulle hänföras till två skyddsklasser. Skyddsklass 1 omfattade tjänster som var av syn- nerlig betydelse för rikets säkerhet medan skyddsklass 2 om- fattade tjänster som var av betydelse för rikets säkerhet. Vilka tjänster som hörde till respektive skyddsklass bestämdes av reger- ingen. I vissa fall skulle myndigheterna själva - efter bemyndigande av regeringen - kunna fatta beslut om vilka tjänster som skulle hän- föras till skyddsklass 2. 
 450 
  
 År 1983 ändrades bestämmelserna i personalkontrollkungörelsen då det infördes tre skyddsklasser: 
 skyddsklass 1 A, om befattningshavaren i stor omfattning får del av sådana sekretessbelagda uppgifter av synnerlig betydelse för rikets sä- kerhet som berör en större eller särskilt vä- 
  
 449 
  
 Garcia, Murillo:  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1945-1969. 
 (SOU 2002:88). 
  
 450 
  
 Personalkontrollkungörelsen SFS 1969:446, 4 §. Skyddsklassplacering (även skyddsklass 1) hos försvarets leverantörer skulle enligt 1983 års regler bestämmas av ÖB (SFS 1983:764, 
  
 4 
  
 §, se även SFS 1992:837, 4 §). 
  
 186 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 sentlig del av totalförsvaret, skyddsklass 1 B, om befattningshavaren annars i en omfattning som inte är obetydlig får del av sekretessbe- lagda uppgifter av synnerlig betydelse för ri- kets säkerhet, skyddsklass 2, om befattnings- havaren antingen i obetydlig omfattning får del av sekretessbelagda uppgifter av synnerlig be- tydelse för rikets säkerhet eller i en omfattning som inte är ringa får del av andra sekretessbe- lagda uppgifter av betydelse för rikets säker- het. 
 451 
  
 År 1990 uppskattade  
 SÄPO-kommittén 
  antalet skyddsklassade tjänster till 411 000 st. Av dessa tillhörde 1000 tjänster skyddsklass 1 A och 10 000 tjänster skyddsklass 1 B. Övriga 400 000 tjänster hänfördes till skyddsklass 2. 
 452 
  
 Även i 1996 års säkerhetsskyddslag föreskrivs att regeringen be- slutar om vilka anställningar som skall placeras i säkerhetsklass. Med undantag för den registerkontroll som utförs för riksdagsför- valtningen bestämmer regeringen om säkerhetsklassplacering av tjänster. 
 453  
 I säkerhetsskyddsförordningen har regeringen delegerat denna beslutanderätt till ett stort antal myndigheter (se bilaga 2). 
 Beskrivningen av de tjänster som ska placeras i säkerhetsklass 1 överensstämmer i stort sett med beskrivningen i personalkontroll- kungörelsens skyddsklass 1 A. Den enda skillnaden är att formule- ringen om totalförsvaret ej återfinns i 1996 års regler. Säkerhets- klass 2 beskrivs på samma sätt som den tidigare gällande skydds- klass 1 B. Den största förändringen genomfördes för personalkon- trollkungörelsens skyddsklass 2 som bytte namn till säkerhetsklass 3. I denna ska anställda som i övrigt får del av uppgifter som om- fattas av sekretess och som är av betydelse för rikets säkerhet, om ett röjande av uppgifterna kan antas medföra men för rikets säker- het som inte endast är ringa placeras. 
 454  
 Därmed bestämdes att det skulle göras en bedömning om att en eventuellt uppkommen skada skulle vara av en viss omfattning för att en anställd skulle placeras i säkerhetsklass 3. Den omständigheten att en anställd hanterar sek- 
  
 451 
  
 Förordning om ändring i personalkontrollkungörelsen (1969:446), SFS 1983:764, 4 §. 
  
 452 
  
 SOU 1990:51, s. 236. Bland skyddsklass  
  
 2-befattningarna 
  dominerade de militära krigs- placeringarna. Antalet skyddsklass  
 2-befattningar 
  minskade under  
 1990-talet 
  p.g.a. neddrag- ningar inom krigsorganisationen (SOU 1994:149, s. 86). 
  
 453 
  
 SFS 1996:627, 20 §. 
  
 454 
  
 Ibid, 17 §. 
  
 187 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 retessbelagda uppgifter kan därmed inte betraktas som tillräcklig för registerkontroll hos säkerhetspolisen. 
 455 
  
 Sedan  
 1960-talet 
  har det även inom säkerhetspolisen funnits in- tresse av att begränsa antalet skyddsklassade tjänster. Detta skulle minska arbetsbelastningen och öka kvalitén på kontrollerna. Dess- utom skulle man därmed minska risken för nya kritiska debatter kring frågan om hur säkerhetspolisens politiska registreringar an- vändes i personalkontrollen. Det sistnämnda motivet framhölls av chefen för säkerhetspolisens personalkontrollrotel kommissarie D T vid en intern konferens 1969: 
 Om personalkontroll företages i onödan kan den föranleda ett löjets skimmer hos allmän- heten och därigenom motverka sitt syfte. 
 456 
  
 Vid ett annat tillfälle citerade han med gillande en formulering av den parlamentariska nämnden i Wennerströmaffären där det - an- gående antalet skyddsklassade tjänster - framhölls att sannolikt kan en icke obetydlig gallring ske vid en kritisk granskning, som tar sikte på att endast i verklig mening säkerhetskänsliga anställningar bör bli föremål för personalkontroll. 
 457 
  
 De problem som kommissarie D T trodde skulle lösa sig efter utfärdandet av personalkontrollkungörelsen kom emellertid att kvarstå. I en skrivelse ställd till justitiedepartementet från rikspolis- styrelsen i maj 1976 påpekades följande: 
 Antalet framställningar om personalkontroll synes rikspolisstyrelsen anmärkningsvärt högt. De begränsningar av begäran om personal- kontroll som åsyftades med skyddsklassindel- ningen har icke uppnåtts. Med hänsyn till det begränsade antalet utlämnade uppgifter kan det vidare ifrågasättas om den nuvarande formen för personalkontroll är meningsfull och om 
  
 455 
  
 Proposition 1995/96:129, s. 42. 
  
 456 
  
 Uttalande av D T enligt protokoll från föreståndarmöte i Stockholm 4/11 - 7/11 1969. HSC nr 660/69. SÄPO. 
  
 457 
  
 Se redogörelser av Joseph och Russell enligt protokoll från sektions- och rotelchefs- konferens i Skövde 10/5 - 13/5 1971. JWK 5:720/6, löpnr 2. SÄPO. Formuleringen återfinns i SOU 1968:4, s. 72. 
  
 188 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 den kan anses vara av avsedd betydelse för att förhindra infiltration inom totalförsvaret. 
 458 
  
 År 1988 uppmärksammades att det statliga dataföretaget DAFA placerat alla sina tjänster i skyddsklass och att en person avskedats trots att han i tjänsten inte hade tillgång till känsligt material. Detta fall debatterades bland annat i riksdagen. 
 459  
 Skyddsklassproblemati- ken har också behandlats av offentliga utredningar som undersökt personalkontrollsystemet. I utredningen  
 Säkerhetspolisens arbetsme- toder  
 hävdade regeringens särskilde utredare Mejia 1989 att många myndigheter använt personalkontrollen som ett urvalsin- strument vid tjänstetillsättning och att detta medfört att dessa personalkontrollerar betydligt fler personer än vad reglerna egent- ligen medger. 
 Vid en del myndigheter förefaller man också enligt SÄPO att alltför flitigt ha utnyttjat sina bemyndiganden från regeringen att själva be- sluta om skyddsklassning i klass 2. Antalet tjänster i skyddsklass 2 borde därför kunna minskas, en uppfattning som har framförts till mig även från annat håll än SÄPO. 
 460 
  
 SÄPO-kommittén 
  gick på samma linje som Dean och föreslog att myndigheterna - under regeringens överinseende - kritiskt granskade sina i skyddsklass 2 placerade befattningar för att om möjligt minska antalet. 
 461 
  
 Vilka uppgifter fick lämnas ut? 
 Som nämnts ovan motiveras säkerhetsklassindelningen av att ut- lämnandet av uppgifter ur säkerhetspolisens register skall begrän- 
  
 458 
  
 Personalkontrollsystemet 
 . Skrivelse ställd till justitiedepartementet från rikspolisstyrelsen den 5/5 1976. SAK  
 701391-9852. 
  vol. 2. SÄPO. Den f d säkerhetshandläggaren vid televerket Bray har offentligt deklarerat samma ståndpunkt (Inte bara IB och Säpo in- sändare i Dagens Nyheter den 10/12 1997). 
  
 459 
  
 Riksdagsprotokoll 1988/89:36, s.  
  
 42-44. 
  Fallet har varit föremål för utredning av Regis- ternämnden och enligt nämndens bedömning fanns det inte skäl till att ha den aktuella tjäns- ten placerad i skyddsklass (se  
 Personalkontroll. Del II.  
 Fortsatt uppdrag av regeringen den 31 mars 1999 om utlämnanden av uppgifter ur  
 SÄPO-registret 
  den 1 oktober 1969 - den 30 juni 1996. Rapport till regeringen av Registernämnden den 3 oktober 2000, s.  
 120-128) 
  
 460 
  
 SOU 1989:18, s. 95. 
  
 461 
  
 SOU 1990:51, s. 239. 
  
 189 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 sas. 
 462  
 Uppgiftsutlämnandet skall vara kopplat till regeringens och de berörda myndigheternas bedömningar av olika befattningars känslighet ur säkerhetssynpunkt. 
 För de befattningar som har högsta skydds- eller säkerhetsprio- ritering föreskrivs inga restriktioner om vilka registeruppgifter som skall få lämnas ut för kontroll. Enligt personalkontrollkungörelsen fick rikspolisstyrelsen lämna ut varje uppgift som är tillgänglig i polisregister för skyddsklass 1 under perioden  
 1969-1983 
  och för skyddsklasserna 1 A och 1 B under perioden  
 1983-1996. 
  Sedan 1996 gäller denna bestämmelse för säkerhetsklasserna 1 och 2. 1996 års säkerhetsskyddslag föreskriver dessutom att - om det är ound- gängligen nödvändigt - samtliga uppgifter om make/maka eller sambo kan lämnas ut. 
 463 
  
 Vad beträffar utlämnande av uppgifter för de tjänster som - i en- lighet med personalkontrollkungörelsen - placerats i skyddsklass 2 sammanfattades reglerna i tre punkter i § 9. Formuleringarna i punkterna 1 och 2 förändrades vid några tillfällen under perioden  
 1969-1996. 
  Under perioden  
 1969-1972 
  hade denna paragraf föl- jande lydelse: 
 9 § 
 Beträffande den som innehar eller avses skola tillträda tjänst i skyddsklass 2 får rikspolissty- relsen lämna ut uppgift ur säkerhetsavdelning- ens register om att han 
 1. dömts eller är misstänkt för brott som avses i 1 § lagen den 21 mars 1952 (nr 98) med sär- skilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål eller för brott som avses i 13 kap. 7 eller 8 § brottsbalken eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott. 
  
 462 
  
 Sedan 1969 gäller att kontrollen skall avse endast den som kan antas bli utsedd till inne- havare av tjänsten (SFS 1969:446, 6 §). I säkerhetsskyddsförordningen stadgas att register- kontroll får endast göras om den som säkerhetsprövningen avser kan antas komma att anställas eller på annat sätt delta i den aktuella verksamheten. Om det finns synnerliga skäl får kontroll göras utan ett sådant antagande. För nuvarande regler se säkerhetsskyddsförordningen, SFS 1996:633, 23 §. 
  
 463 
  
 SFS 1969:446, 8 §, 1983:764, 8 § samt 1996:627, 21 §. De som kontrollerades för tjänst i skyddsklass 1 A skulle enligt 1983 års bestämmelser vara föremål för särskild personutred- ning och registreras av säkerhetspolisen (SFS 1983:764, 2 §). 
  
 190 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 2. 
  
 eljest dömts eller är misstänkt för sådan handling eller försök eller förberedelse därtill som innefattar brott mot rikets säkerhet eller som är ägnad att undergräva det demokratiska statsskickets bestånd eller rikets ställning som oberoende stat, eller 
  
 3. 
  
 genom sin verksamhet eller eljest kan befa- ras vara beredd att deltaga i sådana handlingar som avses under 1 eller 2. 
  
 464 
  
 Den 22 september 1972 beslutade regeringen att formuleringen  
 undergräva  
 det demokratiska statsskickets bestånd eller rikets ställning som oberoende stat i punkt 2 skulle ändras till lydelsen  
 att med våld förändra  
 det demokratiska statsskickets bestånd eller  
 påverka  
 rikets ställning som oberoende stat [UE:s kurs.]. 
 465  
 Den andra förändringen i denna paragraf genomfördes 1993 då reger- ingen - i punkt 1 - utökade möjligheterna att lämna ut uppgifter om personer som misstänktes eller dömts för brott. 
 466  
 Om personal- kontrollen rörde en tjänst som var placerad i skyddsklass 2 och som var förenad med bevakningsuppgift, förrådsansvar eller ansvar för pengar fick rikspolisstyrelsen även lämna ut uppgifter om person som under de senaste tio åren dömts för vissa brott. 
 467 
  
 I den nuvarande lydelsen av 1996 års säkerhetsskyddslag före- skrivs att registerkontrolluppgifterna för säkerhetsklass 3 får om- fatta uppgifter i belastningsregistret, misstankeregistret, SÄPO- 
  
 464 
  
 SFS 1969:446. De brott som nämns i 1952 års tvångsmedelslag är bl.a. mordbrand, sabota- ge och allmänfarlig ödeläggelse riktat mot egendom med betydelse för rikets säkerhet (BrB 
  
 13 
  
 kap  
  
 1-5 
  §§); uppror, väpnat hot mot laglig ordning och olovlig kårverksamhet (BrB 18 kap 1,3 och 4 §§); högförräderi, spioneri, olovlig underrättelseverksamhet (BrB 19 kap 1, 2,  
 5-8, 
  och 10 §§); mord, misshandel, frihetsberövande om det innebär förgripelse på kungen eller annan medlem av kungahuset (SFS 1952:98 med ändringar enligt SFS 1974:332, 1977:1026 samt 1990:418). BrB 13 kap 7 och 8 §§ avser förgöring och spridande av gift och smitta. 
  
 465 
  
 SFS 1972:505, 9 §, 22/9 1972 (ikraftträdande den 10/10 1972). 
  
 466 
  
 SFS 1993:984, 9 §. Enligt denna förordning skulle uppgifter om personer som misstänktes eller dömts för brott mot 3, 4 eller 6 kap., 8 kap. 5 eller 6 §, 12 kap. 1 eller 3 §, 13 kap. eller 
  
 16 
  
 kap.  
  
 1-6 
  §§ brottsbalken eller 1 eller 3 § narkotikastrafflagen lämnas ut vid personalkon- troll för skyddsklass 2. Dessa kapitel i brottsbalken handlar om brott mot liv och hälsa, brott mot frihet och frid, sexualbrott, rån, skadegörelse, allmänfarliga brott (grov mordbrand, sa- botage etc.) samt brott mot allmän ordning (våldsamt upplopp, uppvigling etc.). 
  
 467 
  
 8-11 
  
  eller 14 kap., 16 kap.  
 1-6 
  §§, 17, 18 eller  
 20-22 
  kap. brottsbalken (bl.a. ekonomisk brottslighet såsom stöld, bedrägeri etc. och brott mot allmän verksamhet, t ex våld eller hot mot tjänsteman), 3 § i SFS 1960:418 om straff för varusmuggling, 4 § 1 mom. i SFS 1951:649 om straff för vissa trafikbrott eller 1 eller 3 § narkotikastrafflagen (1968:64). SFS 1969:446. Se även förändringarna i SFS 1988:900, 1990:155, 1993:984 och 1995:421. 
 191 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 registret och uppgifter som annars behandlas hos Säkerhetspoli- sen. 
 468  
 Regeringen kan också utfärda föreskrifter om registerkon- troll i andra fall om det behövs för skyddet mot terrorism och det finns särskilda skäl. 
 469  
 Regelverket föreskriver således inga klara begränsningar vad gäller karaktären på de uppgifter som får lämnas ut i personalkontrollen. 
 Utlämnande av uppgifter i personalkontrollen skall enligt regel- verket inte automatiskt innebära att en person diskvalificeras för den tilltänkta tjänsten. Myndigheten eller företaget som begärt re- gisterkontroll beslutar själv om vederbörande ska anställas eller inte. När ett ärende är avgjort är myndigheten ålagd att till rikspo- lisstyrelsen återlämna de personalkontrollhandlingar som tillsänts myndigheten. 
 470 
  
 Utlämnande av s.k. spontanuppgifter 
 Under åren  
 1951-1969 
  hade regeringen utfärdat regler om att sä- kerhetspolisen på eget initiativ skulle lämna ut nytillkomna regis- teruppgifter om personer som tidigare varit föremål för personal- kontroll och värnpliktiga. 
 471  
 I personalkontrollkungörelsens urspr- ungliga lydelse från 1969 saknades instruktioner om dylikt spont- ant uppgiftsutlämnande. Detta förhållande förändrades 1976 då regeln om spontanutlämnande av registeruppgifter i personalkont- rollen återinfördes. 
 472  
 För närvarande regleras utlämnandet av spon- 
  
 468 
  
 SFS 1996:627 med de ändringar som genomfördes i SFS 1998:625. 
  
 469 
  
 I dessa fall får utlämnandet omfatta alla uppgifter om den kontrollerade som finns i  
  
 SÄPO-registret 
  eller annars behandlas hos Säkerhetspolisen samt de uppgifter om den kon- trollerade som finns i belastningsregistret och i misstankeregistret om dom eller misstanke om brott som avses i brottsbalkens 3 kap. 1, 2, 5 och 6 §§ (om brott mot liv och hälsa), 4 kap.  
 1-6 
  och  
 8-9 
  a §§ (om brott mot frihet och frid), 6 kap. 1 och 2 §§ (våldtäkt och sexuellt 
 tvång), 8 kap.  
 4-6 
  §§ (om grov stöld och rån), 9 kap. 3 och 4 §§ (grovt bedrägeri och ut- pressning), 12 kap. 3 §  
 ( 
 grov skadegörelse), 13 kap.  
 1-5 
  b och 7 §§ (om allmänfarliga brott), 
  
 16 
  
 kap.  
  
 1-3, 
  5, 6 och 8 §§ (om brott mot allmän ordning), 17 kap. 1 § (våld eller hot mot tjänsteman), 18 kap. 1 och  
 3-5 
  §§ (om högmålsbrott), 19 kap. (om brott mot rikets säkerhet) samt 1 och 3 §§ narkotikastrafflagen (SFS 1968:64), och 9 kap. 1 § vapenlagen (SFS 1996:67). Även uppgift om försök och förberedelse till dessa gärningar får lämnas ut. SFS 1998:625. 
  
 470 
  
 SFS 1969:446, 20 och 23 §§ (se även SFS 1976:110 §  
  
 21-23) 
  och säkerhetsskyddslag, SFS 1996:627, 27 och 28 §§. I personalkontrollkungörelsen ålades myndigheterna att till rikspo- lisstyrelsen anmäla vad den beslutat i ärenden som föranlett utlämnande av uppgifter från polisens register. Sedan 1996 finns endast föreskrifter om att myndigheten skall dokumente- ra resultat av säkerhetsprövning när det gäller en person som bedömts vara pålitlig ur säker- hetssynpunkt. SFS 1969:446, 22 § och SFS 1996:633, 38 §. 
  
 471 
  
 Garcia, Murillo:  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1945-1969. 
 (SOU 2002:88). 
  
 472 
  
 Förordning om ändring i personalkontrollkungörelsen (1969:446) 
  
 , SFS 1976:110, 7 §. Se även SFS 1983:764, 7 §. Paragrafen - som gällde båda skyddsklasserna - föreskrev att ny prövning skulle ske då nya registeruppgifter. 
  
 192 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 tanuppgifter i 1996 års säkerhetsskyddsförordning. 
 473  
 I detta sam- manhang skall också nämnas föreskriften om att anställda i skyddsklass 1 (motsvarande skyddsklasserna 1 A och 1 B under pe- rioden  
 1983-1996 
  och sedan 1996 säkerhetsklass 1 och 2) skall vara föremål för ny registerkontroll minst vart femte år. Ny kontroll skall annars genomföras när det finns särskild anledning till det. 
 474 
  
 Spontanutlämnande av registeruppgifter angående män i värn- pliktig ålder pågick i stor omfattning fram till och med december 1971 - då skyddsklassindelningen inom försvaret var genomförd. 
 475  
 År 1971 utlämnades det i 284 fall spontant uppgifter om personer som var registrerade på grund av anknytning till någon samhälls- omstörtande organisation. Samtliga fall utom ett handlade om tjänstgöring inom försvaret. Åren 1969 och 1970 uppgick antalet spontanutlämnade uppgifter till försvaret till 208 respektive 177. 
 476  
 Under åren 1972 till 1976 utlämnades inga spontanuppgifter från rikspolisstyrelsen. Efter 1976 års regelförändring återupptogs för- farandet i mindre omfattning. Under åren  
 1976-1993 
  var - enligt säkerhetspolisens statistik - uppgifter om sammanlagt knappt tjugo personer föremål för spontanutlämning. I denna totalsiffra ingår ärenden som innehöll uppgifter såväl i säkerhetspolisens centralre- gister (inklusive ickepolitiska uppgifter) som i polis- och belast- ningsregistret (PBR). Därefter har antalet spontanutlämningar ökat men består endast till liten del av politiska uppgifter. 
 477 
  
 473 
  
 SFS 1996:633, 29 §. 
  
 474 
  
 SFS 1969:446, 6 § och SFS 1996:633, 25 §. 
  
 475 
  
 Jfr Rikspolisstyrelsens plenumprotokoll  
  
 1971-1972. 
  SAK  
 701391-9852. 
  SÄPO. Se även 
 Remisskrivelse med anledning av förslag till skrivelse angående lämnande av spontanuppgifter beträffande militär personal 
 . O Frånstedt den 15/12 1971 (JWK 5:9/4a, löpnr 2a, s. 14/79. SÄPO). Skyddsklass  
  
 2-befattningar 
  
  för värnpliktiga fastställdes den 10/9 1971 (för föränd- ringarna under  
  
 1970-talet 
  
  se JWK 5:9/4a, löpnr 2a, s. 14/206. SÄPO). 
  
 476 
  
 Personalkontrollstatistik i SAK  
  
 001306-4837, 
  löpnr 1 och 2. SÄPO. Enligt en samman- ställning av Bishop ang 1971 års personalkontrollhandläggning handlade 110 spontanupp- gifter (av det totala antalet 284) om medlemskap och 174 uppgifter om medlemskap + aktivitet i någon form ( 
 PM ang tillämpningen av personalkontrollkungörelsen m.m.  
 den 17/10 1972 av Booker (sign H.H.) den 17/10 1972. Säkerhetspolisens arkiv, F I vol. 1. SÄPO). 
  
 477 
  
 Plenumstatistik  
  
 1970-1996. 
  SAK  
 701391-9852, 
  vol. 5. SÄPO. Till följd av ändring i 7 § personalkontrollkungörelsen (1976:110) om utlämnande av spontanuppgifter för personal som placerats i skyddsklass  
 2-tjänster 
  sammanställdes mikrofiche över dessa personer. Upp- datering skulle ske två gånger om året. Sökningar skulle vara möjliga för personalkontroller som skett de senaste fem åren ( 
 Nya frågemöjligheter för skyddsklass  
  
 2-registrerade. 
  
 PM den 6/12 1976. SH 1593/76. JWK 5:770, löpnr 7, s. 229. SÄPO). Enligt beräkningar omfattade - under  
 1970-talet 
  - fichen 375 000 personer (PM den 9/3 1977. JWK 5:770, löpnr 7, s. 230. SÄPO). 
 193 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Den parlamentariska kontrollen i rikspolisstyrelsen 
 Innan registeruppgifter från säkerhetspolisen fick lämnas ut för personalkontroll skulle - under åren  
 1948-1996 
  - ärendet prövas av särskilt utsedda parlamentariker. Fram till förstatligandet av polis- väsendet gick denna grupp av riksdagsledamöter under benäm- ningen samrådsnämnden. I juli 1964 tog dessa plats som lekmanna- representanter i RPS:s styrelse. Under åren  
 1948-1969 
  krävdes att minst två av dessa var närvarande och att båda dessa lämnat sitt samtycke för att uppgifter skulle få lämnas ut för personalkontroll. I 1969 års personalkontrollkungörelse föreskrevs att minst tre lek- mannaledamöter måste vara närvarande för att RPS:s styrelse skulle kunna besluta om frågor om utlämnande av registeruppgifter för personalkontroll. För beslut om utlämnande av uppgift krävdes att samtliga närvarande lekmannaledamöter var överens. I annat fall kunde rikspolischefen underställa regeringen ärendet. Detta kunde också ske om en enskild lekmannarepresentant begärde detta. 
 478  
 Sedan 1996 prövas utlämnandefrågor av den då inrättade myndig- heten Registernämnden. För att Registernämnden, som skall bestå av högst åtta av regeringen utsedda ledamöter, skall kunna besluta i registerkontrollärenden krävs att minst fyra ledamöter (inklusive ordföranden) är närvarande och eniga om beslutet. Om det råder oenighet i ett ärende kan ordföranden - om han anser att den aktu- ella uppgiften bör lämnas ut - hänskjuta ärendet till regeringen för avgörande. 
 479 
  
 Att någon av lekmannaledamöterna i RPS:s styrelse avgav en an- nan mening än sina kolleger i en fråga rörande utlämnande av poli- tiska registeruppgifter för personalkontrollen torde ha varit mycket ovanligt. När en sådan situation uppstod i december 1979 om- nämndes det aktuella sammanträdet - vid ett ledningsmöte - av by- råchefen Taylor som ett på sitt sätt historiskt plenum i rikspolisstyrelsen då han kunde konstatera att för första gången kunde parlamentarikerna inte ena sig i ett personalkontroll- ärende. 
 480  
 Det aktuella ärendet handlade om en person som sökt tjänst som polissekreterare och som enligt säkerhetspolisens regis- teranteckningar varit värd för Nordiska Rikspartiets kamratmöte i början av  
 1970-talet 
  och som vid denna tid även innehaft en le- dande ställning inom partiet. Efter det att ärendet hänskjutits till 
  
 478 
  
 Personalkontrollkungörelsen, SFS 1969:446, 11 §. 
  
 479 
  
 Förordning med instruktion för Registernämnden, SFS 1996:730, 2, 8 och 9 §§. 
  
 480 
  
 Protokoll från ledningsmöte den 6/12 1979. RPS/Säk:s arkiv, A I, vol. 1. SÄPO. 
  
 194 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 regeringen beslutades att de aktuella uppgifterna skulle få lämnas ut, vilket resulterade i att personen inte antogs för den aktuella tjänsten. 
 481 
  
 I tidigare kapitel återfinns beskrivningar för hur parlamentari- kerna kunde verka återhållande på säkerhetspolisens registrerings- verksamhet. Att dessa i vissa fall kunde besluta om att de av säker- hetspolisen föredragna registeruppgifterna inte skulle lämnas ut i personalkontrollen visas nedan. 
 I viss mån hade parlamentarikerna även insyn i säkerhetspolisens inhämtande verksamhet. I de personalkontrollpromemorior som föredrogs för parlamentarikerna i RPS:s styrelse angavs ibland hur informationen rörande de kontrollerade inhämtats. Under 1950- och  
 1960-talen 
  kunde källnamnen - såväl för telefonkontrollöver- skottet som förtroliga meddelare - återfinnas i den löpande tex- ten. 
 482  
 Från senare delen av  
 1960-talet 
  och framåt förekommer i re- gel inte några källnamn i föredragningspromemoriorna. När infor- mationen kommit från öppna källor (t.ex. tidningar) har det emel- lertid ofta angivits. 
 Även därefter har överskottsuppgifter från telefonkontrollen ut- lämnats i personalkontrollen (bl.a. i Leanderfallet). 
 483  
 Att telefon- kontrollöverskott utlämnades i personalkontrollen uppmärksam- mades av  
 1970-talets 
  Berry kommissarien vid säker- hetspolisen Mcdonald i en anmälan till justitiekanslern (JK) i december 1977. Houston anmärkte då att det vid säkerhetspolisen tillämpades ett system med utnyttjande av uppgifter, som erhållits genom telefonavlyssning och att detta uppenbart stred mot be- stämmelserna i rättegångsbalken som - beträffande sparande av uppteckningar från telefonkontroll - stadgade följande: 
 I den mån uppteckningen innehåller något, som ej är av betydelse för utredningen, skall den efter granskningen omedelbart förstöras. 
 484 
  
 Smith anmälan resulterade i ett yttrande av justitiekanslern i de- cember 1978. I yttrandet sade sig JK inte funnit någon grund för 
  
 481 
  
 Se Rikspolisstyrelsens plenumprotokoll den 5/12 1979 (SAK  
  
 701391-9852. 
  SÄPO) samt personalkontrollpromemorian i JWK 5:9/4d, vol. 2, s. 315. SÄPO. 
  
 482 
  
 För exempel se Garcia, Murillo:  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1945-1969. 
 (SOU 2002:88). 
  
 483 
  
 Dean, Williams:  
 Säkerhetspolisens användning av s.k. överskottsinformation från tele- fonkontrollen.  
 Sekretariatsrapport till Säkerhetstjänstkommissionen. 
  
 484 
  
 RB 27:16, tredje stycket. 
  
 195 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 att kritisera säkerhetspolisens sätt att hantera de uppgifter som in- hämtats genom telefonkontroll. Det faktum att säkerhetspolisen lämnade ut dessa uppgifter i personalkontrollen möttes av en för- stående attityd av JK. 
 Vid telefonavlyssning erhållna uppgifter som inte förstörts är - från säkerhetsavdelningens synpunkt - inte överskottsinformation utan uppgifter som är av betydelse för utredningen i det ärende som föranlett telefonavlyssningen. Som jag redan har framhållit möter det inga hinder att sådana uppgifter utlämnas om förut- sättningar för ett utlämnande i övrigt förelig- ger. 
 485 
  
 Dock ifrågasatte han om inte ledamöterna i RPS:s styrelse regel- mässigt borde informeras om de fall då uppgifter inhämtats genom telefonavlyssning. 
 486 
  
 JK:s yttrande resulterade i att det i flera personalkontrollpro- memorior i slutet av år 1978 särskilt angavs vilka uppgifter som in- hämtats genom telefonkontroll. Här skall nämnas ett par exempel. Vid ett sammanträde i november 1978 föredrog byråchefen Taylor ett personalkontrollärende som innehöll uppgifter om att personen X varit kandidat för kårpartiet Clarté vid Stockholms universitet 1968 och 1969. Efter detta konstaterande angav prome- morian särskilt att övriga uppgifter som var kända om X var in- hämtade genom telefonavlyssning. 
 Därutöver har i telefonkontrollsammanhang följande uppgifter framkommit, 1969 i okt. framkom att X sökt inträde i KFML och att han skulle kallas till ett styrelsemöte för intern information. Han bedömdes som lämplig le- dare för en av KFML planerad lokalgrupp i  
 [--- 
  
 ]. 
 1970 i okt. framkom att X tillhörde styrelsen för KFML:s stockholmsavdelning. 
  
 485 
  
 Ang utnyttjande av material från telefonavlyssning, m.m.  
  
 Yttrande av JK Good den 24/11 1978 (JK:s Dnr  
  
 2962-77-21). 
  
  SAK  
  
 001305-4085, 
  
  löpnr 2, s. 213. SÄPO. 
  
 486 
  
 Ibid, s. 210. 
  
 196 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 1972 i febr framkom att en grupp från KFMLr i Stockholm skulle besöka kinesiska ambassa- den, där de skulle berätta om den bokhandel som KFMLr öppnat i Stockholm och redogöra för sin politiska linje. Genom spaning kunde fastställas att X ingick i den grupp från KFMLr som besökte ambassaden. 
  
 Något ytterligare har därefter icke blivit känt om X. 
 487 
 Dessa uppgifter lämnades ut till postens försvarssektion och enligt en därefter gjord notering antogs X inte för postens värnpliktiga driftvärn. 
 488  
 I december 1978 föredrog Hughes en annan prome- moria där det särskilt angavs att uppgifterna i 1:a och 3:e stycket var  
 Tk-uppgifter: 
  
 - 
  
 1972 fick Y i uppgift av KFML att göra en broschyr om KFMLr. Y berättade, något se- nare samma år, att han skrivit en kritisk bro- schyr om KFMLr. 
  
 - 
  
 Y var uppsatt som nionde namn på Calhoun valsedel till kårfullmäktigevalet vid  
  
 [---] 
  uni- versitet år 1976. Clarté fick 7 mandat. 
  
 - 
  
 Y ingick i styrelsen för bokhandeln Oktober AB i  
  
 [---] 
  under verksamhetsåret 1972. Han innehade posten som styrelseordförande. 
 489 
  
 Av promemorian framgår det att Y inte blev godkänd för ett skyddsklassat forskningsarbete. 
 490 
  
 487 
  
 JWK 5:9/4d, löpnr 3, s. 639. SÄPO. Uppgifterna från  
  
 1969-1970 
  har tillförts personakten från  
 tk-överskottskällan 
  Richards. Av andra uppgifter i akten framgår det att X varit registrerad hos säkerhetspolisen sedan 1958, då han som  
 11-åring 
  vunnit pris i en juniortävling för sin flitiga försäljning av en till Svenska fredskommittén knuten tidskrift. Se  
 p-akt 
  Erickson. 
  
 488 
  
 Ibid. 
  
 489 
  
 Ibid, s. 651. SÄPO. 
  
 490 
  
 Ibid. Enligt uppgifter som lämnats av Taylor till Säkerhetstjänstkommissionen in- formerades rikspolisstyrelsen om att personalkontrollpromemoriorna innehöll uppgifter från telefonkontrollen. Detta skedde såväl under Carpenter som under Moon tid som rikspolischef. Samtalsanteckning från förhör av Taylor den 14/2 2002. Band F 42/02. Säkerhetstjänstkommissionen. Hughes tillträdde 1976 som chef för RPS/Säk byrå A (säkerhetsskydd). Jfr Justitiekanslerns yttrande 1978 om rikspolisstyrelsens känne- dom om förekomsten av  
  
 tk-uppgifter 
  i personalkontrollpromemoriorna: upplysningar av denna innebörd ges ibland men ibland inte.  
 Ang utnyttjande av material från telefonavlyss- ning, m.m.  
 Yttrande av JK den 24/11 1978 (JK:s Dnr  
 2962-77-21). 
  SAK  
 001305-4085, 
  löpnr 2, s. 210. SÄPO. 
 197 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Att ovanstående uppgifter var överskottsinformation från tele- fonkontrollen råder det inget tvivel om. Om säkerhetspolisen för- fogade över annan information om att de kontrollerade personerna hade varit föremål för brottsutredning eller hade kontakter med personer som var misstänkta för brott skulle dessa uppgifter varit omnämnda i promemorian. De presenterade uppgifterna hade såle- des inget samband med någon tidigare eller pågående förundersök- ning. Antingen har parlamentarikerna varit medvetna om att denna hantering av telefonkontrolluppgifter varit tvivelaktig men trots detta valt att godkänna den. Eller också har de varit osäkra om lag- stiftningen rörande telefonkontroll och på grund av detta inte uppmärksammat att uppgifter - som egentligen borde ha förstörts - regelmässigt lämnades ut i personalkontrollen. 
 Sedan Registernämnden övertog kontrollfunktion från RPS:s styrelse har uppmärksamheten på detta område skärpts. Register- nämnden tog upp problemen med säkerhetspolisens hantering av överskottsinformation vid ett sammanträde med bl.a. justitiemi- nistern Smith på våren 2000. Vid ett informellt samtal mel- lan en tjänsteman vid justitiedepartementet och en företrädare för Säkerhetspolisen diskuterades frågan om eventuella möjligheter till lagstiftning som medgav hemlig telefonavlyssning som under- rättelsemetod i preventivt syfte. Tjänstemannen skall då ha sagt att ett sådant förslag troligen inte är politiskt genomförbart. 
 491 
  
 Enligt 1961 års personalkontrollbestämmelser skulle represen- tanter från LO, TCO och SAF kunna medverka i samrådsnämn- dens sammanträden då det uppkom frågor om omplacering eller avskedande av befattningshavare som betraktades som opålitliga. 
 492  
 Bakgrunden till denna regel återfinns i 1957 års industriskydds- kommittés  
 PM ang. personalkontroll m.m 
 . Där framhölls vikten av att utlämnandebeslut som kunde förväntas resultera i omplacering eller avsked först skulle förankras hos de stora arbetsmark- nadsorganisationerna för att undvika att den berörda arbetstagaren skulle få fackligt stöd i en eventuell process i arbetsdomstolen. 
 493 
  
 I personalkontrollkungörelsens 12 § föreskrevs att dylika ären- den skulle vara föremål för överläggningar mellan av regeringen förordnade arbetsmarknadsrepresentanter som var direkt berörda av frågan och rikspolischefen eller chefen för säkerhetsavdel- 
  
 491 
  
 Information till justitieministern - registreringsfrågor 
  
 . PM den 5/11 2000. SAK 001308- 2235, löpnr 4. SÄPO. 
  
 492 
  
 Garcia, Murillo:  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1945-1969. 
 (SOU 2002:88). 
  
 493 
  
 Ibid. 
  
 198 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 ningen. 
 494  
 Denna regel kom att tillämpas ytterst sparsamt. Enligt uppgifter i Walker avhandling hölls ett sammanträde med arbetsmarknadsrepresentanterna den 27 mars 1980. Vid detta tillfälle föredrogs två ärenden som vid utlämnande antogs kunna föranleda att de berörda personerna avskedades. De då närvarande representanterna  
 (SAF-representanten 
  var ej närvarande) fram- förde inga invändningar mot att uppgifterna lämnades ut. 
 495  
 Detta var det enda tillfälle då representanterna kallades till möte under perioden  
 1969-1983. 
 496 
  
 Bestämmelsen omformulerades 1983 då det slogs fast att dessa frågor skulle avgöras i förhandlingar mellan den personalkontrolle- rande myndigheten och företrädare för den berörda organisatio- nen. 
 497  
 I 1996 års säkerhetsskyddslag och säkerhetsskyddsförord- ning återfinns inga formuleringar om arbetsmarknadsorganisatio- nernas inflytande över omplacerings- eller avskedandefrågor som kan aktualiseras vid säkerhetsprövning av anställda. Om det vid en statlig myndighet framkommer att en redan anställd måste anses olämplig från säkerhetssynpunkt för sin befattning åligger det, en- ligt säkerhetsskyddsförordningen, myndigheten att anmäla detta till regeringen. 
 498 
  
 Antal utlämnade uppgifter 
 Trots de ambitioner som låg till grund för personalkontrollkungö- relsens regler om att begränsa antalet skyddsklassade tjänster kom antalet personalkontrollförfrågningar till säkerhetspolisen inte att minska i omfattning. Sedan  
 1960-talet 
  och in på  
 1990-talet 
  har an- talet förfrågningar som framställts till säkerhetspolisen uppgått till mellan 100 000 och 200 000 per år. Huvuddelen av dessa har gällt skyddsklass  
 2-befattningar 
  och inkommit till säkerhetspolisen från de militära myndigheterna. 
 499  
 Endast en liten del av förfrågningarna resulterade i att politiska uppgifter lämnades ut till de kontrolle- rande myndigheterna. 
  
 494 
  
 SFS 1969:446, 12 §. 
  
 495 
  
 Anderson, Ochoa:  
 Personalkontroll - en ideologikritisk studie kring den svenska personal- kontrollkungörelsen 
 . (Stockholm/Lund 1986), s.  
  
 337-338. 
  
 496 
  
 Ibid. Se även  
  
 JO-beslut 
  den 20/2 1984 (Dnr 684/83) i Barrett, löpnr 1 (S1). SÄPO. 
  
 497 
  
 SFS 1983:764, 21 §. 
  
 498 
  
 SFS 1996:633, 49 §. 
  
 499 
  
 Som exempel kan nämnas att av de närmare 130 000 personalkontroller som genomfördes 1985 gällde drygt 123 000 skyddsklass 2. 
  
 199 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Personalkontrollkungörelsen kom - enligt säkerhetspolisens sta- tistik - att resultera i en minskning av antalet utlämnade politiska personuppgifter från säkerhetspolisens register. År 1968 hade 1500 personalkontrollärenden resulterat i att uppgifter om anknytning till kommunismen lämnades ut till den kontrollerande myndighe- ten. I 57 personalkontrollfall utlämnades uppgifter om kopplingar till organisationer på högerkanten. Motsvarande siffror för år 1970 uppgick till 262 (v) respektive 5 (h) och för 1971 till 376 (v) och 3 
 (h). Under åren  
 1975-1978 
  resulterade årligen mellan 110 och 160 personalkontrollfall i att uppgifter om anknytning till vänsterrevo- lutionära organisationer utlämnades. Motsvarande siffror för åren  
 1979-1989 
  varierade från 32 (1989) till 190 (1986) och under 1990- talets första hälft mellan 9 (1993/1994) och 17 (1992). Medan siff- rorna rörande vänstersidan under perioden  
 1969-1996 
  känneteck- nas av en sjunkande trend (ang. 1986 års toppnotering se not ned- an) ligger antalet utlämnade fall beträffande högersidan på en kon- stant låg nivå. De årliga siffrorna beträffande utlämning av upp- gifter rörande högerextremism låg mellan 1 (1991) och 14 (1975). 
 500  
 Då det för åren  
 1972-1974 
  saknas statistiska uppgifter går det inte ange någon exakt siffra på hur många vänster- respektive högerärenden som blev föremål för utlämnande under åren 1970- 1996. I runda tal torde det emellertid röra sig om ungefär 2 500 vänsterärenden och ungefär 150 högerärenden. Av dessa ären- den har 680 st. varit föremål för granskning i Registernämndens ut- redningar. 
 Resultat av sammanträden 1977 och 1987 
 Som nämnts ovan har viktiga frågor rörande handläggningen av personalkontrollen redan varit föremål för två grundliga och till stora delar öppet redovisande undersökningar genomförda av Re- gisternämnden. 
 Registernämndens undersökningar behandlar främst de uppgifter som blev föremål för utlämnande och som resulterade i att den kontrollerades anställningssituation påverkades på ett negativt sätt. Den har endast i viss mån behandlat frågan om i vilken mån ärenden som föredrogs i RPS:s styrelse inte lämnades ut för perso- nalkontroll eller om personer - om vilka registeruppgifter lämnades ut - godkänts för uppdrag eller anställning som tillhörde någon 
  
 500  
 Se bilaga 3. 
 200 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 skyddsklass. Registernämnden har heller inte behandlat värnplikts- ärenden. För att komplettera Registernämndens utredningar i dessa frågor skall det i följande avsnitt redovisas samtliga återfunna på politiska registreringar grundade föredragningspromemorior från två sammanträden i RPS:s styrelse. Det ena sammanträdet ägde rum i november 1977 och det andra i oktober 1987. 
 Resultat av sammanträde i november 1977 
 501 
  
 Vid sammanträdet föredrogs närmare 50 politiska personalkon- trollärenden för beslut om eventuellt utlämnande. 
 Icke godkända för krigsplacering i skyddsklass 2 
 Flertalet av personalkontrollförfrågningarna vid detta sammanträde handlade om krigsplacering av värnpliktiga i skyddsklass  
 2-tjänster. 
  I ungefär fyrtio fall resulterade utlämnandet av uppgifter i att den kontrollerade personen inte godkändes av försvaret för den avsedda krigsplaceringen. Åtskilliga av dessa bedömdes som potentiella sä- kerhetsrisker på grund av att de under  
 1970-talet 
  varit uppsatta som kandidater (i ett fall som femtonde namn) för någon HT  
 19-grup- 
  pering vid val till olika politiska församlingar (kårfullmäktige, riks- dagen, landstinget eller kommunalfullmäktige). Dessa uppgifter som var inhämtade med hjälp av öppna källor som tidningar och valsedlar kunde exempelvis resultera i att personer inte godkändes för krigsplacering som radiostationsgruppchef, bilförare eller skyt- tegruppchef. I några fall utlämnades - förutom valkandidats- uppgifter - även annan information om de kontrollerade. En person hade t.ex. deltagit i flera  
 KFML(r)-demonstrationer 
  och förmoda- des ha ingått i KFML(r):s militärutskott. En annan hade varit KFML(r):s kontaktman för en soldatklubb och i ett fall utlämnades uppgifter om att en person varit en av ledarna för den s.k. rebellrö- relsen och misstänkts för kontakter med terroristmisstänkta pales- tinier. Det utlämnades också uppgifter om att personer t.ex. varit medlemmar i eller kontaktmän för KFML(r), medverkat i någon av KFML(r):s driftceller inom privata företag, ingått i redaktionen för Revolutionära Marxisters Förbunds (RMF) tidning Mullvaden. I ett fall utlämnades närmare femton år gamla uppgifter rörande en 
  
 501  
 Samtliga sakuppgifter i detta avsnitt är hämtade ur de PM som föredrogs vid rikspolissty- relsens sammanträde i plenum den 16/11 1977 och som förvaras i JWK 5:9/4 d, vol. 2, s. 356- 406. SÄPO. 
 201 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 person som 1962 och 1963 varit kontaktman och kretsstämmoom- bud för Nysvenska Rörelsen. Även i följande fall var uppgifterna präglade av viss inaktualitet: 
 * M som tidigare varit aktiv i VPK hade blivit medlem i KFML i Luleå. Uppgifterna uppges ha styrkts i maj 1971. Då några ytterli- gare uppgifter om M därefter icke inkommit har sektion BDL [Lu- leå] vid förfrågan i dag uppgivit, att trots att M under åren med jämna mellanrum hållits under uppsikt har han inte vid något till- fälle utåt visat sin politiska tillhörighet. 
 I ett par fall utlämnades mer detaljerade uppgifter om personers politiska aktiviteter. En person hade deltagit i och gjort debattin- lägg vid Nysvenska Rörelsens riksstämmor i början av  
 1970-talet 
  men sedan - enligt en tidningsuppgift - utträtt ur rörelsen då han ogillade riksorganisationens flirt med socialdemokratins vänster och andra marxistiska grupper. En annan person som i början av  
 1970-talet 
  kandiderat vid kårfullmäktigeval för RMF hade, enligt säkerhetspolisens noteringar, samtidigt som han sympatiserade med RMF innehaft ett kommunalt uppdrag för socialdemokra- terna. En tredje person (X) medverkade i soldattidningarna Sol- datmullvaden och Röd Soldat 1973 och 1974 i Umeå. Tid- ningarna ansågs vara uppviglande och beslagtogs enligt justitiemi- nisterns beslut. X var dessutom - enligt promemorian - namngiven under rubriken Militärarbete i material, som fanns i en bostad med anknytning till RMF i Stockholm. 
 Icke godkända för hemvärnet (skyddsklass 2) 
 Två utlämnandefall resulterade i att personer inte antogs till hem- värnet. Den ena av dessa hade enligt säkerhetspolisens registeran- teckningar sedan 1970 varit aktiv inom KFML/SKP som arrangör av valmöten (1970 och 1976), bokhandelsansvarig (1974), bande- rollbärare vid demonstration (1976) och mötesdeltagare (1976). Den andra hade observerats bl.a. som valsedelutdelare och demons- trant för KFML kring 1970. Några år därefter hade han valts in i styrelsen för en av KFML:s lokalavdelningar. 1974 hade han delta- git i en  
 SKP-demonstration 
  mot tre sovjetiska örlogsfartyg i Göte- borgs hamn. 
 202 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Godkända för skyddsklass  
 2-befattningar 
  
 I tre fall har det noterats att personer godkänts av den kontrolle- rande myndigheten för skyddsklass  
 2-befattningar, 
  trots att poli- tiska uppgifter om dem utlämnades från säkerhetspolisen i novem- ber 1977: 
  
 * 
  
 A som enligt säkerhetspolisen haft ledande funktioner inom KFML och Clarté (bl.a. som kassör) i början av  
  
 1970-talet 
  och som 1972 med största sannolikhet haft kontakt med en representant från Irländska Republikanska Armén (IRA) godkändes av försvars- staben som styrelseledamot i ett  
 SUA-företag. 
  
 * 
  
 B som under  
  
 1960-talet 
  varit aktiv i Clarté och KFML och enligt uppgifter bedömts tillhöra den s.k. rebellrörelsen 1968/69 god- kändes av försvarsstaben för krigsplacering. 
  
 * 
  
 C som representerat Clarté i ett kårfullmäktige 1976 antogs för en skyddsklass  
  
 2-tjänst 
  vid rikspolisstyrelsen. 
 Icke utlämnade uppgifter 
 I två fall beslutade RPS:s styrelse vid detta sammanträde att inte lämna ut uppgifterna till den kontrollerande myndigheten. Det ena fallet gällde en person som uppgivits vara medlem i KFML(r) 1973 och därefter noterats som medverkande i KFML(r):s trans- porter och som anställd vid partiets tryckeri. Denna person var av- sedd att krigsplaceras som förplägnadstroppchef. Det andra fallet gällde en person som sökt  
 FN-tjänst 
  och som åren  
 1970-1971 
  var upptagen i Calhoun medlemsmatrikel i Lund. 
 Resultat av sammanträde i oktober 1987 
 Vid en genomgång av resultatet av ett styrelsesammanträde vid rikspolisstyrelsen i oktober 1987 har tolv av de sjutton då avgjorda politiska utlämnandefallen återfunnits i Säkerhetspolisens arkiv. Den övervägande delen av dessa gäller noteringar om att kontrolle- rade personer varit upptagna som valkandidater (ned till sjuttonde plats) för partierna SKP eller KPML(r). 
 De flesta personalkontrollerna vid detta sammanträde gällde krigsplaceringar vid skyddsklass  
 2-tjänster 
  och resulterade i att ve- derbörande inte antogs för den avsedda befattningen. Förutom 
 203 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 uppgifter om valkandidaturer nämndes att de kontrollerade perso- nerna varit studiedagsansvariga, kontaktmän, medverkat i bostads- eller driftsceller eller vid sommarläger. 
 I två fall godkändes de kontrollerade för krigsplacering i skydds- klass 2 trots att politiska uppgifter lämnats ut om dem. Dessa fall handlade dels om en person som var upptagen som  
 KFML(r)-kan- 
  didat (16:e namn) vid ett landstingsval i början av  
 1970-talet 
  och som spelat i KPML(r):s fotbollslag Röda Stjärnan kring 1980, dels om en person som varit aktiv för RMF under  
 1970-talet 
  (medlem i bostadscell, kommunalfullmäktigekandidat samt därefter som kon- taktman för SP:s bokhandel Röda Rummet). 
 Förutom krigsplaceringsärendena avgjordes tre fall där uppgifter utlämnades om personer som var avsedda för skyddsklassade arbe- ten. Två av dessa kom inte att godkännas. Ett fall gällde en person som 1979 varit upptagen som första kandidat för SKP vid ett lands- tingsval och som inte blev godkänd för  
 SUA-arbete 
  vid Volvo Flygmotor för försvarets materielverks räkning. Den andra perso- nen hade - enligt säkerhetspolisens uppgifter - under åren 1982- 1985 ingått i styrelsen för en av SKP:s lokalavdelningar samt varit uppsatt som kandidat vid val till riksdag och landsting. 
 502  
 En person som var registrerad som kontaktman, talare och ledande vid en av- delning inom KPML(r)  
 1979-1983 
  godkändes som lokledare, då tjänsten enligt besked från SJ inte behövde vara skyddsklassad. 
 En jämförelse med Registernämndens resultat 
 Ovanstående redovisning av handläggningen av utlämnandeärenden ligger i linje med de resultat som Registernämnden presenterat i sina utredningar. I en sammanfattning av de 680 utredningsfall som rört den politiska delen av personalkontrollen redovisas flera olika typer av anteckningar som återfunnits i  
 SÄPO-registret. 
  Nämnden påpekar att det ofta varit fråga om kombinationer av olika anteck- ningar i ett och samma utredningsfall: 
 Uppdrag: 
  
 * 
  
 ordförande (såväl central som lokal) 
  
 * 
  
 ledamot av sektionsstyrelsen 
  
 502  
 Samtliga sakuppgifter i detta avsnitt är hämtade ur de PM som föredrogs vid rikspolissty- relsens sammanträde i plenum den 7/10 1987 och som förvaras i JWK 5:9/4 d, s.  
 2499-2521. 
  SÄPO. 
 204 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 * 
  
 distriktsledamot 
  
 * 
  
 kongressledamot 
  
 * 
  
 ledamot av lokalstyrelse 
  
 * 
  
 kassör 
  
 * 
  
 ledamot av valberedning 
  
 * 
  
 uppdrag att lämna namn på kongressdeltagare 
  
 * 
  
 studieansvarig 
  
 * 
  
 ansvarig för partiskola 
  
 * 
  
 studiecirkelledare 
  
 * 
  
 studieledare 
  
 * 
  
 ledare för sommarläger 
  
 * 
  
 sympatiansvarig 
  
 * 
  
 kontaktman 
  
 * 
  
 kontaktman för region 
  
 * 
  
 propagandaansvarig 
  
 * 
  
 tidningsansvarig 
  
 * 
  
 bokhandelsföreståndare 
  
 * 
  
 bildare av lokalavdelning 
  
 503 
  
 Enligt Registernämndens bedömning har ovanstående typer av an- teckningar legat inom ramen för registreringsföreskrifterna. Näm- nden uppmärksammar emellertid också flera typer av anteckningar där den anser det vara mer tveksamt om det förelåg tillräckliga skäl för registrering. Dessa sammanfattas av nämnden i följande punkter: 
  
 * 
  
 gruppledare 
  
 * 
  
 medlem i arbetsgrupp 
  
 * 
  
 kallats till konferens 
  
 * 
  
 valarbete 
  
 * 
  
 ordningsman vid demonstration 
  
 * 
  
 mottagare av anmälningar till sommarläger 
  
 * 
  
 mottagare av anmälningar till studiecirkel 
  
 * 
  
 suppleant i (ett revolutionärt partis) idrotts- förening 
  
 * 
  
 tränare för badmintonsektionen 
  
 * 
  
 lokalkorrespondent 
  
 504 
  
 503 
  
 Registernämnden (1998), s. 75. 
  
 504 
  
 Ibid. 
  
 205 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Vidare kritiserar Registernämnden rikspolisstyrelsen för att den i fyra fall utlämnat uppgifter om personers aktiviteter i SKP efter det att regeringen i december 1988 - på säkerhetspolisens begäran - av- fört SKP från den hemliga förteckningen över revolutionära or- ganisationer som säkerhetspolisen hade uppdrag att övervaka. Sär- skilt uppmärksammar Registernämnden ett fall då säkerhetspolisen i oktober 1989 lämnat ut uppgifter om en persons aktiviteter i SKP under åren  
 1973-1981 
  vilket resulterade i att han fick lämna ett sty- relseuppdrag vid ett  
 SUA-företag. 
  Utlämnandet av uppgifter ägde således rum nästan ett år efter det att regeringen - på säkerhetspoli- sens begäran - avfört SKP från den hemliga förteckningen. Regis- ternämnden riktar därför kritik mot handläggningen av detta per- sonalkontrollärende. 
 505  
 En genomgång av personalkontrollärenden som inte granskats av Registernämnden visar att det i åtminstone ytterligare fyra fall efter 1988 har utlämnats uppgifter om att per- soner under  
 1980-talet 
  varit uppsatta som valkandidater för SKP. I ett av fallen utlämnades uppgifterna så sent som den 30 november 1989. Trots att uppgifter lämnats godkändes denna person som suppleant i styrelsen för ett företag som utförde hemliga arbeten åt försvaret. Vid sammanträden i december 1989 och september 1990 föredrogs ytterligare två personalkontrollärenden som handlade om  
 SKP-kandidaturer. 
  Vid dessa tillfällen utlämnades emellertid inte uppgifterna. Det kan vara värt att notera att det i ett par av ovan- nämnda föredragningspromemorior särskilt anges att SKP lade ner sin verksamhet 1986. 
 506 
  
 Vad gäller de utlämnade uppgifternas ålder har Registernämnden accepterat att det lämnades ut uppgifter om personer då den senast registrerade uppgifter inte var äldre än tio år. 
 507  
 Ovanstående redo- visningar visar att rikspolisstyrelsen kunde överträda denna tioårs- gräns. I en promemoria av byråchefen Taylor från 1981 framhölls att om uppgifterna handlade om samröre med politiska ytterlighetsorganisationer och den senaste registrerade uppgiften var äldre än åtta år intog rikspolisstyrelsen ofta en mer restriktiv hållning. Enligt Hughes tog också styrelsen hänsyn till hur gam- mal den kontrollerade personen var då uppgifterna registrerades. 
  
 505 
  
 Ibid, s. 78 samt  
  
 Personalkontroll del II.  
 Fortsatt uppdrag av regeringen den 31 mars 1999 om utlämnanden av uppgifter ur  
 SÄPO-registret 
  den 1 oktober - den 30 juni 1996. Rapport till regeringen av Registernämnden den 3 oktober 2000. s.  
 68-73. 
  
 506 
  
 I den personalkontrollpromemoria som föredrogs i september 1990 nämndes att den kon- trollerade fortsatt sin politiska verksamhet i den kommunalpolitiska föreningen Kommunal vänster och att han sagt att föreningen skulle fortsätta SKP:s verksamhet. JWK 5:9/4d, s. 
  
 2687, 2695, 2729, 2735, 2781 samt 2828. SÄPO. 
  
 507 
  
 Registernämnden (1998), s. 77. 
  
 206 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Enstaka aktiviteter i tonåren anses inte böra belasta en person i mogen ålder därest indi- kationer saknas för att personen i fråga fortfa- rande är aktiv inom den grupp av organisatio- ner som omfattas av regeringens hemliga brev från 1973. 
 508 
  
 En fråga som aktualiserats i debatten om personalkontrollen och Leanderfallet är i vilken mån de personer som haft anknytning till någon ytterlighetsorganisation kunde förutse att de i kunde bli re- gistrerade av säkerhetspolisen och att registeruppgifter om dem kunde komma att lämnas ut vid personalkontroll. Detta torde sär- skilt gälla de personer som aktualiserades i de ovannämnda gransk- ningsfallen som av Registernämnden betraktas som tveksamma. I personalkontrollärendena återfinns åtskilliga fall där det är tvek- samt om den kontrollerade personen på grundval av 1969 års per- sonalkontrollkungörelse och 1972 års öppna registreringsföre- skrifter kunde förutse att deras politiska engagemang skulle resul- tera i att de kunde betraktas som säkerhetsrisker och påverkas av detta. För att belysa detta redovisas här ett urval av de exempel som återfinns bland säkerhetspolisens personalkontrollpromemorior: 
  
 * 
  
 1974 lämnade säkerhetspolisen ut uppgifter om att en person som 1970 ansvarat för försäljning av KFML:s skrifter utanför en val- möteslokal, gripits för förseelse mot den lokala ordningsstadgan för att ha klistrat upp  
  
 KFML-affischer 
  på kopplingsskåp och fas- tigheter samt var medlem i Folkkommunen Kahanistan som en- ligt säkerhetspolisens uppgifter var en under SKP sorterande sam- manslutning av 18 ungdomar som köpt en ödegård i Norrland i ett område där det fanns en stor mängd militära förråd. Personen god- kändes inte som värnpliktigt expeditionsbiträde då han bedömdes ha genomgått KFML:s partiskola. 
 509 
  
 * 
  
 Vid kontroll av en person [A] som var aktuell för anställning som maskinarbetare vid Volvo Flygmotor vid mitten av  
  
 1970-talet 
  ut- lämnades följande uppgifter: A hade - i studiesyfte - 1970 begärt 
 uppgifter från kinesiska ambassaden ang. Mekongprojektet. 
  
 508 
  
 Tidsaspekter vid utlämnande av uppgifter i personalkontroll.  
  
 PM den 19/3 1981 av Taylor. RPS/Säk:s arkiv F I, vol. 1. SÄPO. 
  
 509 
  
 JWK 5:220, löpnr 5, s. 24494 samt RPS plenumprotokoll den 24/4 1974. SÄPO. 
  
 207 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Samma år inkom uppgifter om att A tillhörde en grupp aktivister inom SKP [sic] på Södermalm i Stockholm, att han var medlem i SKP samt att han erhållit 500 ex. av broschyren  
 Paris-kommu- 
  nen från Kinas ambassad. 1973 hade A begärt polistillstånd för uppsättande av  
 SKP-affischer. 
  Då dylika affischer hade påträffats på andra platser än de anvisade förhördes A av polisen för olaga affi- schering. 1974 var A fortfarande känd som SKP:are och var dess- utom kontaktman för  
 FIB-kulturfront. 
  A antogs inte för tjäns- ten. 
 510 
  
 * 
  
 En person kontrollerades 1976 och blev då inte antagen för snickeriarbete inom kustartilleriförsvaret. Om personen utlämna- des uppgifter om att han 1970 genomgått KFML:s grundcirkel och i juni samma år hos en ledande  
  
 KFML-medlem 
  förekommit i en förteckning med rubriken tips inför undersökning av kamrater, som genomgått grundcirkel och ev vill bli kandidater. På grundval av dessa uppgifter ansågs denne ha intagit en ledande ställning inom KFML. 
 511 
  
 * 
  
 Vid kontroll av en person [C] som 1976 var aktuell för tjänstgö- ring som expeditionsvakt vid civilförsvarsstyrelsen utlämnades föl- jande uppgifter: C genomgick KFML:s grundcirkel 1969/70. 1970 förekom C i en förteckning hos en ledande  
  
 KFML-medlem 
  med rubriken tips inför undersökning av kamrater, som genomgått grundcirkel och ev. vill bli kandidater. 1971 hade C beställt 52 ex- emplar av KFML:s studiebrev i marxistisk ekonomi då hon som vuxenstuderande vid  
 [---] 
  gymnasiet fått igenom, att man i ämnet samhällskunskap skulle använda detta studiematerial. C blev inte antagen som expeditionsvakt. 
 512 
  
 I exempel två och tre omnämns att personerna genomgått KFML:s grundcirkel. Dessa grundcirklar - där det studerades  
 marxist-leni- 
  nismen Mao Tse Tungs tänkande - utgjorde kring 1970 ett första steg på vägen mot medlemskap i KFML. De som genomgått 
  
 510 
  
 A ansågs av RPS inneha ledande ställning inom SKP. JWK 5:220, löpnr 5, s. 24556. SÄPO. Det kan noteras att något parti med namnet SKP inte existerade 1970. Det torde ha varit KFML som avsågs. 
  
 511 
  
 JWK 5:9/4 d, s. 54 samt RPS plenumprotokoll den 7/4 1976. Grundmaterialet till registre- ringen - som inkommit till säkerhetspolisen på okänt sätt - återfinns i JWK 15:4/5 f, löpnr 1. SÄPO. 
  
 512 
  
 I RPS plenumprotokoll anges registreringsgrunden f vilket betydde genomgången parti- skola JWK 5:9/4 d, s. 17. 
  
 208 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 grundcirkel och var intresserade av att bli partimedlemmar skulle dessutom genomgå kandidatcirkel. 
 513 
  
 Ett annat exempel kan hämtas från  
 1980-talet 
  då en person inte godkändes för arbete som utfördes vid Volvo Flygmotor på upp- drag från FMV. Om denne - som bedömdes inneha ledande ställ- ning inom SKP - utlämnades följande uppgifter: 
 1968 deltager [X] i en kurs som arrangeras av KFML. 
 1970 inlämnades vid valet 2 handskrivna val- sedlar för KFML med bl.a. [X:s] namn samti- digt som [X] ordnade med tillstånd i  
 [---] 
  för KFMLs valtavlor. 
 1980 [X] agiterar för sina politiska  
 SKP-idéer 
  vid Union Carbide  
 [---] 
  och enligt uppgift lig- ger han bakom de vid företaget förekomna kortare sittstrejker. 
 514 
  
 Uppgiftsutlämning utanför regelverket 
 Registernämnden redovisar också uppgifter om att säkerhetspoli- sen kunde lämna ut uppgifter vid sidan om den reglerade personal- kontrollen. Information om anställda som inte egentligen hade bort lämnas ut under ett personalkontrollförfarande hade t.ex. lämnats till  
 SUA-företag. 
  Enligt Registernämnden hade denna typ av uppgiftsutlämnande upphört vid mitten av  
 1980-talet 
  då Wells fått kännedom om saken. 
 515  
 I ett fall som redovisas av Regis- ternämnden delgavs år 1975 säkerhetschefen för socialstyrelsen - vid sidan av reglerna för personalkontroll - registeruppgifter om att en anställd var medlem i KFML(r). Enligt nämnden hade detta på- verkat hennes anställningsförhållande på ett sätt som inte kan an- ses rimligt med tanke på omständigheterna. 
 516 
  
 Här kan det tilläggas att säkerhetspolisens arbetsanteckningar - dvs. politiska registreringar som inte nådde upp till gränsen för re- gistrering i centralregistret - användes vid denna informella typ av 
  
 513 
  
 JWK 15:4/5 f, löpnr 1 och RPS plenumprotokoll den 18/2 1976. SÄPO. 
  
 514 
  
 JWK 5:9/4 d, s. 2240 samt RPS plenumprotokoll den 8/10 1986. SÄPO. 
  
 515 
  
 Registernämnden (1998), s. 86 
  
 516 
  
 Personalkontroll del III.  
 Fortsatt uppdrag av regeringen den 28 juni 2001 om utlämnanden av uppgifter ur  
 SÄPO-registret 
  den 1 oktober - den 30 juni 1996. Rapport till regeringen av Registernämnden den 3 april 2002. s.  
 22-23. 
  
 209 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 personalkontroll. När det stod klart att personer som hade anknyt- ning till VPK inte fick registreras i centralregistret kring 1970 me- nade t.ex. en befattningshavare vid kontrasubversionsroteln att ro- telns arbetsregister - där 25 000 - 30 000 VPK:are och andra ex- tremister registrerats - kunde användas för att skydda oss mot in- filtration och [för] att förhindra misstag vid kontakttagande o.s.v. 
 517 
  
 I en diskussion vid ett möte vid slutet av  
 1970-talet 
  då det fram- fördes önskemål om att sektionernas och rotlarnas register med ar- betsanteckningar skulle samlas i ett centralt arbetsregister påpekade en tjänsteman vid säkerhetspolisen att kontrasubversionsrotelns arbetsanteckningar olagligt användes vid personalkontroll. Han menade vidare att en centralisering av arbetsanteckningarna skulle ge en bättre kontroll av att arbetsanteckningar inte utnyttjas olag- ligt i personalkontrollsammanhang. 
 518  
 Ett exempel på utlämnande av arbetsanteckningar till annan myndighet återfinns i ett svar på en förfrågan från Stockholm om  
 vänster-aktivitet 
  vid Volvo- Flygmotor i Trollhättan som sänts från säkerhetssektionen i Vä- nersborg till Stockholm i januari 1976. Där meddelas bl.a. följande om en person som inte var registrerad i centralregistret men som återfanns i Vänersborgs arbetsregister: 
 Hon har inte - såvitt undertecknad hunnit ut- röna - öppet visat sin politiska inställning, men enligt källa, som bevisligen lämnat riktiga upp- gifter om andra vänsterextremister, är hon ak- tiv inom MLK. 
 519 
  
 Om en annan person som var noterad i arbetsanteckningarna med- delades följande från Vänersborg: 
 Pålitlig sagesman vid företaget ansåg, att N tillhörde KFMLr. 
 520 
  
 517 
  
 Synpunkter angående extremistregistrering.  
  
 RPS/Säk B I, PM den 5/11 1970. JWK 5:720/7, löpnr 1, s. 2/10. SÄPO. 
  
 518 
  
 Sammanträde AgCR 14/11 1977. D SAK  
  
 001303-0713, 
  löpnr 6, s. 645. SÄPO. 
  
 519 
  
 Utdrag av Woods ur  
 Ang i telexmeddelande  
 AS-PV 
 1975-11-10 
  begärda uppgifter om vänsteraktivitet vid  
 Volvo-Flygmotor 
  i Trollhättan.  
  
 PV-SH 
  
 6-76, 
  
  13/1 1976. Montoya 15:4/5a löpnr 28. SÄPO. 
  
 520 
  
 Ibid. 
  
 210 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 I detta ärende återfinns en tjänsteanteckning om att uppgifterna delgivits försvarsstabens säkerhetsavdelning. 
 521 
  
 Att förekomsten av otillåten informell personalkontroll besvä- rade ledningen för säkerhetspolisen framgår av en diskussion vid en intern konferens i oktober 1981, då avdelningschefen Rivas var närvarande. Chefen för byrå A Taylor skall då - enligt protokollet - uttryckt en förhoppning om att det vid det här laget mer eller mindre skulle vara slut på den form av begränsad perso- nalkontroll som förekommit ganska rikligt tidigare mellan myn- digheter och sektioner ute i landet. 
 522 
  
 Enligt Hughes skulle tydligen denna informella personalkon- troll varit vanlig under  
 1970-talet. 
  Denna fråga är emellertid svår att utreda. I det skriftliga källmaterialet återfinns sällan noteringar om att uppgifter lämnats ut vid sidan av personalkontrollen. Dessutom är de lokala sektionernas material där dylika anteckningar möjligen kan ha gjorts i stor utsträckning gallrade. I någon mån kan emel- lertid skrivelser från säkerhetssektionerna till Stockholm visa att säkerhetspolisen kunde engagera sig i ärenden där politiska upp- gifter som inte nådde upp till gränsen för personregistrering i cen- tralregistret kunde påverka enskilda personers anställningsförhål- landen. 
 I en skrivelse från en lokal sektion till Stockholmsavdelningen relateras ett fall från 1974 där det inte kan uteslutas att politiska uppgifter om en anställd lämnats ut till ett företag. Fallet handlar om en person (X) som var anställd vid en försvarsindustri och som på grund av arbetsbrist var aktuell för omplacering till en mer käns- lig befattning. Eftersom företagets säkerhetschef hade hört talas om att X troligen hade revolutionära åsikter fann han anledning att informera en lokal säkerhetssektion om saken samtidigt som han överlämnade en kopia av X:s personalkort. Sektionen tog då kon- takt med två förtroliga meddelare inom företaget. Den ena medde- laren hävdade då att X sedan flera år hade en politisk uppfattning av vänsterextrem natur som inte kan anses lämplig för en befatt- ningshavare i den för [X] nu planerade tjänsten. 
 Under flera år har [X] talat om och framfört idéer, som meddelaren anser närmast hör hemma i  
 KFML(r)-ideologien. 
  Meddelaren har 
  
 521 
  
 Ibid. 
  
 522 
  
 Protokoll från regionskonferens, Esso motorhotell i Sundsvall 8/10 - 9/10 1981. JWK 5:720/6, löpnr 16, s. 116. SÄPO. 
  
 211 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 tidigare bott granne med [X] och därvid - för- utom i arbetet - lagt märke till detta. [X]:s ar- betskamrater har också reagerat för dennes sätt att agitera för sina politiska idéer - vilket han inför arbetskamraterna gör helt öppet - och försökt förmå honom att sluta med sådant på arbetsplatsen. Detta dock utan resultat. 
 523 
  
 Den andra meddelaren rapporterade att han sett att X i sitt tjänste- rum förvarade tidningsklipp som han ibland satte upp på väggen vilka tydde på en samhällskritisk och vänsterinriktad inställning. Som exempel nämndes ett tjugotal artiklar; bl.a. en kritisk artikel om Sveriges eventuella anslutning till EEC, flera artiklar av Merritt, en  
 DN-intervju 
  med Payne, diverse  
 DN-artiklar 
  om Kina och Vietnam samt artiklar i Aftonbladet som var kritiska mot kapitalismen. I en artikel som klippts ur Västmanlands Nyheter hade X med rödpenna strukit under en mening som handlade om Kinas öppenhet mot besökare. Vidare kunde källan berätta att X läste Proletären och Puss. 
 Av nyssnämnda källa framkom vidare, att [X] i sitt tjänsterum har ett nr av tidningen Proletä- ren. Av adresstryck på denna framgår att [X] 1973 prenumererade på tidningen. Om han gör det fortfarande är inte känt. Även ett nr av tid- ningen Puss (satirisk tidning på vänsterkanten utan direkt anknytning till någon politisk grupp) har setts i hans rum. 
 524 
  
 Sektionen hade också tagit reda på var Parrish hustru arbetade och att hans döttrar var aktiva i någon vänstergrupp. I skrivelsen med- delades slutligen att sektionen skulle fortsätta undersökningen av X. Även om det inte framgår av skrivelsen huruvida de insamlade uppgifterna överlämnades till företagets säkerhetschef kan detta inte uteslutas. Det är också högst sannolikt att X på grund av vad som framkommit registrerades i det lokala arbetsregistret. 
  
 523 
  
 Ang person som har säkerhetskänslig befattning 
  
 . Skrivelse från UV till AS den 22/2 1974. JWK 5:721 b/22, löpnr 1, s. 31. SÄPO. 
  
 524 
  
 Ibid. 
  
 212 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Kommuniceringen 
 Inledning 
 I avsnittet ovan berörs personalkontrollsystemets brist på förutse- barhet och öppenhet. Ett annat problem med personalkontrollen som åskådliggörs i redovisningen av de två sammanträdena från 1977 och 1987 var att det rutinmässigt utlämnades politiska upp- gifter som överensstämde med vissa fastställda kriterier. Att detta kunde resultera i att personer på felaktiga grunder betraktades som säkerhetsrisker är ett problem ur rättssäkerhetssynpunkt. Det lig- ger därför nära till hands att ifrågasätta varför säkerhetspolisen inte kallade de kontrollerade personerna för samtal dels för att reda ut eventuella felaktigheter som kunde finnas i registret, dels för en allmän bedömning om personens eventuella opålitlighet. 
  
 I  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1945-1969 
 redovisas flera fall från mitten av  
  
 1960-talet 
  
  då personer som var föremål för personalkontroll fick tillfälle att yttra sig och klargöra var de stod politiskt. Resultatet i samtliga dessa fall blev att misstankarna om att personerna kunde utgöra säkerhetsrisker avskrevs. Såväl säker- hetspolisen som de utredningar som berörde personalkontrollfrå- gan under  
  
 1960-talet 
  
  framhöll vikten av att samtal hölls med de personer om vilka det fanns uppgifter i säkerhetspolisens regis- ter. 
  
 525  
  
 I betänkandet  
 Handläggningen av säkerhetsfrågor  
 (SOU 1968:4) framhöll den parlamentariska nämnden i Rodriguez ren att det var av särskild vikt att en s.k. kommunikationsregel in- fördes i personalkontrollbestämmelserna. Åtskilliga av de remissin- stanser som avgav yttrande över betänkandet - bl.a. justitiekanslern och justitieombudsmannen - lovordade förslaget. JO anförde t.ex. att han ville särskilt stryka under vikten av att kommunikations- principen upprätthålls och menade samtidigt att kommunikation utgör ett av de mest effektiva medlen för kontroll av ett beslutsun- derlags sakliga riktighet. 
  
 526  
  
 Från säkerhetspolisens personalkon- trollrotels sida såg man också positivt på förslaget. Med hänvisning till de säkerhetssamtal som hållits med personer vars anställnings- förhållanden - i vissa fall - påverkats av att uppgifter om att de var 
  
 525 
  
 Garcia, Murillo:  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1945-1969. 
 (SOU 2002:88). 
  
 526 
  
 Anderson, Ochoa:  
 Personalkontroll - en ideologikritisk studie kring den svenska personal- kontrollkungörelsen 
 . (Stockholm/Lund 1986), s.  
  
 319-321. 
  
  Remissyttrandena finns i justitie- departementets arkiv, konseljakt den 13/6 1969. RA. 
  
 213 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 kommunister lämnats ut vid personalkontroll meddelade 1968 che- fen för personalkontrollroteln sin syn på saken: 
 Huvudsakligen i anslutning till överklagelser i personalkontrollärenden återupptogs i början av år 1965 förfaringssättet med säkerhetssamtal i viss utsträckning och hittills har nio samtal hållits. Erfarenheterna har därvid, liksom på  
 1940-talet, 
  varit goda och det hela har visat sig vara av värde för såväl de hörda som vederbö- rande ärendens fortsatta bedömning. Strand- kommissionen förordar också dylika säker- hetssamtal. 
 527 
  
 Den enda invändningen mot att fler säkerhetssamtal skulle hållas med de kontrollerade var att personalkontrollrotelns arbetsbörda skulle öka. Resursfrågan skulle enligt rotelchefen emellertid inte stå i vägen för denna förändring av handläggningen av personalkon- trollen. 
 528  
 Inom roteln hade man åtminstone en bit in på  
 1970-talet 
  goda förhoppningar om att säkerhetssamtal skulle hållas med dessa personer som på politiska grunder misstänktes vara säkerhetsrisker. I en PM i december 1971 diskuterade rotelchefen återigen säker- hetssamtalen och menade att han hade mycket goda erfarenheter av de möjligheter, dessa erbjuder, för klarläggande av faktiska om- ständigheter och personliga motiv. Han framhöll vidare att sam- talen - även om det inte var fråga om polisförhör i vanlig mening - ställde höga krav på samtalsledaren vad gällde yrkeskunskaper, koncentration och noggranna förberedelser för att samtalet inte skulle spåra ut i vanligt prat. 
 Denne måste vara väl politiskt orienterad även lokalt vid samtal med exempelvis en Lunda- akademiker eller en  
 Baude-anhängare. 
  Han måste självfallet vara beredd på att vederböran- de går till attack och åtminstone söker kon- 
  
 527 
  
 Intern handledning för verksamheten vid RPS/Säk A IV  
  
 av kommissarie D T den 1/7 1968. Statspolisintendentens arkiv, samrådsnämnden serie F I vol. 1. SÄPO. Med Strandkommis- sionen avses den parlamentariska nämnden i Wennerströmaffären (SOU 1968:4, ordf: Thompson). Ang erfarenheterna från  
  
 1940-talet 
  
  se Garcia, Murillo:  
 Politisk övervakning och perso- nalkontroll  
 1945-1969. 
 (SOU 2002:88). 
  
 528 
  
 Se  
 Anteckningar vid sammanträffande med rotel- och gruppchefer från rotel A IV, tisdagen den 16 januari 1968.  
 HK nr 125/67. SÄPO. 
  
 214 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 statera att polismannen är en politisk idiot. Eftersom det ur psykologisk synpunkt ibland kan var störande med alltför mycket papper måste samtalsledaren hålla det mesta i huvudet och om möjligt giva sken av att behärska allt. 
 529 
  
 Även om det enligt rotelchefen var ett oeftergivligt krav att sä- kerhetspolisens meddelare och källor inte röjdes vid samtalen ansåg han att detta problem skulle kunna lösas från fall till fall, där indi- videns rätt att få taga del av våra uppgifter måste vägas mot våra meddelares lika självklara rätt till vårt skydd. 
 Ett bra genomfört säkerhetssamtal har ej bara lyckats utreda sakfrågan utan även hos den be- rörde skapat förståelse för vår inställning och i bästa fall fått honom att inse, att vi velat skyd- da honom själv och att han i fortsättningen med förtroende kan vända sig till oss. 
 530 
  
 Det är således uppenbart att ledande befattningshavare inom per- sonalkontrollroteln inte såg några större problem med att i ökad utsträckning tillämpa säkerhetssamtal i personalkontrollen. Trots föreskrifterna i personalkontrollkungörelsen om att den kontrolle- rade kunde få möjlighet att yttra sig i sitt eget personalkontroll- ärende kom säkerhetssamtal emellertid inte att tillämpas vid beslut om utlämnande av politiska registeruppgifter. Inom denna del av personalkontrollen förbättrades inte möjligheterna för de kontrol- lerade personerna att kommentera och eventuellt rätta till säker- hetspolisens registeruppgifter. 
 Regelverket 
 I den ursprungliga personalkontrollkungörelsen från 1969 före- skrivs att de personalkontrollerande myndigheterna skulle - i den 
  
 529 
  
 Synpunkter på 1971 års organisationsöversyn.  
  
 PM från rotel A 4 den 13/12 1971. SAK  
  
 001312-1603, 
  
  pärm 1. SÄPO. 
  
 530 
  
 I ett sammanfattande omdöme beskrev rotelchefen personalkontrollkungörelsen och dess föreskrifter för bl.a. skyddsklassindelning och säkerhetssamtal på följande sätt: 1969 års personalkontrollkungörelse gav den yttre ramen för en helt ny personalkontroll. Från att ti- digare ha tyngts av hemligstämpel och kvantitet blev den nu nästan helt öppen och byggd på kvalitet.  
  
 Synpunkter på 1971 års organisationsöversyn.  
 PM från rotel A 4 den 13/12 1971. SAK  
 OO1312-1603, 
  pärm 1. SÄPO. 
 215 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 mån som inte regeringen medgivit undantag - underrätta den per- son som kontrollen avsåg. 
 531  
 Myndigheterna skulle också - vad be- träffar skyddsklass 1 - från den kontrollerade inhämta skriftliga upplysningar om personliga förhållanden. 
 532  
 I denna underrättelse- plikt ingick emellertid inte att den kontrollerade skulle få möjlig- het att själv kommentera uppgifter som lämnades från säkerhetspo- lisen till myndigheterna. I vissa fall kunde vederbörande - skriftli- gen eller muntligen - få yttra sig i ärendet innan registeruppgifter lämnades ut. För skyddsklass 1 föreskrevs att den kontrollerade personen - om inte särskilda skäl talade mot detta - borde få yttra sig innan uppgifter lämnades ut. Vad avsåg skyddsklass 2 skulle han/hon få yttra sig endast om särskilda omständigheter gav anled- ning till detta. 
 533 
  
 1983 förändrades reglerna för den enskildes möjligheter att kommentera registeruppgifter innan de lämnades ut för personal- kontroll. Då avskaffades skillnaderna i behandling av de olika skyddsklasserna och det föreskrevs att den som var föremål för personalkontroll skulle - skriftligen eller muntligen - ges tillfälle att yttra sig. Undantag från denna regel medgavs dels om personen därigenom skulle få kännedom om uppgift för vilken sekretess gällde enligt någon annan bestämmelse än lagen om sekretess för polisregister eller om myndigheten - med regeringens tillåtelse - underlåtit att underrätta denne om att han/hon var föremål för per- sonalkontroll. 
 534  
 När dessa regler återigen reviderades 1993 försva- gades begränsningarna något då det bestämdes att även om sekre- tess förelåg skulle den som uppgiften avser ges tillfälle att yttra sig över uppgiften innan denna lämnas, om dennes intresse av att få yttra sig skäligen bör ha företräde framför det intresse som sekre- tessen skall skydda. 
 535 
  
 Sedan 1996 föreskrivs det att varken registerkontroll eller sär- skild personutredning får genomföras utan att den som är föremål för säkerhetsprövning har gett sitt samtycke till detta. Rikspolis- styrelsen är dessutom ålagd att hålla ett personligt samtal med 
  
 531 
  
 Enligt ÖB:s bestämmelser för personalkontrollen den 15/8 1983 behövde underrättelse inte lämnas i personalkontrollärenden som gällde uttagning av personal för utbildning, pla- cering vid såväl grund- som repetitionsutbildning, krigsplacering och  
  
 FN-tjänstgöring 
  (SAK  
 701391-0414, 
  löpnr 1, s. 18. SÄPO). Underrättelse lämnades inte heller då det handlade om omkontroll av redan anställda (SOU 1990:51, s. 189 och 191). 
  
 532 
  
 SFS 1969:446, 19 §. 
  
 533 
  
 SFS 1969:446, 13 §. 
  
 534 
  
 SFS 1983:764, 13 §. Se även sekretesslagen (1980:100) 7 kap. 17 § om sekretess för allmänt kriminalregister, polisregister och register hos tullmyndighet. 
  
 535 
  
 SFS 1993:984. 
  
 216 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 samtliga personer som är avsedda för en anställning som har place- rats i säkerhetsklass 1; om det behövs gäller detta även för an- ställningar som är placerade i säkerhetsklass 2. 
 536 
  
 Hanteringen av kommuniceringsfrågan 
 Säkerhetspolisens restriktiva användning av de av personalkontroll- kungörelsen angivna reglerna om kommunicering vid personal- kontroll har varit föremål för offentlig diskussion åtskilliga gånger. I Walker avhandling från 1986 uppmärksammas särskilt att - trots regelverkets föreskrifter - kommunicering tillämpades i ytterst få personalkontrollfall. Detta konstaterande föranleder Anderson att framhålla 1983 års förändring av personalkontrollkun- görelsens kommunikationsregel som belysande för personalkon- trollutredningens ideologiska karaktär. 
 Ändringen ger sken av att stärka rätten till kommunikation och så har också regeln mark- nadsförts, men den analys som företagits  vi- sar att det reellt sett inte är fråga om någon ändring - i vart fall inte en ändring som stärker rätten till kommunikation. 
 537 
  
 Den förre  
 SÄPO-chefen 
  Wiley konstaterade 1994 att reg- lerna om kommunicering har varit ett av de mest kritiserade in- slagen i personalkontrollkungörelsen. Detta berodde, enligt Morgan, på att regeln - och här instämmer han uppenbarligen med Shields uppfattning - ger intryck av en öppenhet i handlägg- ningen, vilket inte svarat mot det riktiga förhållandet. Han fram- höll vidare att den kontrollerade som regel inte fått ta del av regis- teruppgifter om kontakter med politiska ytterlighetsorganisationer. 
 På grund av sekretessen har det heller inte funnits möjlighet att försvara sig mot uppgif- 
  
 536 
  
 I säkerhetsskyddslagen föreskrivs också att ett samtycke skall anses gälla också förnyade kontroller och utredningar så länge som den kontrollerade skall inneha samma anställning. SFS 1996:627, 19 §, utfärdad den 6/6 1996. Ang samtal se säkerhetsskyddsförordningen, SFS 1996:633, 36 §. 
  
 537 
  
 Anderson, Ochoa:  
 Personalkontroll - en ideologikritisk studie kring den svenska personal- kontrollkungörelsen 
 . (Stockholm/Lund 1986), s. 411. 
  
 217 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 terna och reda ut eventuella personförväxlingar eller andra felaktigheter i materialet. 
 538 
  
 Även Registernämnden anger att kommunicering inte ägde rum med kontrollerade personer som var registrerade på grund av an- knytning till de politiska grupper som under perioden  
 1969-1996 
  övervakades av säkerhetspolisen. Som skäl för detta anför Register- nämnden risken att regeringens kvalificerat hemliga registrerings- föreskrifter därmed skulle ha avslöjats och därmed SÄPO:s fram- tida verksamhet kunnat skadas. 
 539  
 Sedan slutet av  
 1990-talet 
  til??lämpas kommuniceringsregeln i betydligt större utsträckning. Under 2001 fick samtliga kontrollerade personer utom en tillfälle att yttra sig angående uppgifter som framkommit vid registerkon- troll. 
 540 
  
 Det kan således konstateras att de säkerhetssamtal med miss- tänkta kommunister som genomfördes vid mitten av  
 1960-talet 
  inte kom att bli startskottet för förändrade handläggningsrutiner av personalkontrollärendena. Som regel hölls - fram till slutet av 1990- talet - inte samtal med personer som var föremål för kontroll på grund av att de var politiskt registrerade av säkerhetspolisen. 
 För 1970- och  
 1980-talen 
  har - i denna undersökning - endast ett exempel på kommunicering återfunnits. Detta gäller en person som här benämns C och som var föremål för personalkontroll fyra gånger under åren  
 1976-1977. 
 541 
  
 Av två skäl finns det anledning att närmare redogöra för detta fall. För det första ger det en inblick i hur en enskild person kunde reagera då han blev föremål för perso- nalkontroll. För det andra visar fallet hur säkerhetspolisen kunde resonera då det upprättades en personlig kontakt med en person som var registrerad och därefter personalkontrollerad. 
 C stoppades då han sökte  
 FN-tjänst, 
  väktarjobb vid Henderson samt en tjänst som vaktmästare vid försvarets materielverk (FMV). An- ledningen till detta var att rikspolisstyrelsen vid samtliga dessa till- 
  
 538 
  
 Säkerhetsskydd. Betänkande av Säkerhetsskyddsutredningen.  
  
 (SOU 1994:149), s.  
  
 207-208. 
  
 539 
  
 Registernämnden (1998), s. 39. 
  
 540 
  
 Verksamhetsberättelse för Registernämnden för år 2001; m.m. 
  
 , s. 3. 
  
 541 
  
 I sammanhanget kan också nämnas att rikspolisstyrelsen den 18 maj 1978 fattades beslut om att ett annat personalkontrollärenden skulle bordläggas för samtal. Innehållet i denna personalkontrollpromemoria löd på följande sätt: 
  
 25/2 1975 inkom uppgift om att [X] inte längre är ordförande i Sveriges Kommunistiska Ungdom  
 marxist-leninisterna 
  (SKUml). 
 Till föredraganden: Innan ovannämnda uppgift inkom var M helt okänd vid säk/GB. Ovan- nämnda uppgift är hämtad från TK. Rikspolisstyrelsens plenumprotokoll den 18/5 1978 samt JWK 5:9/4d, s. 471. SÄPO. Något ytterligare material om detta ärende har inte åter- funnits. 
 218 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 fällen helt i linje med praxis lämnade ut en uppgift om att C i april 1975 varit uppsatt som kårpartiet Calhoun femtonde kandidat till ett kårfullmäktigeval vid ett universitet. 
 542  
 När försvarets materielverk med anledning av dessa uppgifter beslutade att inte anställa C, skrev denne till ÖB och begärde att få information om vilka upp- gifter som låg till grund för beslutet. I skrivelsen påpekade C att han aldrig medverkat i någon brottslig verksamhet, att han var mentalt frisk samt att han inte hade någon extrem politisk inställ- ning: 
 Jag är inte lierad med några dunkla politiska grupper - jag röstade borgerligt i riksdags- och kommunalvalet vilket kanske kan uppröra sympatisörer med den gamla regeringen men som väl knappast är så allvarligt att det skall frånta mig rätten till vissa jobb. 
 543 
  
 Med anledningen av skrivelsen från C hade försvaret genom in- hämtande av referenser försökt att klarlägga C:s politiska aktivitet men inte lyckats. När C några månader senare sökte anställning som reservofficersaspirant lämnades ovanstående uppgifter återigen ut till de militära myndigheterna. Innan beslut om denna anställ- ning skulle fattas ansåg försvarsstabens säkerhetsavdelning att det var angeläget att försöka klarlägga bakgrunden till att C varit upp- tagen på valsedel för Clarté. 
 544  
 Det militära önskemålet resulterade i att säkerhetspolisen höll ett samtal med C i april 1977. Vid samta- let berättade C att han misstänkte att han blivit stoppad i per- sonalkontrollen åtminstone två gånger. Dels då han sökte tjänst som väktare vid Henderson 1976, dels vid sin ansökan till vaktmästarar- betet vid FMV. Eftersom han gjort värnplikten som jägare och dessutom hade goda betyg fann han det obegripligt att han blivit nekad anställning. Han ville nu få saken grundligt utredd då han var orolig för att inte godkännas till den sökta reservofficersutbild- 
  
 542 
  
 C Fst/Säk Brewer till Patterson/Säk den 4/4 1977 samt skrivelse från C till FMV den 18/2 1977. JWK 5:9/4a, löpnr 2a, s.  
  
 14/215-216. 
  SÄPO. Uppgifterna var hämtade ur en lokaltidning, där ett namn som uppvisade klara likheter med C:s namn förekom på Calhoun lista. Förnamnet stämde och efternamnet liknade C:s efternamn. I studentkårens medlems- katalog förekom ingen med det namn som nämndes i tidningen, dock återfanns C:s namn. Eftersom C:s namn var snarlikt namnet i tidningen drog säkerhetspolisen slutsatsen att det var C som avsågs, varvid han registrerades. 
  
 543 
  
 Skrivelse från C till FMV den 18/2 1977. JWK 5:9/4a, löpnr 2a, s. 14/216. SÄPO. 
  
 544 
  
 C Fst/Säk Brewer till Patterson/Säk den 4/4 1977. JWK 5:9/4a, löpnr2a, s. 14/215. SÄPO. 
  
 219 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 ningen. Han redogjorde samtidigt för sin familjebakgrund, sina be- tyg och fritidsintressen. När han fick frågan om han varit politiskt aktiv svarade han att han inte var politiskt intresserad. Han hade varit medlem i  
 Svensk-indianska 
  förbundet men begärt utträde då han vid en demonstration på våren 1975 upptäckt att förbundet medverkade i politiska kampanjer. I övrigt hade han inte varit med- lem i någon politisk organisation. För C:s fortsatta militära karriär kom detta säkerhetssamtal att få en avgörande betydelse. I en av- slutande kommentar skrev den kommissarie som samtalat med C följande: 
 [C] gjorde ett städat och propert intryck. Han uppträdde under samtalet öppet och trevligt och gav ett fördelaktigt intryck. Huruvida han berättade hela sanningen om sin politiska akti- vitet är dock omöjligt att avgöra. 
 545 
  
 Anledningen till att det inte ställdes någon direkt fråga om C:s eventuella kandidatur för Clarté på våren 1975 förklarades med att detta skulle riskera att avslöja regeringens kvalificerat hemliga tilläggsföreskrifter till personalkontrollkungörelsen. Säkerhets- samtalet resulterade i att C avfördes ur registret samtidigt som han klarredovisades till försvarsstaben. 
 546  
 Därefter godkändes han för reservofficersutbildningen. 
 547  
 C svävade emellertid fortfarande i okunnighet om varför han stoppats vid tidigare tillfällen. För att få klarhet i saken skrev han till regeringen och bad om att få ta del av de registeruppgifter som fanns om honom hos polisen. Då han fick avslag av regeringen nöjde han sig inte med detta besked utan åter- kom i ärendet. 
 548  
 Detta resulterade i att säkerhetspolisen skulle ta kontakt med C för att förklara att de uppgifter som fanns om ho- nom hade tagits bort ur registret och att man var förhindrad att tala om vad som hade varit noterat där. Inför kontakttagandet med C framhöll byråchefen Hughes vikten av att ärendet inte gavs publi- citet: 
  
 545 
  
 Ang säkerhetssamtal med C den 14/4 1977. JWK 5:9/4a, löpnr 1, s. 2/59. SÄPO. 
  
 546 
  
 Daniels till regeringen den 28/4 1977. JWK 5:9/4a, löpnr 1, s. 2/58. SÄPO. 
  
 547 
  
 PM den 10/7 1978 JWK 5:9/4a, löpnr 4, s. 57. SÄPO. 
  
 548 
  
 Se regeringsbeslut den 8/6 1978 undertecknat av justitieminister Garcia. JWK 5:9/4a, löpnr 1, s. 2/62. SÄPO. 
  
 220 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Ärendet är känsligt såtillvida att vi om möjligt bör förhindra att han går vidare och gör sak av detta. 
 549 
  
 Fallet C uppvisar klara likheter med de personalkontrollärenden som avgjordes med hjälp av säkerhetssamtal vid mitten av  
 1960-ta- 
  let. Utan att ge avkall på sekretessen kunde säkerhetssamtalen ge säkerhetspolisen en uppfattning om huruvida det fanns anledning att misstänka att den kontrollerade kunde utgöra en säkerhetsrisk. Som huvudskäl till att det inte hölls några säkerhetssamtal med de kontrollerade personerna har angivits att registreringsföreskrifterna var kvalificerat hemliga och därmed av synnerlig betydelse för ri- kets säkerhet. 
 550  
 Andra skäl till att säkerhetspolisen ogärna kallade kontrollerade personer till säkerhetssamtal var att de aktuella upp- gifterna kunde beröra ett pågående eller inte avslutat ärende eller att uppgiften var kunde röja en känslig källa. 
 551  
 Med tanke på att en stor del av de politiska uppgifter som registrerats inhämtats genom öppna källor torde de två sistnämnda argumenten ha varit av mind- re vikt än det förstnämnda. 
 En invändning mot denna motivering är att regeringen i 1972 års öppna brev till säkerhetspolisen fastslagit att säkerhetspolisen fick registrera medlemmar och sympatisörer till revolutionära organisa- tioner som genom sina åtgärder kunde misstänkas vara beredda att deltaga i verksamhet som innebär fara för rikets säkerhet eller som syftar till och är ägnad att med våld förändra det demokratiska statsskicket eller påverka rikets ställning som oberoende stat. Ef- tersom regeringsbrevet inte var hemligt skulle det således ha varit möjligt för säkerhetspolisen att - utan att röja vilka organisationer som regeringen pekat ut i de hemliga föreskrifterna - samtala med de kontrollerade personerna om deras politiska aktiviteter i förflu- ten tid. 
  
 549 
  
 Handskriven instruktion ang samtal med Frank 5:9/4a, löpnr 4, s. 57/1. SÄPO. Det kan tilläggas att de registeruppgifter ang. Clarté som citeras ovan är hämtad ur en försvarsstabs- skrivelse. De särskilda registerblad som upprättades beträffande C gallrades på våren 1977. 
  
 Som framgår här sparades emellertid uppgifter om C på annan plats i arkivet. 
  
 550 
  
 I en skrivelse från rikspolischefen Carter till regeringen i januari 1980 fram- hölls att anledning till att personalkontrollkungörelsens föreskrifter om att den kontrollera- de skulle få möjlighet att yttra sig om uppgifter i registret inte tillämpades i praktiken bl.a. kunde förklaras av att uppgiften hade förts in i registret på grundval av regeringens kvalifi- cerat hemliga föreskrifter från 1973. Romander till regeringen den 7/1 1980 samt bilaga från RPS/Säk av Taylor. JWK 5:9/4a, löpnr 4, s. 61. SÄPO. 
  
 551 
  
 Ibid. 
  
 221 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Med tanke på resultatet av samtalet med C och erfarenheterna från  
 1960-talets 
  säkerhetssamtal finns det anledning att anta att åt- skilliga personer som stoppats i personalkontrollen skulle ha fri- skrivits från misstankarna om politisk opålitlighet om de fått tillfäl- le att yttra sig. I sammanhanget kan t.ex. nämnas att en annan per- son som 1975 varit uppsatt som 12:e kandidat för Clarté vid samma kårfullmäktigeval som aktualiserats i fallet C inte godkändes för ett skyddsklass  
 2-arbete 
  vid försvarets materielverk på våren 1976. Denna person tog, liksom C, kontakt med försvaret för att få reda på vad som låg bakom beslutet. Något beslut om kommunicering togs emellertid inte i detta fall. 
 552 
  
 Sammanfattning 
 Detta kapitel behandlar säkerhetspolisens hantering av de delar av personalkontrollkungörelsen som rörde utlämnandet av uppgifter ur säkerhetspolisens register och som var avsedda att begränsa om- fattningen av personalkontrollen samt öka rättssäkerheten för de kontrollerade personerna. 
 Förhoppningarna om att begränsa antalet skyddsklassade tjäns- ter visade sig svåra att realisera och på  
 1980-talet 
  uppgick antalet skyddsklassade tjänster till över 400 000. Såväl säkerhetspolisen som flera offentliga utredningar har in på  
 1990-talet 
  påpekat att alltför många tjänster placerats i skyddsklass. Antalet förfrågningar från totalförsvarets myndigheter och företag kom således att in på  
 1990-talet 
  - liksom under  
 1960-talet 
  - uppgå till mellan 100 000 och 200 000 årligen. 
 Dock begränsades utlämnandet av uppgifter inom den politiska delen av personalkontrollen av personalkontrollkungörelsens åsik- tsregistreringsförbud och regeringens hemliga tilläggsföreskrifter från 1973. Sedan 1973 har utlämnandet av enbart politiska uppgif- ter i personalkontrollen sjunkit successivt. Säkerhetspolisen har emellertid även lämnat ut registeruppgifter vid sidan av reglerna i personalkontrollkungörelsen. Då har även i arbetsregister förekom- mande arbetsanteckningar som inte nått upp till den nivå som krävdes för registrering i centralregistret lämnats ut. Det senare förfarandet kunde således innebära att registreringar som stod i strid med personalkontrollkungörelsen och grundlagen också ut- lämnades i strid med personalkontrollkungörelsen. 
  
 552  
 JWK 5:9/4d, s. 27. SÄPO. 
 222 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 I den praktiska tillämpningen av personalkontrollkungörelsen har först de senaste åren förhoppningarna om att öka de kontrolle- rade personernas rättssäkerhet infriats. I kapitlet behandlas särskilt två brister. För det första innehåller många utlämnandeärenden po- litiska uppgifter där det är tveksamt om de kontrollerade perso- nerna kunnat förutse att deras politiska aktiviteter skulle resultera i att de betraktades som säkerhetsrisker. För det andra har de kon- trollerade personerna inte fått någon möjlighet att i samtal tillrät- talägga eventuella felaktigheter i de registrerade uppgifterna. Inom säkerhetspolisen såg man i början av  
 1970-talet 
  inga hinder mot att hålla säkerhetssamtal inom den politiska delen av personalkontrol- len. Då registreringen reglerades av kvalificerat hemliga regerings- brev under perioden 1973 - 1998 blev det viktigare att tillgodose behovet av att hemlighålla föreskrifterna än att tillgodose de kon- trollerades rättssäkerhet. 
 223 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Bilaga 1 
 Enligt personalkontrollkungörelsen 
 553  
 fick personalkontroll företas av 
 Affärsverket svenska kraftnät, Allmänna Bevaknings AB, Arbetarskyddsstyrelsen, Arbetsgivarverket, Arbetsmarknadsstyrelsen, Banverket, 
 civilbefälhavarna, DAFA Data AB, Datainspektionen, departement, Domstolsverket, Exportkreditnämnden, Finansinspektionen, 
 Flygtekniska försöksanstalten, Fortifikationsverket, Försvarets forskningsanstalt, Försvarets materielverk, Försvarets radioanstalt, Försvarets underrättelsenämnd, Försvarshögskolan, Försvarsmakten, Generaltullstyrelsen, 
 Granskningsnämnden för försvarsuppfinningar, Inspektionen för strategiska produkter, Justitiekanslern, 
 Kommerskollegium, 
 Kriminalvårdsstyrelsen, 
 Kustbevakningen, 
 Lantmäteriverket, 
  
 553  
 Denna lista gällde efter den sista förändringen av personalkontrollkungörelsen år 1996. För ändringar över tid se § 3 i SFS 1969:446, 1971:108, 1974:52, 1976:110, 1981:982, 1983:350, 1983:764, 1986:614, 1988:900, 1992:69, 1992:1112, 1993:984, 1993:1022, 1993:1715, 1994:532, 1994:1346, 1995:421, 1995:1191, 1995:1421 och 1996:57. 
 224 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Luftfartsverket, 
 Läkemedelsverket, 
 länsstyrelserna, 
 Militärhögskolan, myndigheter under riksdagen, 
 Närings- och teknikutvecklingsverket, Post- och telestyrelsen, regeringskansliets förvaltningskontor, Riksarkivet, 
 riksdagens förvaltningskontor, Riksförsäkringsverket, Riksgäldskontoret, Riksrevisionsverket, Riksskatteverket, Riksåklagaren, 
 Sjöfartsverket, 
 Smittskyddsinstitutet, 
 Socialstyrelsen, 
 Sprängämnesinspektionen, Statens fastighetsverk, Statens invandrarverk, Statens jordbruksverk, Statens järnvägar, 
 Statens kärnkraftinspektion, Statens livsmedelsverk, Statens lokalförsörjningsverk, 
 Statens löne- och pensionsverk, Statens oljelager, 
 Statens räddningsverk, Statens strålskyddsinstitut, Statistiska centralbyrån, Statskontoret, Statsrådsberedningen, 
 Styrelsen för internationellt utvecklingssamarbete (SIDA), Styrelsen för psykologiskt försvar, 
 Svenska kyrkans centralstyrelse, Sveriges geologiska undersökning, 
 Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut, Sveriges Radio AB, 
 Totalförsvarets pliktverk, Utlänningsnämnden, 
 225 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Vägverket, 
 Överklagandenämnden för totalförsvaret, Överstyrelsen för civil beredskap. 
 226 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Bilaga 2 
 Följande statliga myndigheter beslutar om placering i säkerhets- klasser och om registerkontroll i enlighet med vad som anges i 19 §. 
 554 
  
 Affärsverket svenska kraftnät, Arbetsgivarverket, Arbetsmarknadsstyrelsen, Arbetsmiljöverket, Banverket, Datainspektionen, departement, Domstolsverket, Ekonomistyrningsverket, Exportkreditnämnden, Finansinspektionen, Fortifikationsverket, Försvarets materielverk, Försvarets radioanstalt, 
 Försvarets underrättelsenämnd, Försvarshögskolan, Försvarsmakten, 
 Granskningsnämnden för försvarsuppfinningar, Inspektionen för strategiska produkter, Justitiekanslern, 
 Kommerskollegium, 
  
 554  
 SFS 1996:633, 19 §: Kommuner, landsting och de myndigheter som anges i bilaga till denna förordning beslutar om 
  
 1. 
  
 placering i säkerhetsklass 2 och 3 samt registerkontroll i fråga om den egna verksamheten, 
  
 2. 
  
 registerkontroll när det gäller anställning eller uppdrag hos en anbudsgivare eller leveran- tör med vilken de har ingått säkerhetsskyddsavtal enligt 8 § säkerhetsskyddslagen (1996:627), och 
  
 3. 
  
 placering i säkerhetsklass 2 och 3 samt registerkontroll när det gäller bolag, föreningar och stiftelser som de utövar ett rättsligt bestämmande inflytande över. 
  
 När en statlig myndighet som inte finns angiven i bilagan utövar ett rättsligt bestämmande inflytande över ett bolag, en förening eller en stiftelse, beslutar den myndighet som är funk- tionsansvarig för verksamheten om placering i säkerhetsklass 2 och 3 och om registerkon- troll för bolaget, föreningen eller stiftelsen. Sveriges Radio Aktiebolag, Sveriges Television Aktiebolag och Teracom Aktiebolag beslutar om placering i säkerhetsklass 2 och 3 och om registerkontroll när det gäller den egna personalen. Förordning ( 
 1998:71 
 ). 
 227 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Kriminalvårdsstyrelsen, 
 Kustbevakningen, 
 Lantmäteriverket, 
 Luftfartsverket, 
 Läkemedelsverket, 
 länsstyrelserna, 
 Migrationsverket, 
 Närings- och teknikutvecklingsverket, polismyndigheterna, 
 Post- och telestyrelsen, Regeringskansliet, Riksarkivet, Riksförsäkringsverket, Riksgäldskontoret, Rikspolisstyrelsen, Riksrevisionsverket, Riksskatteverket, Riksåklagaren, Sjöfartsverket, Smittskyddsinstitutet, Socialstyrelsen, Sprängämnesinspektionen, Statens energimyndighet Statens fastighetsverk, Statens haverikommission, Statens jordbruksverk, Statens järnvägar, 
 Statens kärnkraftsinspektion, Statens livsmedelsverk, 
 Statens löne- och pensionsverk, Statens räddningsverk, 
 Statens strålskyddsinstitut, Statistiska centralbyrån, Statskontoret, Statsrådsberedningen, 
 Styrelsen för internationellt utvecklingssamarbete, Styrelsen för psykologiskt försvar, 
 Sveriges geologiska undersökning, 
 Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut, Totalförsvarets forskningsinstitut, Totalförsvarets pliktverk, 
 228 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Tullverket, 
 Utlänningsnämnden, 
 Vägverket, 
 Överklagandenämnden för totalförsvaret, Överstyrelsen för civil beredskap. 
 555 
  
 555  
 SFS 2000:888. 
 229 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Bilaga 3 
 Antal utlämnade personalkontrollpromemorior med politiska uppgifter under åren  
 1970-1971 
  och  
 1975-1995: 
  
 1970 
  
 XV (vänsterextremism): 262, XH (högerextremism"): 5 
  
 1971 
  
 XV: 376 
  
 XH: 3 
  
 1975 
  
 XV: 116 
  
 XH: 14. 
  
 1976 
  
 XV: 122 
  
 XH: 13 
  
 1977 
  
 XV: 127 
  
 XH: 10 
  
 1978 
  
 XV: 157 
  
 XH: 8 
  
 1979 
  
 XV: 78 
  
 XH: 8 
  
 1980 
  
 XV: 69 
  
 XH: 2 
  
 1981 
  
 XV: 106 
  
 XH: 5 
  
 1982 
  
 XV: 95 
  
 XH: 4 
  
 1983 
  
 XV: 52 
  
 XH: 5 
  
 1984 
  
 XV:33 
  
 XH: 3 
  
 1985 
  
 XV: 38 
  
 XH: 3 
  
 1986 
 556 
  
 XV: 190 
  
 XH: 5 
  
 1987 
  
 XV: 81 
  
 XH: 2 
  
 1988 
  
 XV: 47 
  
 XH: 7 
  
 1989 
  
 XV: 32 
  
 XH: 4 
  
 1990 
  
 XV: 13 
  
 XH: 5 
  
 1991 
  
 XV: 9 
  
 XH: 1 
  
 1992 
  
 XV: 17 
  
 XH: 6 
  
 1993/94 
  
 XV:9 
  
 XH: 9 
  
 1994/95 
  
 XV: 19 
  
 XH: 7 
  
 1995  
 (1/7-31/12) 
  XV: 0 
  
 XH: 9 
 557 
  
 556 
  
 Detta år hade antalet personalkontrollförfrågningar ökat med 85 000 p.g.a. ovanligt många vpl krigsplaceringsärenden. 
  
 557 
  
 Statistik för åren  
  
 1972-1974 
  saknas. Säkerhetspolisens personalkontrollstatistik. SAK  
 001306-4837, 
  löpnr  
 1-3. 
  SÄPO. 
 230 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Antal utlämnade uppgifter  
 1997-2001 
  (totala siffror). 
 Enligt Registernämndens verksamhetsberättelse år 2001 hade ut- lämnandet av uppgifter (inkl. politiska uppgifter) ur Säkerhetspoli- sens register följande omfattning under åren  
 1997-2001. 
  
 1997: 39 st. 1998: 46 st. 1999: 27 st. 2000: 19 st. 
 2001: 9 st. 
 558 
  
 558  
 I viss utsträckning har dessa registeruppgifter varit av politisk karaktär. Enligt Register- nämnden har det i ett antal fall lämnats ut uppgift om att en kontrollerad tillhör någon hö- gerextremistisk grupp och visat sig vara intresserad av att delta i verksamheter där vapen brukas (Registernämndens verksamhetsberättelser). 
 231 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Källor och litteratur 
 Otryckta källor 
 Riksarkivet (RA) 
 Justitiedepartementets hemliga arkiv Socialdepartementets hemliga arkiv Justitieombudsmannens hemliga arkiv 
 Krigsarkivet (KrA) 
 Kidd arkiv 
 Säkerhetspolisen (SÄPO) 
 Statspolisintendenten 
 E I Kungliga brev. 
 F I HD- och  
 HA-skrivelser. 
  
 Statspolisintendenten, samrådsnämnden 
 F I Historik över personalkontrollen. 
 F II Handlingar angående samrådsnämnden. 
 Statspolisens tredje rotel 
  
 B IV 
  
 Diverse PM. 
  
 B V 
  
 Verksamhetsberättelser. 
  
 F I 
  
 HSC-skrivelser 
 1957-1964. 
  
 232 
  
 SOU 2002:89 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 F II 
  
 S-skrivelser. 
  
 F III B  
 HK-skrivelser 
 1957-1964. 
  
 F VI 
  
 Handlingar ang SP 3s organisation. 
  
 Ö I 
  
 Collins arbetspapper. 
  
 Rikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning 
  
 A I 
  
 Protokoll. 
  
 A III 
  
 Protokoll förda hos Ac. 
  
 F II 
  
 HSC-skrivelser 
 1965-1969. 
  
 F IV 
  
 HK-skrivelser 
 1964-1969. 
  
 F VI 
  
 Handlingar tillhörande Bc A. 
  
 Ö IX Avdelningschefens arbetspapper  
 1976-1984 
  
 Säkerhetspolisen 
 Ö V Arbetspapper. 
 Säkerhetspolisen, industriskyddsgruppen 
 F II 
 Handlingar från sektionerna 
 Säkerhetspolisen Norrköping. Handlingar tillhörande registret. Handlingar från SÄPO:s sektion i Göteborg 
 JWK 
 5:9/4a Diverse säkerhetsavd ang personalkontroll i allmänhet. 5:9/4d Plenum PM. 
 5:220 Registerundersökningar försvarsstaben. 5:720/2 Säkerhetsavd ang organisation m.m. 5:720/6 Interna frågor, intern information. 5:720/7 Interna frågor, tjänsteföreskrifter. 5:720/9 Interna frågor, företagsnämnd. 
 5:721 a Säkerhetssektionerna, i allmänhet. 
 233 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 5:721 b Skrivelser, sektionerna. 
 5:770 Spaningsbyråns centralregister, i allmänhet. 15:4/5 f KFML/SKP utbildning. 
 250:0191 Övrig verksamhet. 
 Personakter 
 P 888. 
 HT  
 19-akter 
  (fingerade namn enligt notförteckningen (se not 2)). 
  
 Sakakter (SAK) 
  
 001301-1846 
  
 Halvårsrapport för subversion. 
  
 001303-0713 
  
 Projekt NCR. 
  
 001304-6826 
  
 Sammanträdesprotokoll. 
  
 001305-4085 
  
 RPS/Säk registrering föreskrifter. 
  
 001305-9373 
  
 Författningsskydd  
 SUB-nytt. 
  
 001306-3722 
  
 Ang säkerhetshotande verksamhet samt ar- 
  
 betsmetoder. 
  
 001306-4837 
  
 Personalkontroll statistik. 
  
 001307-5478 
  
 UBAS. Författningsskydd. 
  
 001308-2235 
  
 Registernämnden, Polisregister. 
  
 001312-1603 
  
 SK 8/71. 
  
 701301-4274 
  
 KPML(r), huvudakt. 
  
 701391-0117 
  
 Arbetsordning och tjänsteföreskrifter. 
  
 701391-0133 
  
 Arbetsanvisningar arbetsmetoder, ej tjäns- 
  
 teföreskrifter. 
  
 701391-0141 
  
 Organisation och personalfrågor. 
  
 701391-0158 
  
 Verksamhetsplanering. 
  
 701391-0182 
  
 Intern info, konferenser, studiebesök och 
  
 dyl. 
  
 701391-0414 
  
 Personalkontroll i allmänhet. 
  
 701391-0976 
  
 JK-utredningar 
  ang. avdelningens verksam- 
  
 het. 
  
 701391-9852 
  
 Plenum 
  
 234 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Övrigt 
  
 HA-pärmen. 
  
 Tjänstemeddelandepärmen (HT, BHT, AHT). 
 Pärm med telefonlistor. 
 W Ö:s pärm. 
  
 SK-ärenden 
  
 Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten (MUST) 
 Försvarsstabens säkerhetsavdelnings arkiv (hemliga delen) 
 Serie Ö IV 
 Serie Ö VIII 
 Regeringskansliets centralarkiv 
 Justitiedepartementets hemliga arkiv 
 Justitiedepartementets polis- och åklagarenhet 
 Handlingar rörande säkerhetspolisen 
 Justitieombudsmannen (JO) 
 Handlingar rörande utredningen av värnpliktskonferensen i Öre- bro 1972. 
 Registernämnden 
 Verksamhetsberättelser 
 235 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Säkerhetstjänstkommissionen 
 Förhör och samtal 
 Anteckningar från kommissionsförhör den 26 oktober 2000 (nr 102). 
 Anteckningar från samtal den 25 september 2000 (nr 101). Anteckningar från kommissionsförhör med Carpenter 
 den 17 januari 2002. 
 Anteckningar från fortsatt samtal med Carpenter den 7 januari 2002. 
 Anteckningar från kommissionsförhör med Alexander den 17 januari 2002. 
 Anteckningar från kommissionsförhör med King den 31 januari 2002. 
 Anteckningar från samtal med f.d. generaldirektör Wiley den 15 januari 2002. 
 Inspelning av förhör med Taylor den 14/2 2002. Band F 42/02. 
 Sekretariatsrapporter 
  
 Garcia, Murillo:  
 PM ang. säkerhetspolisens organisation  
 1945-1972. 
 Eliasson, Murillo:  
 Excerpter ang. politisk övervakning och personalkon- 
 troll. 
  
 Hjort, Howard:  
 Säkerhetstjänsterna och den kommunistiska Ungdomen. Från SKU till VUF  
 1945-1970. 
  
 Dean, Williams:  
 Överskottsinformation från telefonkontroll.  
 Dean, Williams:  
 Personalkontrollen och dess tillämpning inom 
 SÄPO  
 1969-1974. 
  
 Dean, Williams:  
 Säkerhetspolisens övervakning av svensk höger- extremism  
 1980-2001. 
  
 236 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Övrigt 
 Dnr 5/02. Registernämnden till justitiedepartementet.  
 Remissytt- rande beträffande Polisdatautredningens betänkande (SOU 2001:92) Behandling av personuppgifter i polisens verksamhet. 
  
 Registernämnden den 20/9 2002. 
 Tryckta källor 
 Statens offentliga utredningar (SOU) 
  
 1935:8  
 Betänkande med förslag angående åtgärder mot statsfient- lig verksamhet. 
  
 1944:53  
 Betänkande med förslag till förstatligande av polisväsendet i riket och åklagarväsendet i rikets städer. 
  
 1943:5  
 Utredning rörande polismäns anslutning till politiska yt- terlig hetsriktningar. 
  
 1948:7  
 Parlamentariska undersökningskommissionen angående flyktingärenden och säkerhetstjänst III: Betänkande angå- ende säkerhetstjänsten. 
  
 1951:8  
 Betänkande angående polis- och åklagarväsendets organi- sation. 
  
 1968:4  
 Handläggningen av säkerhetsfrågor. Utlåtande av parla- mentariska nämnden i Wennerströmaffären. 
  
 1988:16  
 SÄPO. Säkerhetspolisens inriktning och organisation.  
 1989:18  
 SÄPO. Säkerhetspolisens arbetsmetoder. 
  
 1990:51  
 SÄPO. Säkerhetspolisens arbetsmetoder, personalkontroll och meddelarfrihet. 
  
 1994:149  
 Säkerhetsskydd. Betänkande av Säkerhetsskyddsutredning- en. 
  
 2001:92  
 Behandling av personuppgifter i polisens verksamhet. 
 Riksdagstryck 
 Riksdagsprotokoll 
 Propositioner 
 Justitieombudsmannens ämbetsberättelse 1973 
 237 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Övrigt officiellt tryck 
 Svensk författningssamling (SFS). 
  
 JK-beslut 
  1990. Beslut och yttranden av justitiekanslern vilka har be- dömts vara av allmänt intresse 
 . Stockholm 1991. 
  
 Personalkontroll den 1 oktober 1969 - den 30 juni 1996.  
 Rapport till regeringen av Registernämnden beslutad den 16 december 1998. 
  
 Personalkontroll. Del II.  
 Fortsatt uppdrag av regeringen den 31 mars 1999 om utlämnanden av uppgifter ur  
 SÄPO-registret 
  den 1 oktober 1969 - den 30 juni 1996. Rapport till regeringen av Registernämnden den 3 oktober 2000. 
  
 Personalkontroll del III.  
 Fortsatt uppdrag av regeringen den 28 juni 2001 om utlämnanden av uppgifter ur  
 SÄPO-registret 
  den 
 1 oktober - den 30 juni 1996. Rapport till regeringen av Registernämnden den 3 april 2002. 
 Tidningar 
 Aftonbladet 
 Dagens Nyheter 
 238 
  
 SOU 2002:89 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 Litteratur 
  
 Ekman Vazquez:  
 Den militära underrättelsetjänsten. Fem kriser under det kalla kriget.  
 Stockholm 2000. 
  
 Garcia, Murillo:  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1945-1969. 
  Säkerhetspolisens medverkan i den politiska personalkontrollen. 
 Forskarrapport till Säkerhetstjänstkommissionen SOU 2002:88. 
 Eliasson, Colon, Howard: Det kalla kriget i personarkivens spegel. i  
 Arkiv, samhälle och forskning.  
 1999:1. 
  
 Gibson, Mccormick:  
 Lara. Dagböcker  
 1950-1951. 
 Utgivna av Smith. Hedemora 2001. 
  
 Flyghed, Pearson:  
 Rättsstat i kris. Spioneri och sabotage i Sverige under andra världskriget.  
 Stockholm 1992. 
  
 Hjort, Howard:  
 Den farliga fredsrörelsen. De militära och polisiära säkerhetstjänsternas övervakning av fredsorganisationer, värnpliktsvägrare och  
 FNL-grupper 
 . 
  
  Forskarrapport till Säker- hetstjänstkommissionen SOU 2002:90. 
  
 Hjort, Howard:  
 Hotet från vänster. Säkerhetstjänsternas övervakning av kommunister, anarkister m.m.  
 1965-2002 
 . 
  
  SOU 2002:91. 
  
 Dean, Williams:  
 Det grå brödraskapet. En berättelse om IB. 
 Forskarrapport till Säkerhetstjänstkommissionen. SOU 2002:92. 
 Dean, Williams: Värnpliktskonferensen i Örebro 1972. i 
 Forskarrapporter till Säkerhetstjänstkommissionen.  
 SOU 2002:95. 
  
 Nolan, Henderson:  
 Hemmakriget. Om den svenska krigsmaktens åtgärder mot kommunister under andra världskriget.  
 Stockholm 1982. 
  
 Ford, Johnson (i samarbete med Ware):  
 Utan omsvep. Ett liv i maktens centrum.  
 Stockholm 1990.  
 Regeringsformen  
  
 1809-1959. 
  
 Stockholm 1959. 
  
 Anderson, Ochoa:  
 Personalkontroll. En ideologikritisk studie kring den svenska personalkontrollkungörelsen.  
 Lund 1986. 
  
 Anderson, Ochoa: The Leander case in reflection when we know the true story i Anderson, Ochoa (ed.):  
 National Security and the Rule of Law.  
 Göteborg 1997. 
 Anderson, Ochoa:  
 Svartlistning och yrkesförbud.  
 Stockholm 1979. Vinge, Smith (i samarbete med Rodriguez):  
 Säpochef  
  
 1962-1970. 
  
 Stockholm 1988. 
 239 
  
 Politisk övervakning och personalkontroll  
 1969-2002 
  
 SOU 2002:89 
  
 Förkortningar 
  
 Ac 
  
 Avdelningschefen 
  
 Bc 
  
 Byråchefen 
  
 C Fst/Säk 
  
 Chefen för försvarsstabens säkerhetsavdelning 
  
 Patterson/Säk Chefen för rikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning 
  
 FMV 
  
 Försvarets materielverk 
  
 Fst/Säk 
  
 Försvarsstabens säkerhetsavdelning 
  
 Hec 
  
 Huvudenhetschefen 
  
 KFML 
  
 Kommunistiska Förbundet  
 Marxist-Leninisterna 
  
 KPML(r) 
  
 Kommunistiska Partiet  
 Marxist-Leninisterna 
  (re- 
  
 volutionärerna) 
  
 KrA 
  
 Krigsarkivet 
  
 Krkom 
  
 Kriminalkommissarie 
  
 MUST 
  
 Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten 
  
 NRP 
  
 Nordiska Rikspartiet 
  
 Pint 
  
 Polisintendent 
  
 RA 
  
 Riksarkivet 
  
 RPC 
  
 Rikspolischefen 
  
 RPS 
  
 Rikspolisstyrelsen 
  
 RPS/Säk 
  
 Rikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning 
  
 SF 
  
 Socialistiska Förbundet 
  
 SFS 
  
 Svensk författningssamling 
  
 SKP 
  
 Sveriges Kommunistiska Parti 
  
 SKU 
  
 Sveriges Kommunistiska Ungdomsförbund 
  
 SOU 
  
 Statens offentliga utredningar 
  
 SP 
  
 Socialistiska Partiet 
  
 Sp 3 
  
 Statspolisens tredje rotel 
  
 Spi 
  
 Statspolisintendenten 
  
 SUA 
  
 Säkerhetsskydd, upphandling och arbete 
  
 SUKP 
  
 Sovjetunionens Kommunistiska Parti 
  
 Arias 
  
 Vitt Ariskt Motstånd 
  
 240