5 
  
 Statligt stöd till kvinno- organisationer 
  
 5.1 
  
 Inledning 
  
 I detta kapitel redovisar utredaren motiven för att inrätta ett stat- ligt stöd till kvinnoorganisationerna. Därefter redovisas nuvarande utformningen och handläggningen av det nuvarande stödet. Vidare redovisas den ekonomiska utvecklingen i de kvinnoorganisationer som har fått ta del av stödet. I detta sammanhang rapporterar utre- daren också kvinnoorganisationer som har förlorat sitt statliga stöd. 
 Utredningen har kartlagt de kvinnoorganisationer som inte upp- bär statligt stöd. Kartläggningen och enkätsammanställningen redo- visas i detta kapitel. Här tas också upp de s.k. paraplyorganisationer och stiftelser som utredaren har funnit. 
 För att kunna jämföra redovisas de hur övriga nordiska länders stöd till kvinnoorganisationer. 
 Utredaren redovisar en sammanställning av en enkät som till- ställts kvinnoorganisationer bildade på etnisk grund samt syn- punkter som har inhämtats genom ett särskilt seminarium. Här redovisas också den kartläggning som Integrationsverket har genom- fört för att få en bild av hur riksorganisationer bildade på etnisk grund bedriver jämställdhetsarbete. 
  
 5.2 
  
 Det nuvarande statsbidraget 
  
 5.2.1 
  
 Det statliga stödets tillkomst 
  
 1982 inrättades ett statligt bidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet (prop. 1981/82:155). Stödet markerade kvinnoorganisa- tionernas betydelse som folkrörelse och pådrivare för att förbättra kvinnors ställning i samhället samt för att öka jämställdheten mellan kvinnor och män. 
 167 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 Enligt förordningen (1982:865) om statsbidrag till kvinnoorga- nisationernas centrala verksamhet ska en kvinnoorganisation i huvudsak organisera kvinnor och arbeta för att öka jämställdheten mellan kvinnor och män. Under de drygt 20 år som stödet funnits har stöd uppburits av ett  
 15-tal 
  kvinnoorganisationer. 
 Inrättandet av stödet föregicks av en utredningsprocess. Utred- ningen om bidrag till folkrörelser (SOU 1979:60) uppmärksam- made att kvinnoorganisationerna var en av få organisationstyper, tillsammans med miljöorganisationer och radioorganisationer, som inte uppbar något kansli- eller basstöd. Endast försvarets kvinno- organisationer hade kansli- eller verksamhetsstöd. Utredningen ansåg att kvinnoorganisationerna inte borde stå utanför det regul- jära statliga stödet. Slutsatsen blev att frågan om ett särskilt stöd till kvinnoorganisationer borde utredas. 
 Stöd till organisationernas centrala arbete 
 1979 tillsattes en utredning angående bidrag till kvinnoorganisatio- ner (dir. 1979:137). Den syftade i första hand till att lösa tekniska problem kring ett statsbidrag för kvinnoorganisationer. Regeringen önskade ett kontinuerligt stöd till organisationernas centrala arbete. I uppdraget ingick även att ta ställning till vilka typer av orga- nisationer som skulle få statsstöd. Direktiven angav dock att försvarets kvinnoorganisationer inte skulle omfattas av utredningen, eftersom dessa fick kontinuerligt stöd från försvarsanslagen. 
 I ovan nämnda utredning kartlades en rad kvinnoorganisationer. Utredningen kom fram till att dessa kvinnoorganisationer tillhörde de ekonomiskt fattiga som ekonomiskt svaga folkrörelser kalla- des. Många argument fördes fram för kvinnoorganisationernas betydelse som motor i och för de samhälleliga insatserna för jäm- ställdhet mellan kvinnor och män. 
 Utredningen konstaterade att kvinnoorganisationerna hade varit viktiga som pådrivare för utvecklingen inom många samhällsområ- den, både historiskt och i samtiden. Kvinnoorganisationerna bedömdes i stort sett arbeta enligt samma metoder som övriga organisationer, möjligen med undantag av de kvinnoorganisationer som bildades under  
 1970-talet. 
  Många kvinnoorganisationer ingick i olika samarbetskommittéer kring speciella frågor såsom nykter- het, fred och civilförsvar. Dessutom deltog kvinnoorganisationerna ofta i ett brett internationellt samarbete. 
 168 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 Utredningen gjorde ett försök att dela in kvinnoorganisationerna i olika organisationstyper. Följande typer fastställdes: 
  
 egentliga kvinnoorganisationer 
  
 kvinnoråd inom andra organisationer 
  
 kvinnogrupper 
  
 kampanjkommittéer 
  
 sällskapsföreningar 
  
 paraplyorganisationer 
  
 Utifrån denna kategorisering föreslog utredningen följande villkor för att en kvinnoorganisation skulle vara berättigad till statsbidrag: 
  
 Organisationen skall ha som främsta mål att verka för en för- bättring av kvinnans ställning i samhället och aktivt arbeta för jämställdhet mellan kvinnor och män. 
  
 Organisationen skall till övervägande del bestå av kvinnor, även om män kan vara medlemmar. 
  
 Organisationen skall vara uppbyggd på individuellt medlemskap där varje person som delar organisationens mål och stadgar genom enskilt initiativ kan bli medlem. 
  
 Medlemmen skall kunna påverka organisationens inriktning, verksamhet och uppbyggnad. 
  
 Organisationen skall ha en viss spridning i landet och omfatta ett visst antal betalande medlemmar (SOU 1980:44, s.  
  
 51–52). 
  
 Utredningen resulterade i propositionen 1981/82:155 som antogs i riksdagen (1981/82:AU24, rskr. 1981/82:367). Införandet av bidra- get resulterade i förordningen (1982:865) om statsbidrag till kvin- noorganisationernas centrala verksamhet. Den gäller med vissa mindre ändringar fortfarande. I den definieras en kvinnoorganisa- tion enligt följande: 
  
 Det är en organisation som har till främsta uppgift att arbeta för kvinnans ställning i samhället och aktivt arbetar för jämställdhet mellan kvinnor och män. 
  
 För att bli bidragsberättigad måste organisationen ha 1 500 med- lemmar, varav minst hälften måste vara kvinnor samt ha lokal- avdelningar i minst hälften av landets landstingskommuner. 
  
 Organisationen måste ha genomfört minst tio sammankomster under verksamhetsåret. 
  
 169 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 5.2.2 
  
 Utvärdering av stödet till kvinnoorganisationerna 
  
 Budgetåret 1982/83 började bidrag fördelas till kvinnoorganisatio- nernas centrala verksamhet. I budgetpropositionen för 1992 (prop. 1991/92:100) aviserade regeringen en utvärdering av bidraget. En sådan gjordes inom Civildepartementets enhet för folkrörelse- frågor. 
 Utvärderingen tog sin utgångspunkt i stödets betydelse för olika kvinnoorganisationer och att avsikten med stödet var att dessa organisationer skulle tillförsäkras en ekonomisk bas (Ds 1992:114). I utvärderingen konstaterades att stödet hade inneburit en viss bastrygghet, som hade gjort det lättare för organisationerna att planera sin verksamhet, bedriva kurser etc. 
 Dessutom hade rättvisa uppnåtts genom att kvinnoorganisatio- nerna jämställdes med andra organisationer som fick organisations- stöd. Stödet innebar även att vissa av kvinnoorganisationerna kunde bli berättigade till stöd på lokal nivå från kommuner och landsting. Utvärderingen ansåg sig inte kunna ta ställning till i vil- ken utsträckning stödet hade bidragit till att jämställdhet mellan kvinnor och män hade uppnåtts. Man framhöll i stället att det var en forskningsfråga, som borde kunna relateras till Maktutredningen 
 Demokrati och makt i Sverige,  
 SOU 1990:44. 
  
 Enligt utvärderingen varierade dock stödets betydelse för de olika kvinnoorganisationerna. För en del av organisationerna bidrog medlemsintäkterna till huvuddelen av inkomsterna. För andra var statsstödet det viktigaste. För de politiska kvinnoförbunden betyd- de partistödet mer för ekonomin än statsstödet till kvinnoorganisa- tionerna. Utvärderingen slog också fast att det inte fanns någon enhetlighet i det stöd som organisationerna fick från olika håll. 
 Ett problem som uppmärksammades var de sjunkande medlems- antalen. Minskade medlemsantal drabbade i stort sett alla ideella organisationer. Mot den bakgrunden föreslogs att stödet skulle utformas så att det stimulerade till förnyelse. 
 I övrigt föreslogs att stödet skulle behållas i sin existerande form i avvaktan på en kommande utredning om stöd till ideella organisa- tioner. I utvärderingen poängterades vikten av att i framtiden göra en striktare tolkning av målet med stödet. Vilka kvinnoorganisatio- ner och vilka verksamheter som uppfyllde de grundläggande krite- rierna borde tydliggöras (Ds 1992:114). 
 När stödet till kvinnoorganisationerna infördes 1982 var det rör- liga bidraget medlemsbaserat och utgick med ett visst belopp per 
 170 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 medlem för organisationer som hade fler än 3 000 medlemmar. År 1995 blev det rörliga bidraget projekt- och verksamhetsinriktat och alla kvinnoorganisationer som uppbar grundbidrag kunde nu få del av det rörliga bidraget. 
  
 5.2.3 
  
 Ny utredning om statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 1999 tillsatte regeringen en ny utredning om statligt stöd till kvin- noorganisationer. Utredningens uppgift var bland annat att utvär- dera det statliga stödet samt hur detta uppfyllde de statliga målen för och intentionerna med bidraget (dir 1999:29). Utredningen redovisade sitt arbete i betänkandet  
 Statligt stöd till kvinnoorganisa- tioner och jämställdhetsarbete 
 , SOU 2000:18. 
 Utredningen betonade vikten av att staten klargjorde syftet med bidraget till kvinnoorganisationer. Utredningen ansåg att stödet till kvinnoorganisationerna hade två aspekter: 
  
 dels var det ett folkrörelsestöd till kvinnoorganisationer 
  
 dels var det ett stöd för jämställdhetsarbete 
  
 Utredning fann inte några skäl att ompröva den ursprungliga defi- nitionen av en statsbidragsberättigad kvinnoorganisation, dvs. en organisation som till ett flertal består av kvinnliga medlemmar och vars främsta uppgift är att arbeta för kvinnors ställning i samhället i syfte att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män. 
 Utredningen skulle enligt sina direktiv också ta ställning till om statligt stöd skulle utgå till mansorganisationer. Mot bakgrund av jämställdhetsarbetets utveckling och bildandet av mansorganisatio- ner som arbetar för jämställdhet föreslog utredningen att även mansorganisationer skulle bli berättigade till organisationsstöd. Förutsättningen var dock att ytterligare medel tillsköts. 
 En viktig del av utredningens arbete var att föreslå ändringar i det nuvarande bidragssystemet så att det bättre passade in i dagens samhällsstruktur och bättre motsvarade organisationernas behov, samtidigt som det uppmuntrade till förnyelse. 
 Utredningen ansåg att kvinnoorganisationerna i likhet med många andra organisationer hade tvingats att anpassa sin verksam- het till nya medlemsmönster, vilket bl.a. hade inneburit mer pro- jektinriktat arbete och färre lokala möten. 
 Utredningen konstaterade att frågan om nätverk och deras konstitution var komplicerad och omfattande. Utredningen före- 
 171 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 slog därför övergripande studier av nätverksfrågan. Först därefter kunde beslut tas om att även nätverk skulle kunna uppbära organi- sationsstöd. Samtidigt föreslog utredningen att nätverk skulle ges möjlighet att söka projektstöd. Utredningen ansåg också att om JämO:s arbetsuppgifter utökades skulle fördelningen av statsstödet till kvinnoorganisationer kunna vara en relevant uppgift för myn- digheten. 
 Utredningen föreslog också att en kontinuerlig utvärdering av stödet skulle göras. Sammantaget ansåg utredningen att det krävdes ökade resurser till stödet för kvinnoorganisationer. 
  
 Ovan nämnda utredning  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer och jämställdhetsarbete (SOU 2000:18 
 ) lämnade sina förslag mars 2000. Under beredningen av betänkandet framkom att dagens samhälle och kvinnors sätt att organisera sig har förändrats sedan bidraget infördes. Enligt regeringens bedömning speglade inte utredarens förslag fullt ut denna utveckling. 
  
 5.2.4 
  
 Det nuvarande stödets utformning och handläggning 
  
 Stödet till kvinnoorganisationerna regleras i förordningen (1982:865) 
 Bidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet 
 . Med kvinno- organisation förstås en organisation som har till uppgift att arbeta för kvinnors ställning i samhället och aktivt arbeta för jämställdhet mellan kvinnor och män. Bidraget är avsett för kostnader för kvinnoorganisationernas centrala verksamhet samt till förnyelse och utveckling. 
  
 Anslaget 30:3 Bidrag till kvinnoorganisationernas centrala verk- samhet är sedan mitten på  
 1990-talet 
  oförändrat 3 432 000 kronor. Som tidigare nämnts består det av ett grundbidrag och ett rörligt bidrag. Grundbidraget har två nivåer; organisationer med fler än 3000 medlemmar får ett helt grundbidrag (250 000 kronor för 2003) och organisationer med fler än 1 500 medlemmar får ett halvt grundbidrag (125 000 kronor för år 2003). 
 Fr.o.m. år 1995/96 har de kvinnoorganisationer som ansöker möjlighet att även söka det rörliga stödet. Organisationerna ansö- ker särskilt om detta stöd (under rubriken Bidrag till förnyelse och utveckling av kvinnoorganisationernas verksamhet där den planerade verksamheten beskrivs). 
 Det statliga stödet för kvinnoorganisationernas centrala verk- samhet har under de senaste åren handlagts på Enheten för demo- 
 172 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 kratiutveckling, mänskliga rättigheter, folkrörelsefrågor och idrott vid Justitiedepartementet. Dessförinnan handlades frågorna vid de enheter som ansvarat för folkrörelsefrågor vid  
 Kultur-, 
 Civil-, 
  Inri- kes- respektive Kommundepartementen. 
 I regeringens beslut anges den summa som respektive organisa- tion får för verksamhetsåret och hur stor del av det totala beloppet som det rörliga bidraget utgör. Storleken på organisationsbidraget och det rörliga bidraget är avhängigt antalet sökande organisatio- ner. Villkoren för bidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet framgår förutom av förordningen även av reglerings- brevet. 
  
 5.2.5 
  
 Grundbidrag och rörligt bidrag 
  
 Grundbidraget ges till kvinnoorganisationer som uppfyller kraven i förordningen och är avsett för deras centrala verksamhet. Det används exempelvis för kurser och konferenser, resor, administra- tion, personalkostnader och arvoden och lokalkostnader. 
 Det rörliga bidraget som fått sin karaktär som kan jämställas med ett projektstöd, ges till de organisationer som har beviljats grundbidrag och som söker detta bidrag. Det är avsett för förnyelse och utveckling av kvinnoorganisationernas verksamhet. Av reger- ingsbeslutet framgår hur stort belopp respektive organisation får i statsbidrag och hur stor del av detta belopp som utgörs av den rör- liga delen. 
 Den rörliga delen av bidraget syftar till att engagera nya grupper av kvinnor, inte minst unga. Den syftar också till att stödja de lokala organisationerna i att finna nya former för verksamheten. Det kan också handla om att finna strategier för att stärka den egna organisationens ekonomiska oberoende. 
 Det rörliga bidraget kan således ses som en blandning av ett verksamhets- och projektbidrag. Verksamheten är att betrakta som en försöks- och utvecklingsverksamhet. Det rörliga bidraget har sedan 1997 uppgått till ca 20 procent av det totala bidragsbeloppet vilket för år 2003 motsvarade 682 000 kronor. 
 173 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 5.2.6 
  
 Ansökan om bidrag 
  
 När och på vilket sätt ansökningarna om bidrag skall ske regleras i förordningens 10 §. Information om bidragsformen och ansök- ningshandlingar skickas ut till de kvinnoorganisationer som har fått detta bidrag tidigare år samt till dem som så begär. Information om bidraget lämnas också på en av regeringens hemsidor www.demokratitorget.gov.se. Under de år som bidragsformen har funnits är det i stort sett samma kvinnoorganisationer som har sökt om bidrag. 
 Som tidigare nämnts har det rörliga bidraget fördelats i den nuvarande formen sedan 1995. Någon större förändring av ända- målsbeskrivningen har inte skett. I ansökningshandlingarna inför det kommande bidragsåret informeras det om att rörligt bidrag kan, efter särskild prövning, ges för förnyelse och utveckling av den egna verksamheten till de kvinnoorganisationer som beviljats grundbidrag. Storleken på det rörliga bidraget varierade 2003 mellan 20  
 000–155 
  000 kronor (se tabell i 5.2.3). 
 En uppföljning av hur organisationernas förnyelse- och utveck- lingsarbetet har bedrivits görs årligen. En avstämning görs mot deras ansökan för att undersöka om organisationen bedrivit den verksamhet som de fått medel för. Många organisationer kan endast genomföra ett begränsat förnyelse och utvecklingsarbete utifrån sin ekonomi och möjlighet att få bidrag. 
  
 5.3 
  
 Fördelningen av statsbidraget till kvinnoorganisationerna 
  
 5.3.1 
  
 Organisationer, medlemmar och stöd 
  
 Som tidigare redovisats spänner kvinnoorganisationernas verksam- het över ett mycket brett fält. Gemensamt för kvinnoorganisatio- nerna är främst att huvuddelen av medlemmarna består av kvinnor. Kvinnoorganisationerna är verksamma inom vitt skilda områden. 
 Under den dryga  
 20-årsperiod 
  som stödet har funnits har antalet organisationer som beviljas stöd ökat något. Budgetåret 1982/83 var det tio organisationer som fick stöd. Dessa var: 
  
 Centerkvinnorna 
  
 Folkpartiets Kvinnoförbund 
  
 Moderata kvinnoförbundet 
  
 174 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 S-kvinnor 
  
 Svenska Kvinnors Vänsterförbund 
  
 Fredrika-Bremer-Förbundet 
  
 Riksförbundet Hem och samhälle 
  
 Konsumentgillesförbundet 
  
 Riksförbundet internationella föreningar för invandrarkvinnor 
  
 Yrkeskvinnors riksförbund 
  
 Inför budgetåret 1984/85 tillkom följande tre organisationer: 
  
 Riksförbundet för hantverkar- och företagarkvinnor 
  
 Kristdemokratiska Kvinnoförbundet 
  
 Womens International Zionist Organisation (WIZO) 
  
 Året därpå tillkom ytterligare en kvinnoorganisation: 
  
 Riksorganisationen för kvinnojourer i Sverige (ROKS) 
 Budgetåret 1987/88 tillkom ytterligare en organisation: 
  
 HARO (f.d. Hemarbetandes riksorganisation), Riksorganisa- tionen för valfrihet, jämställdhet  föräldraskap 
  
 Budgetåret 1990/91 tillkom ytterligare två nya organisationer: 
  
 Internationella kvinnoförbundet och 
  
 Sveriges Ekumeniska Kvinnoråd 
  
 Därefter började även religiösa kvinnoorganisationer att söka stats- stöd för kvinnoorganisationer. Först var Sveriges Ekumeniska kvinnoråd, SEK. Därefter har följande organisationer tillkommit: 
  
 Metodistkyrkans kvinnoförbund (1993/94) 
  
 Svenska baptisternas kvinnoförbund (1995/96) 
  
 Kvinnor för mission (1998) 
  
 Kvinnor i Svenska kyrkan (1999) 
  
 Ytterligare en kvinnoorganisation har tillkommit, nämligen Fristå- ende husmodersförbunden (1997), som är en utbrytning ur Hus- modersförbundet Hem och samhälle. Fristående husmorsförbun- det har inte fått något stöd det senaste åren (fram till 2003), efter- som organisationen inte är tillräckligt rikstäckande enligt bidrags- kritirerna. 
 175 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 En annan organisation som har tillkommit är Svenska riksför- bundet Nationellt Resurscentrum för kvinnor, NRC. Den har till syfte att genom samordning och stöd till regionala och lokala resurscentra och nätverk verka för att kvinnor tar sin del av sam- hällets resurser i anspråk, att kvinnors kompetens tas tillvara och att kvinnors och mäns insatser värderas lika. NRC är en mötesplats för kvinnor med fokus på att driva och utveckla kvinnors intressen inom en rad skilda områden. Det gäller t.ex. entreprenörskap, hälsa, könsuppdelad arbetsmarknad och teknik. NRC ersatte en tidigare nationell samordning som fanns vid myndigheten NUTEK. I dag ser sig NRC som en ordinarie kvinnoförening enligt den svenska folkrörelsetraditionen. 
 Ett antal kvinnoorganisationer har under senare år förlorat sitt stöd på grund av att de inte längre uppfyller kraven på minsta antal medlemmar, spridning över landet eller organisationsform. Dessa organisationer är: 
  
 Svenska Kvinnors Vänsterförbund 
  
 Moderatkvinnor 
  
 Yrkeskvinnors riksförbund 
  
 Metodistkyrkans kvinnoförbund 
  
 Konsumentgillesförbundet 
  
 Folkpartiets kvinnoförbund har valt att inte söka stöd. 
  
 5.3.2 
  
 Olika kategorier av kvinnoorganisationer som får stöd i dag 
  
 Nedan redovisas de kvinnoorganisationer som i dag 2003 får stats- bidrag. De kvinnoorganisationer som får stöd är sinsemellan mycket olika och respektive organisation kan sorteras in i olika kategorier. Medlemsantalet är summan av kvinnoorganisationernas medlemmar för varje kategori. 
 Politiska kvinnoorganisationer som tillsammans engagerar ca 41 000 medlemmar: 
  
 Centerkvinnorna 
  
 Kristdemokratiska kvinnoförbundet 
  
 Socialdemokratiska kvinnoförbundet  
  
 S-kvinnor 
  
 176 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 Religiösa kvinnoorganisationer som tillsammans engagerar 12 350 medlemmar: 
  
 Kvinnor för mission 
  
 Kvinnor i Svenska kyrkan 
  
 Metodistkyrkans kvinnoförbund 
  
 Svenska Baptisternas kvinnoförbund 
  
 Sveriges Ekumeniska kvinnoråd 
  
 Invandrar/internationella kvinnoorganisationer/etniska minoriteter som tillsammans engagerar 5 000 medlemmar: 
  
 Internationella Kvinnoförbundet 
  
 Riksförbundet Internationella Föreningar för Invandrarkvinnor 
  
 Womens International Zionist Organisation i Sverige 
  
 Hem/familj/samhälle som tillsammans engagerar 15 000 medlem- mar: 
  
 Fredrika-Bremer-Förbundet 
  
 HARO Riksförbundet för Valfrihet, Jämställdhet och Föräldra- skap 
  
 Frågor om tillväxt och arbetsmarknad som tillsammans engagerar 4 500 medlemmar: 
  
 Svenska riksförbundet Nationella Resurscentra för Kvinnor, NRC 
  
 5.3.3 
  
 Fördelningen av statsbidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet 
  
 På nästa sida redovisas fördelningen av det stöd som varje organisation fick under ett urval av år mellan 1991 och 2003. För åren efter 1997 är bidragen fördelade på grundbidrag varav/rörligt bidrag. 
 177 
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer SOU 2004:59 
 Grundbidrag fördelade på år, hela bidraget/varav rörligt bidrag 
  
 Kvinnoorganisationer 
  
 1991/92 
  
 1997 
  
 1999 
  
 2001 
  
 2003 
  
 Centerkvinnorna 
  
 550 424 
  
 345 
  
 000/ 
  
 380 
  
 000/ 
  
 380 
  
 000/ 
  
 405 
  
 000/ 
  
 160 
  
 000 
  
 150 
  
 000 
  
 150 
  
 000 
  
 155 
  
 000 
  
 Fp:s kvinnoförbund 
  
 156 156 
  
 142 500/ 
  
 50 000 
  
 Fredrika-Bremerförbundet 
  
 154 280 
  
 142 500/ 
  
 125 
  
 000/ 
  
 140 
  
 000/ 
  
 155 
  
 000/ 
  
 50 000 
  
 10 000 
  
 25 000 
  
 30 000 
  
 Fristående Husmoders- 
  
 185 
  
 000/– 
  
 förbundet 
  
 HARO 
  
 169 449 
  
 210 
  
 000/ 
  
 285 
  
 000/ 
  
 255 
  
 000/ 
  
 275 
  
 000/ 
  
 25 000 
  
 55 000 
  
 25 000 
  
 25 000 
  
 Internationella Kvinno- 
  
 75 712 
  
 117 
  
 500/ 
  
 325 
  
 000/ 
  
 185 
  
 000/ 
  
 205 
  
 000/ 
  
 förbundet. 
  
 25 000 
  
 95 000 
  
 70 000 
  
 80 000 
  
 Konsumentgilleförbundet 
  
 159 495 
  
 102 500/ 
  
 10 000 
  
 Kd:s kvinnoförbund 
  
 155 113 
  
 235 
  
 000/ 
  
 280 
  
 000/ 
  
 165 
  
 000/ 
  
 185 
  
 000/ 
  
 50 000 
  
 50 000 
  
 50 000 
  
 60 000 
  
 Kvinnor för mission 
  
 135 000/ 
  
 125 
  
 000/ 
  
 145 
  
 000/ 
  
 20 000 
  
 10 000 
  
 20 000 
  
 Kvinnor i Sv. Kyrkan 
  
 115 000/ 
  
 115 000/– 
  
 145 
  
 000/ 
  
 20 000 
  
 Metodistkyrkans kvinno- 
  
 92 508/– 
  
 115 
  
 000/– 
  
 125 
  
 000/ 
  
 förbund 
  
 Moderatkvinnorna 
  
 409 465 
  
 285 000/ 
  
 100 
  
 000 
  
 Nationella Resurscentrum 
  
 325 
  
 000/ 
  
 för kvinnor, NRC 
  
 75 000 
  
 Internationella Föreningar 
  
 75 712 
  
 127 
  
 500/ 
  
 115 
  
 000/ 
  
 130 
  
 000/ 
  
 125 
  
 000/ 
  
 för Invandrarkvinnor, RIFFI 
  
 35 000 
  
 15 000 
  
 Riksförbundet Hantverkar- 
  
 163 667 
  
 137 
  
 500/ 
  
 155 
  
 000/ 
  
 och Företagarkvinnor 
  
 45 000 
  
 40 000 
  
 Riksförbundet Hem och 
  
 308 413 
  
 210 
  
 000/ 
  
 250 
  
 000/ 
  
 260 
  
 000/ 
  
 285 
  
 000/ 
  
 Samhälle 
  
 25 000 
  
 20 000 
  
 30 000 
  
 35 000 
  
 Kvinnojourer och tjejjourer, 
  
 189 954 
  
 230 
  
 000/ 
  
 307 
  
 000/ 
  
 300 
  
 000/ 
  
 ROKS 
  
 45 000 
  
 77 000 
  
 70 000 
  
 S-kvinnor 
  
 364 812 
  
 285 000/ 
  
 255 
  
 000/ 
  
 342 
  
 000/ 
  
 367 
  
 000/ 
  
 100 
  
 000 
  
 125 
  
 000 
  
 112 
  
 000 
  
 117 
  
 000 
  
 Svenska Baptisternas 
  
 185 
  
 000/ 
  
 230 
  
 000/ 
  
 240 
  
 000/ 
  
 270 
  
 000/ 
  
 Kvinnoförbund 
  
 10 000 
  
 15 000 
  
 Svenska Kvinnors Vänster- 
  
 75 712 
  
 97 500/ 
  
 förbund 
  
 5 000 
  
 Sveriges Ekumeniska 
  
 75 712 
  
 102 
  
 500/ 
  
 250 
  
 000/ 
  
 250 
  
 000/ 
  
 275 
  
 000/ 
  
 Kvinnoråd 
  
 100 
  
 000 
  
 20 000 
  
 20 000 
  
 25 000 
  
 Womens International 
  
 75 712 
  
 97 500/ 
  
 125 
  
 000/ 
  
 130 
  
 000/ 
  
 145 
  
 000/ 
  
 Meyer, WIZO 
  
 5 000 
  
 10 000 
  
 15 000 
  
 20 000 
  
 Yrkeskvinnors Riksförbund 
  
 75 712 
  
 102 000/ 
  
 9 500 
  
 178 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 Utbetalning av statsbidraget till organisationen sker vid två tillfällen under budgetåret. Varje kvinnoorganisation skall senast den 1 december lämna en redogörelse för verksamheten. I denna redogörelse skall organisationerna ange vilka aktiviteter som har bedrivits och på vilka sätt dessa har bidragit till att uppnå syftet med det rörliga bidraget. Samtidigt lämnar varje organisation en redovisning av de totala kostnaderna. 
 Nedan följer en kort redovisning av hur det ekonomiska stödet fördelades till kvinnoorganisationerna för 2003. Redovisningen baseras i huvudsak på organisationernas ansökan och bidrag samt regeringens beslut om bidrag. 
  
 Centerkvinnorna  
 beviljades bidrag med 405 000 kronor, varav det rörliga bidraget var 155 000 kronor. Centerkvinnornas ekonomi baseras på medlemsintäkter och anslag. Kostnaderna för organisa- tionens förnyelse- och utvecklingsverksamhet överstiger vida det beviljade rörliga bidraget. 
  
 Fredrika-Bremer-Förbundet, 
  
  FBF 
 , beviljades bidrag med 155 000 kronor, varav det rörliga bidraget var 30 000 kronor. FBF:s årsbud- get omfattar medlemsavgifter, statsbidrag, förvaltningsarvoden m.m. Det rörliga bidraget utgör ca 20 procent av kostnaderna för FBF:s förnyelse- och utvecklingsverksamhet. 
 HARO, Riksorganisation för valfrihet, jämställdhet och föräldra- skap,  
 beviljades bidrag med 275 000 kronor varav det rörliga bidra- get var 25 000 kronor. Det rörliga bidraget utgör ca 63 procent av kostnaderna för förnyelse- och utvecklingsverksamheten och har fördelats mellan de aktiviteter som genomförts. HARO är överre- presenterade på landsbygden vilket medför höga resekostnader. 
  
 Internationella kvinnoförbundet 
 ,  
 IKF,  
 beviljades bidrag med 205 000 kronor, varav det rörliga bidraget var 80 000 kronor. IKF:s ekonomi och verksamhet är baserad på olika typer av bidrag. Med- lemsavgifterna m.m. utgör en mindre del. Förnyelse- och utveck- lingsverksamheten finansieras till 98 procent med det rörliga bidra- get. 
  
 Kristdemokratiska kvinnoförbundet  
 beviljades bidrag med 185 000 kronor, varav det rörliga bidraget var 60 000 kronor. Kristdemo- kratiska kvinnoförbundet redovisar inte det rörliga bidraget separat utan hela statsbidraget i form av genomförd verksamhet. 
  
 Kvinnor för mission  
 beviljades bidrag med 145 000 kronor, varav det rörliga bidraget var 20 000 kronor. Kvinnor för missions eko- nomi är en del av Svenska kyrkans mission (SKM) och särredovisas 
 179 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 inte. SKM:s verksamhet finansieras till största delen med kollekt och gåvor som samlas in för den internationella verksamheten. 
  
 Kvinnor i Svenska kyrkan  
 beviljades bidrag med 145 000 kronor, varav det rörliga bidraget var 20 000 kronor. Kvinnor i Svenska kyrkans ekonomi baseras på kollekter, gåvor, statsbidrag m.m. 
 Metodistkyrkans Kvinnoförbund, MKK 
 , beviljades bidrag med 125 000 kronor. 
  
 Riksförbundet Hem och Samhälle  
 beviljades bidrag med 285 000 kronor, varav det rörliga bidraget var 35 000 kronor. Förbundets ekonomi baseras på medlemsavgifter, statsbidrag, lotterier, frivilliga bidrag m.m. 
  
 Riksförbundet Internationella Föreningar för Invandrarkvinnor 
 , 
  
 RIFFI,  
 beviljades bidrag med 125 000 kronor. RIFFI:s ekonomi baseras på statsbidrag från regeringen och Integrationsverket, Stockholms läns landsting, Rädda barnen, medlemsavgifter, prenu- merationer och bidrag till tidningen IK. 
 Riksorganisationen för kvinnojourer och tjejjourer, ROKS,  
 sökte ej stöd för 2003. 
  
 Svenska Baptisternas Kvinnoförbund, SBK 
 , beviljades bidrag med 270 000 kronor, varav det rörliga bidraget var 15 000 kronor. SKBF:s budget baseras på insamlade medel, verksamhetsbidrag, prenumerationer m.m. Det rörliga bidraget täcker ca 38 procent av kostnaderna för förnyelse- och utvecklingsverksamheten. 
  
 Svenska Riksförbundet Nationellt Resurscentrum för kvinnor, NRC 
 , beviljades bidrag med 325 000 kronor, varav det rörliga bidraget var 75 000 kronor. NRC baserar hela sin ekonomi på bidrag. De redovisar hela statsbidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet och inte det rörliga bidraget separat i form av genomförd verksamhet. 
  
 Sveriges Ekumeniska Kvinnoråd, SEK 
 , beviljades bidrag med 275 000 kronor varav det rörliga bidraget var 25 000 kronor. SEK baserar sin ekonomi på statligt anslag, gåvor och kollekter, prenu- merationer, räntor och projektintäkter. SEK redovisar hela stats- bidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet i form av genomförd verksamhet. 
  
 Sveriges Socialdemokratiska kvinnoförbund  
 S-kvinnor 
 , 
  
  beviljades bidrag med 367 000 kronor, varav det rörliga bidraget var 117 000 kronor.  
  
 S-kvinnors 
  
  ekonomi baseras på medlemsavgifter, anslag från partiet och statsbidrag. Det rörliga bidraget utgör ca 15 pro- cent av de totala kostnaderna för verksamheten. 
  
 180 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 Womens International Zionist Organisation, WIZO,  
 i Sverige, beviljades bidrag med 145 000 kronor, varav det rörliga bidraget var 20 000 kronor. WIZO:s ekonomi baseras på medlemsavgifter, statsbidrag, gåvor och ränteintäkter. Statsbidraget till kvinnoorga- nisationernas centrala verksamhet är mindre än 6 procent av orga- nisationens totala budget. 
  
 För 2003 var den sammanlagda summan för stödet till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet 3 432 000 kronor, varav det rörliga bidraget var 677 000 kronor. 
 Av de 17 organisationer som ansökte om bidrag för budgetåret 2003 var det 15 som uppfyllde kraven för statsbidrag. Det var två organisationer som inte uppfyllde kraven. Den ena var Forum – Kvinnor och Handikapp som är en paraplyorganisation som inte har enskilda medlemmar. (Det finns inte några särskilda medel för stöd till kvinnoorganisationernas paraplyorganisationer). Den andra organisationen var Fristående Husmodersförbundet som inte uppfyllde villkoret att organisationen skall finnas i minst hälften av alla landsting. 
 Regeringen beslutade i mars 2004 att bevilja 18 av 20 sökande kvinnoorganisationer bidrag till deras centrala verksamhet för 2004. Helt grundstöd utgick med 200 000 kronor och halvt grundstöd följaktligen med 100 000 kronor. Summan av det rörliga stödet var 732 000 kronor som fördelades till 16 av de 18 kvinnoorganisatio- nerna (Ju2003/8295/D). 
  
 5.3.4 
  
 Slutsatser om 2003 års stöd till kvinnoorganisationerna 
  
 Statsbidragets betydelse för kvinnoorganisationerna 
 Kvinnoorganisationernas ekonomi baseras i huvudsak på med- lemsintäkter, anslag och bidrag. För några kvinnoorganisationer är bidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet tillsam- mans med medlemsavgifter och projektstöd den enda inkomstkäl- lan. 
 Men för de flesta av organisationerna utgör hela det beviljade bidraget en liten del av de totala intäkterna för deras verksamheter. För de flesta täcker stödet mindre än 20 procent av deras kostna- der. Såväl grundstödets andel av de totala inkomsterna som dess betydelse för organisationerna varierar emellertid avsevärt. 
 181 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 Kvinnoorganisationer som har en koppling till en moderorgani- sation, ett politiskt parti eller ett trossamfund, får som regel ett anslag från denna. De kvinnoorganisationer, som bedriver verk- samhet som är av intresse för samhället i övrigt, t.ex. kvinnojour- verksamhet och integrationsarbete, kan ansöka och få bidrag för just detta arbete från Socialstyrelsen och Integrationsverket. 
 För organisationerna innebär det statliga stödet att de har en grundtrygghet, som gör det möjligt att planera verksamheten. För de mindre organisationerna, som saknar koppling till ett parti eller trossamfund, är stödet avgörande för deras förutsättningar att bedriva verksamhet på riksnivå. Även för de större organisatio- nerna är stödet betydelsefullt (Ju2003/8295/D). 
 Partiernas och trossamfundens kvinnoorganisationer understry- ker att statsstödet medför en högre grad av självständighet och större möjligheter att driva kvinnofrågor. De menar att det inte finns några garantier för kvinnors organisering, om självständighe- ten är beroende av att kvinnoorganisationen får leva på någon annans välvilja. 
 Däremot samarbetar man som regel med sina moderorganisatio- ner när det gäller lokaler och kontorsutrustning. De politiska kvin- noförbunden får i olika omfattning bidrag från partierna och kan dela lokal, hemsida etc. med moderpartierna. 
 Det rörliga bidraget underlättar till kvinnoorganisationernas för- nyelse- och utvecklingsverksamhet. Det har stor betydelse för alla kvinnoorganisationer, men det betyder mer för de mindre kvinno- organisationerna än för de större. Några kvinnoorganisationer anser att det rörliga bidraget är helt avgörande. 
 Bidraget används exempelvis till att 
  
 hitta nya former för att modernisera och utveckla den egna organisationen, 
  
 kommunicera med medlemmarna med hjälp av ny teknik och interaktiva hemsidor, 
  
 utbilda styrelseledamöter, 
  
 anordna konferenser och seminarier om organisationens verk- samhet t.ex. för insamlingsarbete, studiedagar kring feminism, könsroller och kvinnligt ledarskap, 
  
 producera informationsmaterial. 
  
 182 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 Medlemsutvecklingen i kvinnoorganisationer som får statligt stöd 
 En slutsats som kan dras utifrån organisationernas redovisningar 2003 är att det inte sker någon större tillströmning av nya med- lemmar till kvinnoorganisationerna. Flera kvinnoorganisationer har förlorat medlemmar, samtidigt som några har ökat sitt medlems- antal. Kvinnoorganisationer som får statligt stöd samlade 2001 ca 90 000 kvinnor organiserade i föreningar, riksorganisationer 2002 minskade medlemsantalet till cirka 87 500 medlemmar. 
 Det är de politiska kvinnoorganisationerna, Centerkvinnorna och  
 S-kvinnor, 
  som tillsammans med Riksförbundet Hem och Samhälle, står för det största medlemsbortfallet; tillsammans 4 727 medlemmar. För de organisationer som har ökat sitt medlemsantal är dock ökningen marginell. 
 Några kvinnoorganisationer arbetar till viss del utanför den tra- ditionella föreningsverksamheten, i nätverk utan krav på medlem- skap. Nya föreningar/klubbar med traditionellt medlemskap, star- tas där det finns underlag för detta. Fler organisationer uppger att många kvinnor gärna vill vara med i organisationens verksamhet men inte registreras som medlemmar. Detta gäller särskilt kvinnor med utländsk bakgrund. 
 Kvinnoorganisationernas verksamhetsutveckling 
 Kvinnoorganisationerna som i dag får statligt bidrag uppvisar en mångfacetterad verksamhet med skilda inriktningar, arbetssätt och skilda förutsättningar. Kvinnoorganisationerna stödjer på olika sätt organisationer på den regionala och lokala nivån. 
 Direkta projekt stöds ibland genom att föreningarna söker bidrag hos riksorganisationen för att genomföra en viss aktivitet. Utveckling av den egna verksamheten är central för kvinnoorgani- sationerna och ett ständigt pågående och långsiktigt arbete. 
 183 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 5.4 
  
 Kvinnoorganisationer som har förlorat sitt statliga stöd 
  
 5.4.1 
  
 Anledningar till att stödet förlorades 
  
 Utredningen har tagit del av kvinnoorganisationers åsikter om det statliga stödet. Det har bland annat skett genom en enkät, flera hearings och seminarier. Utredningen har undersökt hur verksam- heten och förutsättningarna har förändrats för organisationer som tidigare har haft stöd. 
 Utredningen har därför genomfört kompletterande intervjuer i januari 2004 med företrädare för Svenska kvinnors vänsterförbund (SKV), Yrkeskvinnornas riksförbund (YKR). Dessutom har Mode- ratkvinnorna och Liberala kvinnor, tidigare Folkpartiet Liberaler- nas Kvinnoförbund, fått möjlighet att framföra sina synpunkter via  
 e-post 
  eller telefon. 
 Fram till och med 1998 fick SKV, YKR, Moderatkvinnorna, Liberala kvinnor och Konsumentgilleförbundet statligt stöd som kvinnoorganisationer. Anledningen till att stödet uteblev året därpå skiljer sig åt för organisationerna. 
 För SKV, YKR och Konsumentgilleförbundet var anledningen att de inte levde upp till kravet om 1 500 medlemmar. Beslutet innebar att organisationerna sedan dess har bedrivit sin verksamhet under andra ekonomiska förutsättningar. 
 För Moderatkvinnorna var anledningen omorganisation. De övergick, från att ha varit ett självständigt förbund, till att bli ett nätverk inom moderaterna med krav om att medlemmarna i kvin- noorganisationen även skulle vara medlemmar i moderata sam- lingspartiet. Folkpartiets kvinnoförbund har inte sökt stödet under ett flertal år. 
  
 5.4.2 
  
 Organisationernas verksamhet i dag 
  
 Svenska kvinnors vänsterförbund (SKV) 
 Svenska Kvinnors Vänsterförbund, SKV, hade 1998 1 412 med- lemmar. I dag är medlemsantalet 840. SKV bildades 1914 som en reaktion mot krig och för demokrati och kvinnors likställighet i samhället. Förbundet utvidgades 1931 till att bli ett samarbetsorgan mellan alla kvinnor som önskade en samhällsutveckling i vänster- riktning. Då fick förbundet också sitt nuvarande namn. 
 184 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SKV:s verksamhet utgörs av seminarier kring olika teman i anslutning till kvinnor och jämställdhetsfrågor. Exempel på sådana teman är kvinnors hälsa, våldtäkt och misshandelsfrågor, konflikt- lösning samt internationellt biståndsarbete. SKV ger ut medlems- tidningen Vi mänskor. 
 SKV arbetar aktivt för att säkra finansieringen till verksamheten. Under den period när de fick statligt stöd, utgjorde det stommen i SKV:s ekonomi. Med stödet behövde de inte kämpa för att få verk- samheten att gå ihop, utan kunde ägna mesta delen av tiden åt verk- samheten. Förutom att stödet var en ekonomisk trygghet, innebar det också ett accepterande ifrån samhället. 
 Yrkeskvinnornas Riksförbund (YKR) 
 År 1998 hade Yrkeskvinnornas Riksförbund, YKR, 1387 medlem- mar. I dag är antalet medlemmar drygt 1 000. YKR bildades 1935 och verkar för jämställdhet mellan könen på alla områden. De verkar opinionsbildande, för kvinnors möjligheter till utbildning och förvärvsarbete, till lika befordringsmöjligheter och lika förmå- ner för lika eller likvärdigt arbete. Deras uppgift är också att bevaka yrkeskvinnors rättigheter socialt och ekonomiskt och att ta tillvara deras intressen på alla områden. YKR ger ut medlemsskriften YK- forum. 
 För YKR har den stramare ekonomin inneburit att de har svårare att klara av utgifterna kring sina årliga sammankomster. De har också skurit ner sin internationella verksamhet. De har inte kunnat fortsätta med sin verksamhet i Estland, där de byggde upp flera klubbar efter murens fall. 
 Den ekonomiska tryggheten, som det statliga stödet innebar, gjorde att YKR kunde satsa och vara en aktör i samhällsdebatten, dels genom att delta i seminarier och liknande, men också genom möjligheten att anordna egna arrangemang. Den legitimitet som stödet gav var också viktigt, bland annat för att kunna söka pro- jektstöd från andra instanser än staten. Exempelvis kräver tillgång till  
 EU-medel 
  en medfinansiering eller att organisationen själv står för en del av kostnaderna. 
 185 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 Moderatkvinnorna och Liberala kvinnor 
 År 1998 hade Moderatkvinnorna 21 242 medlemmar och uppger att de i dag har cirka 29 000 medlemmar. För Liberala kvinnor finns det ingen medlemsuppgift för 1998, men 1996 hade man 2 132 medlemmar. I dag uppger Liberala kvinnor att de har cirka 1 500 medlemmar. 
 I den enkät som utredningen har genomfört uppger Moderat- kvinnorna att deras största problem är att de inte får statsbidrag som andra kvinnoförbund. Verksamheten minskas och de har inte förutsättningar att synas på samma sätt som de övriga politiska förbunden. 
 Liberala kvinnor har liknande synpunkter i sitt enkätsvar. Men de tar också upp spärren på 1 500 medlemmar. De anser att de reg- ler som gäller för statliga bidrag till kvinnoorganisationer inte är möjliga att tillämpa för deras del. De arbetar mer nätverksinriktat. De har ingen administrativ verksamhet för att följa upp hur de regionala organisationerna bedriver sin verksamhet. 
 Både Moderatkvinnorna och Liberala kvinnor anser att de är missgynnade därför att de har valt en annan organisationsform än de politiska kvinnoorganisationer som får stöd. 
 Gemensamma synpunkter och slutsatser för de som förlorat sitt stöd 
 Alla fyra organisationerna finns representerade över hela landet och har även verksamhet internationellt. Både YKR och SKV är med- lemmar i Sveriges kvinnolobby som redovisas under paraplyorgani- sationer. YKR arbetar internationellt i samarbete med sina europe- iska och internationella systerorganisationer. SKV är aktiva i olika kvinno- och fredsorganisationer. 
 För SKV, YKR, Moderatkvinnorna och Liberala kvinnor har verksamheten förändrats och minskat sedan det statliga stödet upphörde. Möjligheten att ha någon anställd har försvunnit. Ingen av organisationerna har heller kunnat ersätta det statliga stödet genom andra bidrag eller inkomstkällor. 
 SKV eller YKR finansierar i dag sin verksamhet genom med- lemsavgifter, vilket har lett till att verksamheten har minskat kraf- tigt. Både SKV och YKR har ändå valt att behålla sina lokaler, även om hyreskostnaderna är mycket tunga för organisationerna. 
 186 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SKV och YKR är gamla organisationer med traditioner. De anser att de besitter värdefull kunskap, något som båda organisationerna lyfter fram som en anledning till att de bör få statligt stöd. De anser att dagens bidragssystem är problematiskt, eftersom det inte upp- muntrar till kvinnors organisering. De anser att dagens bidragskri- terier snarare bidrar till rörelsernas undergång. Både SKV och YKR anser att det borde vara verksamheten som står i centrum för bidraget, inte medlemsantalet. 
 SKV och YKR beskriver att de har kommit in i en negativ spiral där den svagare ekonomin, med dess lägre verksamhetsgrad, inte gör det särskilt lätt att värva nya medlemmar. Vare sig SKV eller YKR anser att det indragna stödet har inneburit något positivt. De anser inte att självständigheten har ökat. 
 Sammanfattningsvis uppger både SKV och YKR att den största förtjänsten med det statliga verksamhetsstödet var den ekonomiska tryggheten som gav dem möjlighet att agera. Denna uppfattning delas även av Moderatkvinnorna och Liberala kvinnor. 
 SKV och YKR pekar också på att stödet innebar legitimitet och status. Både för organisationerna som samhällsaktörer och i sam- band med ansökningar av bidrag från exempelvis EU. Stödet hade således större betydelse än det rent ekonomiska. 
 De tillfrågade organisationerna anser att det är verksamheten som borde vara det som avgör vem som får statligt stöd. Det fram- står som självklart för dem att det fortfarande behövs verksamhet för och av kvinnor. SKV och YKR anser även att organisationer och folkrörelser fortfarande har en viktig funktion i samhället och att de kommer att få en ännu större betydelse i framtiden. 
  
 5.5 
  
 Kartläggning av kvinnoorganisationer som inte får statligt stöd 
  
 5.5.1 
  
 Enkät till kvinnoorganisationerna om nya former 
  
 Enligt direktiven skall utredaren undersöka på vilket sätt kvinnor väljer att organisera sig i dag och vilken verksamhet som bedrivs i dessa organisationer. Utredaren skall också överväga förutsättning- arna för att bredda basen så att det statliga bidraget även omfattar nya former för organisering. 
 Utredaren genomförde därför en undersökning av de kvinno- organisationer som inte får statligt stöd i dag. Dessutom genom- 
 187 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 förde, på utredarens uppdrag, författaren White en kartläggning och en enkätundersökning för att inhämta synpunkter på det statliga stödet från kvinnoorganisationerna (Rapport i ut- redningens arkiv dnr 3/03). 
 Det bör påpekas att undersökningen inte är heltäckande och att alla kvinnoorganisationer inte finns med. Det finns inget register eller organisationsbank som på ett tillfredställande sätt visar kvin- noorganisationerna i Sverige. Eftersom utredningens uppdrag är att undersöka förändringar i kvinnoorganisationernas utveckling i relation till statsbidraget, har främst organisationer som verkar regionalt och nationellt undersökts. 
 Det innebär exempelvis att lokalavdelningar av riksorganisatio- ner inte ingår i undersökningen. Inte heller ingår de cirka 150 kvin- nojourerna och kvinnohusen och de cirka 25 tjejjourerna. Dessa representeras i stället av de båda riksorganisationer som finns, dvs. Riksorganisationen kvinnojourer och tjejjourer i Sverige, ROKS och Sveriges kvinnojourers riksförbund, SKR. Inte heller det 150- tal lokala resurscentra, som finns runt om i landet, ingår i under- sökningen. Dessutom står de 15 kvinnoorganisationer som redan erhåller organisationsstöd utanför undersökningen. I bilaga 3 har utredaren sammanställt alla kvinnoorganisationer, dvs. resultat av den sökning som utredaren genomförde oktober 2003. 
 De kvinnoorganisationer, som har svarat på enkätundersök- ningen, organiserar sig kring en rad olika områden som hälsa, etni- citet, integration, arbetsmarknad, media, fred, våld och kultur. En övervägande majoritet av organisationerna är bildade som intresse- organisationer. Några få är mer idéinriktade. 
 Totalt skickades enkäten ut till 127 organisationer varav 72 sva- rade. Det var således 64 organisationer som inte svarade. Av de 72 som svarade är åtta stycken regionala resurscentra, som behandlas separat på grund av deras särskilda förutsättningar. 
 Det relativt stora bortfallet kan förklaras med att av de 127 orga- nisationerna som fick enkäten skickades ett  
 50-tal 
  till riksorganisa- tioner som är bildade på etnisk grund och som får statsbidrag från Integrationsverket. Det finns dock inte någon förteckning över vilka av organisationerna som har särskilda kvinnokommit- téer/kvinnoförbund. 
 Enkäterna skickades därför till huvudorganisationen under adress kvinnosektionen. 
 Av de 50 organisationerna svarade 10 kvinnokommittéer. 
 188 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 Av de 64 organisationer som inte svarade på enkäten återfinns 38 i Integrationsverkets förteckning. Det största bortfallet gäller såle- des de etniska organisationerna. Det kan bero på att de flesta inte har någon särskild kvinnoorganisation. För att kompensera detta bortfall anordnade utredningen därför en särskild hearing där ett  
 20-tal 
  av dessa organisationer medverkade. En närmare redogörelse från detta seminarium redovisas i kapitel 5.7. 
  
 5.5.2 
  
 Kvinnoorganisationernas karaktär i genomförd undersökning 
  
 De kvinnoorganisationer som har undersökts kan delas in i fem kategorier: 
  
 1. 
  
 Ideella föreningar, men som kallar sig för nätverk. De är med- lemsorganisationer med styrelse, stadgar och medlemsmöten. Av de 64 kvinnoorganisationerna återfinns 34 inom denna kate- gori. 23 av dessa är verksamma nationellt. 12 har även lokal verksamhet. 
  
 2. 
  
 Organisationer som kallar sig nätverk och som har en lösare organisation utan vare sig styrelse eller stadgar. Det finns som regel en samordningsfunktion, som kan vara roterande eller bestå av en samordningsgrupp. I denna kategori återfinns 4 av kvinnoorganisationerna. Det gäller Aniara, Kön spelar roll, Blekinges kvinnliga ledarnätverk och  
  
 HBTQ-feministiskt 
  Solis. 
  
 3. 
  
 Kvinnoorganisation som är verksam inom en annan organisa- tion. Gemensamt för dessa är att de har en huvudorganisation bakom sig. Det kan exempelvis vara ett nätverk för kvinnliga poliser med en nationell samordnare och ett  
  
 40-tal 
  handledare på regional nivå. I denna kategori återfinns 12 kvinnoorganisa- tioner. 
  
 4. 
  
 Utöver dessa tre huvudtyper av kvinnoorganisationer finns paraplyorganisationer som har andra organisationer som med- lemmar. De har såväl styrelse som stadgar. Inom denna kategori återfinns 9 organisationer. 5 av dessa är öppna även för enskilda medlemmar. 
  
 189 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 5. 
  
 Dessutom finns det en övrig kategori som består av 4 orga- nisationer. De skiljer sig från paraplyorganisationer genom att de har en lösare organisationsform. Det kan vara en insam- lingsstiftelse eller att ekonomisk förening eller företag ingår. 
  
 En närmare beskrivning av kvinnoorganisationerna i kategori 4 och 5 redovisas nedan i avsnitt 5.5.2 
  
 5.5.3 
  
 Kvinnoorganisationernas medlemsantal 
  
 48 av kvinnoorganisationerna uppger att de har enskilda medlem- mar. 35 av dessa har endast kvinnliga medlemmar. Gränsen för att få statligt stöd är enligt den nuvarande förordningen att organisa- tionen har minst 1 500 medlemmar. 
  
 Endast en av organisationerna har mer än 3 000 medlemmar och skulle därmed kunna få ett helt bidrag. 
  
 11 av kvinnoorganisationerna uppfyller kravet på medlemsantal för att få statligt stöd enligt förordningen, dvs. minst 1 500 medlemmar. 
  
 9 av kvinnoorganisationerna har mellan 500 och 1 500 medlem- mar. 
  
 18 av kvinnoorganisationerna har mellan 100 och 500 medlem- mar. 
  
 10 av kvinnoorganisationerna har färre än 100 medlemmar. 
  
 5.5.4 
  
 Lokaliseringen av kvinnoorganisationerna 
  
 Enligt den nuvarande förordningen skall organisationen finnas i minst tio landsting för att få stöd. 
  
 43 av de kvinnoorganisationer som ingår i undersökningen upp- ger att de är verksamma på nationell nivå. Av dessa finns 15 endast på nationell nivå. 
  
 Det är således 28 av kvinnoorganisationerna som uppger att de är verksamma på alla tre nivåer. Av dessa är det 5 som endast verkar regionalt. 5 är verksamma antingen lokalt eller interna- tionellt. 18 av de 28 organisationerna är således verksamma även på nationell nivå. 
  
 190 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 5.5.5 
  
 Kvinnoorganisationernas synpunkter på det statliga stödet 
  
 Kortsiktighet 
 Kvinnoorganisationerna har tillfrågats om synpunkter på det stat- liga stödet till kvinnoorganisationerna. Den vanligaste synpunkten är naturligt nog att de inte får något statligt stöd eller att stödet är för litet. En vanlig synpunkt är också att bidragssystemet försvårar kontinuiteten i arbetet. Osäkerheten med den framtida finansie- ringen gör det svårt att planera verksamheten på längre sikt. Det handlar om trygghet för de anställda och att få täckning för månadshyra, porto och material. 
 Organisationsbidrag i stället för projektbidrag 
 Många organisationer söker mindre projektbidrag från kommun, stat, stiftelser och fonder. Flera av kvinnoorganisationerna framför önskemål om en större självständighet med att få organisations- eller verksamhetsbidrag i stället för tillfälliga projektbidrag. Där- med skulle mer tid finnas för att fokusera på verksamhetens mål i stället för att behöva ägna tiden åt att få verksamheterna att över- leva. Man påpekar att grundkostnaderna har ökat kraftigt med åren. Det är några eldsjälar som får betala kursgårdar och arbeta ideellt utöver sina ordinarie heltidsarbeten. 
 Flera organisationer påpekar att bidragsansökningarna kräver en omfattande administration. Man pekar också på risken att projekt- baserade bidrag styr verksamheten för mycket. Å andra sidan påpe- kar någon organisation att projektbidrag kan göra att man tvingas att planera sin verksamhet noga, vilket kan vara en fördel. 
 Önskan om ett eget stöd 
 De kvinnoorganisationer, som finns inom en annan organisation, får den största delen av sina bidrag via moderorganisationen. Det kan gälla ett nätverk eller en kvinnokommitté. Formen för organi- sationen bör inte avgöra om man får stöd. Ingen av organisatio- nerna uttrycker dock någon önskan om att bryta sig ur moder- organisationen. 
 191 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 Kvinnoorganisationer som består av andra organisationer påpe- kar sårbarheten när någon av organisationerna drar sig ur samarbe- tet, eftersom medlemsintäkterna minskar. 
 Orättvisa kriterier 
 Kvinnoorganisationerna, som organiserar kvinnor på etnisk grund, uttrycker en känsla av orättvisa över att hänsyn inte tas till deras särskilda förutsättningar om antal medlemmar. En av organisatio- nerna som organiserar kvinnor med funktionshinder pekar på pro- blemet med att deras föreningsmedlemmars kapacitet och förmåga inte kan likställas med andra organisationer, eftersom föreningen organiserar kvinnor med funktionshinder och kroniska sjukdomar. 
 Ett par av de politiska kvinnoförbunden reagerar på att de inte får stöd, som andra politiska partiers kvinnoförbund. Detta på grund av att de har lämnat den traditionella formen av medlems- organisation och numera organiserar sig som ett nätverk. Det inne- bär att verksamheten minskar och att de inte har samma förutsätt- ning att synas som de andra förbunden. 
 Övriga synpunkter 
 Övriga synpunkter som framförs handlar om behovet av finansie- ring för det internationella samarbetet. Ideella organisationer beta- lar moms, men har inte möjlighet att dra av den. Det är svårt att söka bidrag om man inte vill organisera sig som en traditionell medlemsorganisation med stadgar och postgirokonto. 
 Regionala resurscentra 
 Av de 72 organisationerna som har besvarat enkäten utgör 8 regio- nala resurscentrum. Dessa fungerar som länkar mellan Riksföre- ningen Nationellt Resurscentrum för kvinnor, NRC, och de lokala resurscentrum som finns runt om i landet. Det finns totalt 161 lokala och regionala resurscentrum som är medlemmar i NRC. Dessa resurscentrum arbetar främst kring frågor om sysselsättning och tillväxt. De kan söka basfinansiering och projektstöd från Verket för näringslivsutveckling, NUTEK. 
 192 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 Synpunkterna från de regionala resurscentrumen på det statliga bidraget liknar övriga organisationers, trots att de har ett betydligt större basfinansiellt stöd som kan sökas hos NUTEK. De pekar på ett lågt intresse från privata aktörer. De lever i stort sett på pro- jektmedel och har inte några medel för drift, administration etc. På längre sikt anser man att det är osäkert att bygga upp en verksam- het som är beroende av projektmedel. De anser därför att det behövs mer offentliga medel till basverksamheten. 
  
 5.6 
  
 Samarbete i paraplyorganisationer och stiftelser 
  
 5.6.1 
  
 Samarbete mellan kvinnoorganisationer 
  
 Inom kvinnorörelsen finns det ett omfattande samarbete mellan de olika kvinnoorganisationerna. Samarbetet sker både på lokal, regio- nal och riksnivå. Men det sker även på internationell nivå. Samar- bete sker på olika områden och i olika organisatoriska konstellatio- ner: 
  
 dels utifrån verksamheter, 
  
 dels utifrån särskilda frågor och med andra riksorganisationer som har särskilda kvinnoförbund/grupper/nätverk eller kom- mittéer. 
  
 Utredningens utgångspunkt har varit att samarbetet mellan kvin- noorganisationerna är och har varit av största vikt för kvinnorörel- sens utveckling. Det organiserade samarbetet mellan kvinnoorgani- sationerna har stor betydelse för statens möjlighet att upprätthålla en kommunikation med kvinnorörelsen. Formerna för samarbetet förändras dock när samhället förändras. Nya behov skapar nya former av samarbete. 
 Sedan länge samarbetar många organisationer i någon form av paraplyorganisation. Med paraplyorganisation menas en organisation som samlar flera olika medlemsorganisationer. De är som regel uppbyggda som ideella föreningar med stadgar och styrelse. Syftet med en paraplyorganisation är att stärka och samordna medlems- organisationernas verksamhet samt tillvarata gemensamma intressen. 
 I den undersökning som utredningen genomförde har 9 av de 72 organisationerna svarat att de är en paraplyorganisation med med- lemsorganisationer som medlemmar. De som svarade på enkäten är Sverigefinskt kvinnoforum, Tuva, Riksorganisationen för kvinno- 
 193 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 jourer och tjejjourer i Sverige, ROKS, Kvinnojourernas Stödorga- nisation, Forum – Kvinnor och Handikapp, Kvinnoorganisationer- nas samarbetsråd i alkohol och narkotikafrågor, KSAN, Kvinnor utan gränser, KUG, Sveriges Kvinnolobby och Kvinnohusgruppen. 
 I undersökningen fann utredningen ytterligare ett antal paraply- organisationer som inte svarade på enkäten. Det gäller KvinnoSIOS (För etniska kvinnoorganisationer i Sverige), Terrafem- (kvinno- jour för kvinnor med utländsk härkomst) och SKR (Sveriges Kvin- nojourers Riksförbund). 
 Paraplyorganisationerna i enkäten är olika stora och verksamma inom skilda områden. Samtliga paraplyorganisationer är uppbyggda som ideella föreningar med stadgar och styrelse, som t.ex. Sveriges Kvinnolobby. Fem av dem är öppna även för enskilda medlemmar, till exempel Forum – Kvinnor och Handikapp och Riksorganisa- tionen för kvinnojourer och tjejjourer i Sverige ROKS). 
  
 5.6.2 
  
 Redovisning av paraplyorganisationer 
  
 Nedan följer beskrivningar av paraplyorganisationerna som är hämtade från deras svar till utredningens enkät. 
 Sverigefinskt kvinnoforum 
 Sverigefinskt kvinnoforum samlar 22 kvinnogrupper, 130 enskilda medlemmar, 13 kvinnoutskott och tre kvinnodistrikt för Sverige- finska kvinnor runt om i landet. Deras mål är bland annat att främja sverigefinska kvinnors ställning i arbetslivet, förbättra deras utbild- ningsmöjligheter, skapa jämlika möjligheter för likvärdigt delta- gande i samhället och att arbeta för ökad jämställdhet inom den sverigefinska gruppen. Sverigefinskt kvinnoforum har egna stadgar. Högsta beslutande organ är ett representantskap som sammanträ- der vart annat år. Då väljs styrelse och beslut fattas om verksam- hetsplan och budget. 
 Tuva 
 Tuva är en nystartad paraplyorganisation som samlar musikföre- ningar för unga kvinnor. För närvarande har Tuva fem medlems- organisationer. Tuvas grundläggande idé är att öka förutsättningar 
 194 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 för unga kvinnor att ta del i det aktiva musikskapandet. Tuva har regelbundna styrelsemöten/medlemsmöten. De har även s.k. skunkmöten på Internet vilket innebär möten för att diskutera övergripande frågor som inte kräver formella beslut. Föreningen består av en styrelse som väljs varje år på årsmötet. 
 Riksorganisationen för kvinnojourer och tjejjourer i Sverige, ROKS 
 Riksorganisationen för kvinnojourer och tjejjourer i Sverige, ROKS, är en riksorganisation med 130 ideella kvinno- och tjejjourer som medlemmar. ROKS arbetar mot mäns våld mot kvinnor och barn på alla plan i samhället. Verksamheten består av utbildning, opinions- bildning och debatter om mäns våld mot kvinnor. ROKS årsmöte kallas Riksträff och de ger ut tidningen Kvinnotryck. 
 Kvinnojourernas Stödorganisation 
 Kvinnojourernas Stödorganisation består av 12 föreningar vars mål är att ständigt hålla kvinnofridsfrågan, mäns våld mot kvinnor, på agendan. En viktig verksamhet är att samla in medel till Sveriges kvinno- och tjejjourer. Verksamheten består av insamling och informationsinsatser inom kvinnofridsområdet. Styrelsen består av fem kvinnor och organisationen har stadgar. 
 Forum – Kvinnor och Handikapp 
 Forum – Kvinnor och Handikapp har ett  
 80-tal 
  enskilda medlem- mar samt 25 organisationer som medlemmar. Av dessa är 13 riks- organisationer. Sex är lokala organisationer eller distriktsorganisa- tioner och sex är stödjande organisationer. Målet är att aktivt stärka funktionshindrade flickors och kvinnors inneboende kraft samt att förbättra situationen för flickor och kvinnor med funktionshinder. Verksamheten består av utåtriktat arbete och information samt medlemsträffar. För övrigt bevakar man handikappfrågor och bedriver lobbyverksamhet. 
 De driver även egna projekt och samverkansprojekt tillsammans med andra organisationer. De samarbetar också med myndigheter och forskare. Forum – kvinnor och handikapp ger ut medlemsbla- 
 195 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 det EMBLA. Styrelseledamöter utses vid årsmöten och styrelse- möten hålls tio gånger om året. Arbetsgrupper för prioriterade temaområden utses av styrelsen som också utser kontaktpersoner för samarbete med andra organisationer. 
 Kvinnoorganisationernas Samarbetsråd i Alkohol- och 
 Narkotikafrågor KSAN 
 Kvinnoorganisationernas Samarbetsråd i Alkohol- och Narkotika- frågor, KSAN, består av 29 kvinnoorganisationer. KSAN vill med- verka till en samhällsmiljö utan skador och missbruk av alkohol, narkotika och andra beroendeframkallande medel som till exempel sömnmedel och lugnande medel. KSAN utvecklar och producerar material och utbildningar för att stärka flickors/unga kvinnors självförtroende. De deltar i arbets- och referensgrupper och följer aktuell forskning och driver egna projekt. KSAN arbetar även internationellt. 
 KSAN har stadgar, årsmöte och minst fyra styrelsemöten per år. Det finns ett arbetsutskott och man genomför varje år en ord- förandekonferens. Styrelsen fattar beslut om verksamheten som kansliet sedan utför. Arbetsgrupper bildas inför varje projekt med deltagande från styrelsen, kansliet samt sakkunniga. 
 Kvinnor utan gränser, KUG 
 Kvinnor utan gränser, KUG, beskriver sig som en ny koalition av feminister – mellan kvinnor i världen och kvinnor i Sverige. Målet är ett globalt kvinnonätverk. KUG är en paraplyorganisation för nätverk, fackligt anslutna, aktionsgrupper och enskilda. Visionen är att KUG skall bli ett tätt nätverk av antipatriarkalister, där femi- nister av olika kön, som arbetar för att avskaffa patriarkatet, kan informera och inspirera varandra. 
 Alla som vill får vara med i nätverket. Medlemmar är alla de som finns med i nätverket på nätet. Det är inte KUG som nätverk som tar ansvar för att verksamheter startas. Det står var och en fritt att bilda en självständig arbetsgrupp. KUG är i uppbyggnadsfasen. Man har beslutande stormöten. KUG har egna stadgar och det finns en styrelse, som mest har en administrativ roll. 
 196 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 Sveriges Kvinnolobby 
 Sveriges Kvinnolobby är en paraplyorganisation med 40 medlems- organisationer. De kallades tidigare Sams. Målet är jämställdhet mellan kvinnor och män. Kvinnolobbyn använder dokumentet från FN:s kvinnokonferens i Peking 1995 och CEDAW som grund- dokument. År 1979 antogs FN:s konvention om avskaffandet av all slags diskriminering av kvinnor (CEDAW). Organisationen arbetar i projekt och med utåtriktad information. De utgör den svenska koordinatorn i European Women Lobby, EWL, för påtryckning inom Europeiska Unionen. De har årsmöte och stadgar. Styrelse- möten hålls cirka en gång i månaden. Arbetet utförs i självständiga grupper med projektledare. 
 Kvinnohusgruppen 
 Kvinnohusgruppen är en partipolitiskt obunden feministisk organi- sation som verkar för ett samhälle fritt från kvinnoförtryck. Före- ningen har cirka 15 medlemsgrupper. Kvinnohuset Alla Kvinnors Hus i Stockholm är en träffpunkt för alla kvinnor. Verksamheten består av föredrag, telefonrådgivning, krisjour och stödsamtal. Medlemsmöten hålls en gång i månaden. Det finns styrelse och stadgar. I styrelsen ingår representanter för de grupper som är verksamma i huset. På medlemsmötet fattas beslut om aktiviteter. 
  
 5.6.3 
  
 Redovisning av stiftelser 
  
 Den nuvarande statsbidragsförordningen har medlemmar som centralt begrepp. I en stiftelse saknas medlemmar och det kan inte i juridisk mening finnas medlemmar. Det innebär att en stiftelse inte kan vara sökande av statsbidrag enligt nuvarande regler. 
 I den enkät som utredningen genomförde ingår även tre organi- sationer vars form är en stiftelse. Det gäller stiftelserna Kvinna till kvinna, 1,6 miljonerklubben och Mälardalens Kvinnolobby. 
 197 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 Kvinna till kvinna 
 Kvinna till kvinna är en insamlingsstiftelse som skiljer sig från de övriga stiftelserna genom att vara en insamlingsstiftelse utan med- lemmar. Den har inte medlemmar, utan anställda som arbetar för att uppfylla målen om stöd till kvinnor och deras organisering i krigs- och konfliktområden samt informera om kvinnors situation i krigs- och konfliktområden. 
 Verksamheten finansieras till största del av Sida. Styrelsen lägger upp strategi, långsiktiga visioner och riktlinjer för arbetet. Kansliet med 30 anställda sköter den dagliga verksamheten utifrån en verksamhetsplan som gäller för ett år i taget. Man beskriver sitt arbete som systematiskt, vilket innebär att det utförs genom arbetsberedningar, ansvarsområden och arbetsgrupper. 
 1,6 miljonerklubben 
 1,6 miljonerklubben beskriver sig som en ideell förening och stif- telse med 25 000 medlemmar. Namnet grundar sig på att det i Sverige finns ca 1,6 miljoner kvinnor över 50 år. Deras mål är att införa det kvinnliga perspektivet i medicinsk forskning och i medi- cinutbildningen samt att sprida objektiv information om allt som rör kvinnohälsa. 
 Deras verksamhet består i huvudsak av seminarier runt om i lan- det. De ger ut fyra nyhetsbrev/år, ordnar kulturaktiviteter och resor för sina medlemmar. 1,6 miljonerklubben har en liten arbets- grupp om tre personer med en sekreterare som sköter registrering och telefon. De har även hjälp av frivilliga. Styrelsen träffas två gånger per termin. De har stadgar och beskriver sitt arbetssätt som mycket demokratiskt och prestigelöst. 
 Mälardalens Kvinnolobby 
 Mälardalens Kvinnolobby beskriver sig som regionalt kunskapsnät- verk, ideellt nätverk och stiftelse. De har cirka 250 medlemmar och ett kontaktregister om 1 000 kvinnor. Deras mål är att stärka kvin- nors ställning i arbetsliv, företagande och samhälle, att intressera särskilt unga kvinnor för europafrågor och för jämställdhet, samt att främja regional utveckling och kvinnors deltagande i partner- skapsdialogen i de olika tillväxtprogrammen. 
 198 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 Formellt är Mälardalens kvinnolobby en stiftelse med stadgar och godkänd revisor. Det finns en ideellt arbetande styrelse som träffas minst sex gånger per år. Kvinnolobbyn samlar i genomsnitt 1 000 deltagare till kunskapsseminarier, nätverksträffar och kon- taktresor varje år. Arbetsgrupper utses av styrelsen efter initiativ från nätverksmedlemmarna. 
  
 5.7 
  
 Stöd till kvinnoorganisationernas internationella arbete 
  
 5.7.1 
  
 Internationellt jämställdhetsarbete 
  
 Sverige deltar på flera sätt i jämställdhetsarbete på den internatio- nella arenan. Regeringen har i sin skrivelse  
 Jämt och ständigt  
 (skr. 2002/03:140) slagit fast att könsperspektivet skall vara integrerat i det internationella utvecklingssamarbetet. 
 Svenska kvinnoorganisationer har ett brett internationellt nät- verk av kontakter. I stort sett alla kvinnoorganisationer (dvs. de organisationer som enligt SFS 1982:865 definieras som kvinno- organisationer) har internationellt samarbete i någon form, fram- förallt genom deltagande i internationella organisationers verksam- het. 
 Många av kvinnoorganisationerna bedriver dessutom internatio- nellt biståndsarbete, bl.a. med medel från Forum Syd/Sida. År 1979 antogs FN:s konvention om avskaffandet av all slags diskri- minering av kvinnor (CEDAW). Kvinnor skall ha samma rättig- heter och möjligheter som män. De stater som anslutit sig skall var fjärde år rapportera vilka åtgärder som genomförts i konventionens bestämmelser. Dessa rapporter granskas av FN:s generalförsamling varje år. Sverige lämnade sin femte rapport till kommittén år 2000. 
  
 5.7.2 
  
 Internationellt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 Utredaren har vid sina kontakter med kvinnoorganisationerna erfa- rit att det finns behov av internationella stöd. Organisationerna pekar på att det behövs särskilda medel till erfarenhetsutbyte med organisationer i andra länder. 
 Organisationerna påtalar att det är ohållbart att det inte finns pengar för att arbeta internationellt. Kunskap och erfarenhet från Sverige efterfrågas internationellt, inte minst i EU. Organisatio- 
 199 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 nerna har inte möjlighet att delta i detta arbete eftersom man sak- nar ekonomiska förutsättningar. 
  
 5.7.3 
  
 Stöd till kvinnors organisering i de nordiska länderna 
  
 I samband med att utredaren i direktiven skall undersöka förutsätt- ningar att bredda basen för det statliga bidraget har utredaren undersökt hur de övriga nordiska länderna stöder kvinnors organi- sering. Syftet med undersökningen har varit att kunna göra eventu- ella jämförelser. Redovisningen är dock inte heltäckande. 
 Finland 
 Den finska partilagen fastställer att ett parti, som är företrätt i riks- dagen, kan beviljas stöd för den verksamhet som anges i partistad- garna och i det allmänna programmet. Stödet fördelas mellan parti- erna i förhållande till det antal riksdagsmandat som de fick vid det senaste riksdagsvalet. 
 Anslaget skall användas för att stödja partiernas politiska verk- samhet. Åtta procent är avsedda för kvinnornas politiska verksam- het inom partierna. Stödet till kvinnornas verksamhet är dock inte fastslaget i någon lag. Det finns inte heller något formellt beslut som stödet baseras på. I samband med att riksdagen fattar beslut om statsbudgeten för kommande år, tas frågan om partistödet och dess storlek upp. 
 Även om det inte finns några formella beslut, har anslaget för stöd till kvinnors politiska verksamhet ändå fått en bestående karaktär i statsbudgeten. Det första budgetbeslutet togs i samband med statsbudgeten för år 1975. Riksdagen beslöt att bevilja ett anslag på två miljoner finska mark (FIM) för stödjande av partier- nas kvinnorörelser. Sedermera övergick man till att i motiverings- texten fastställa att åtta procent av det i budgeten fastställda parti- stödet skulle gå till kvinnornas politiska verksamhet. 
 Nytkis – kvinnoorganisationer i samarbete 
 Staten ger även ett bidrag till ett kvinnopolitiskt samarbetsorgan för de politiska partiernas kvinnoorganisationer och de politiskt obundna kvinnoorganisationerna i Finland. Naisjärjestöt 
 200 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 Yhteistyössä, Jones, grundades år 1988 och representerar i dag över 600 000 medlemmar. Jones erhöll år 2003 ett statligt stöd på cirka 800 000 svenska kronor (84 000 euro), efter ansökan till undervisningsministeriet. 
 Norge 
 I Norge ligger ansvaret för att fördela bidrag till kvinnoorganisa- tionerna på Barn- och familjedepartementet. År 2002 delegerades ansvaret för att fördela bidrag inom familje- och jämställdhetsom- rådet på  
 barn-, 
  ungdoms- och familjeförvaltningen (BUFA). Departementet har utarbetat riktlinjer för fördelning av medel till frivilliga organisationer på familje- och jämställdhetsområdet. 
 Bidraget utgår i första hand som verksamhetsbidrag. Syftet med bidraget är att säkra verksamheten, att bidra till mångfald och öka aktiviteten bland frivilliga organisationer som arbetar med familje- och jämställdhetspolitik. Andra bidrag kan i viss grad ges till orga- nisationer, som inte uppfyller de formella kraven för att få organi- sationsbidrag, men som är verksamma inom området. 
 Bidraget till de frivilliga organisationerna uppgår år 2004 till 1,7 miljoner norska kronor. Under år 2004 prioriteras aktiviteter kring mansrollen, samt implementeringen av handlingsplanerna från FN:s kvinnokonferenser och FN:s kvinnokommission, samt andra internationella eller nordiska aktiviteter. 
 Storleken på bidraget beror på hur många organisationer som söker, samt hur många medlemmar de har. Bidrag kan sökas av fri- villiga organisationer som har klara familje- och jämställdhetspoli- tiska mål och som kan dokumentera detta genom målsättningar och handlingsplaner. 
 Organisationer, som är bidragsberättigande, delas in i tre stor- leksgrupper med olika bidragsbelopp. Tilldelningen sker utifrån organisationens ansökning och budget för ansökningsåret, men inom den grupp som organisationen har placerats i. Alla bidrags- berättigade organisationer som får bidrag är säkrade att få minst 10 000 norska kronor. 
 Även Utrikesdepartementet i Norge ger stöd till organisationer för kvinnoinriktade projekt i utvecklingsländer. Dessutom får de politiska partierna partistöd. Även kommuner ger partistöd. Det utgår inte några egna bidrag till de politiska partiernas kvinnoorga- nisationer. Inte heller paraplyorganisationer, nationella organisa- 
 201 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 tioners kvinnoförbund, andra liknande organisationer på lokal nivå, samt lokalavdelningar av landstäckande organisationer får bidrag. 
 Danmark 
 I den danska stadsbudgeten finns ett årligt statligt stöd på 1,1 mil- joner danska kronor till Kvinderådet, som är en paraplyorganisa- tion för omkring 40 kvinnoorganisationer. Bidraget handläggs av Jämställdhetsavdelningen på Socialdepartementet. 
 Island 
 På Island får de politiska kvinnoförbunden inte något särskilt eko- nomiskt stöd. Enligt Bradford (Office for Gender Equality) kan kvinnoorganisationer på Island få ett basbidrag. Beloppen är små och organisationerna kan inte utgå ifrån att de får bidrag. Det är parlamentets kommittéer som handlägger bidragen, men det är regeringen som har sista ordet. Kvinnoförbunden inom de politiska partierna får inte statlig stöd. 
 Färöarna 
 På Färörana finns organisationen Kvinnufelagasamskipan Føroya (KSF), som är en paraplyorganisation för kvinno- och hus- modersföreningar på Färöarna. Organisationen får inte något stat- ligt stöd. Den finansierar sin verksamhet genom att varje med- lemsförening betalar medlemsbidrag till KSF. 
  
 5.8 
  
 Kvinnoorganisationer bildade på etnisk grund 
  
 5.8.1 
  
 Invandrarorganisationer 
  
 Enligt direktiven skall utredaren överväga förutsättningarna för att bredda basen så att det statliga bidraget omfattar olika mindre kvinnoorganisationer, som skulle behöva stöd för att kunna påverka i samhället och för att förbättra sin situation. Det gäller t.ex. kvinnor från nationella minoriteter och kvinnor med invand- rarbakgrund. 
 202 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 För att få ytterligare en bild av kvinnors organisering och infly- tande i organisationer bildade på etnisk grund, anlitade utredaren forskaren Diana Mulinari på Sociologiska institutionen vid Lunds universitetet. Hon har överlämnat ett underlag till utredningen om invandrarorganisationer i den svenska välfärdsstaten. 
 Mulinari menar att historiskt har den svenska invandrarpolitiken utgått från att migranter skall inkluderas som likvärdiga medbor- gare med samma rättigheter och skyldigheter. Den svenska invand- rarpolitiken skiljer sig därigenom från exempelvis den tyska modellen, som baseras på ett gästarbetarsystem. 
 Men den svenska invandrarpolitiken skiljer sig också från de övriga nordiska länderna. Det gäller antalet invånare med en bak- grund i andra länder. Det gäller också de stora variationerna beträffande region, etnicitet, klass, kön, religion och språk som kännetecknar migranter och deras barn i Sverige (Ålund och Stevens 1991). 
 Rätten att organisera sig som invandrare 
 Mulinari framhåller att rätten att organisera sig i egenskap av invandrare, eller utifrån specifikt etniskt bakgrund, har varit en grundläggande rättighet som den svenska staten har garanterat dem. Hon anser att invandrarorganisationerna har spelat och spelar en central och viktig roll i fördjupningen och utvidgningen av demokratin. Det har skett både genom att de ger röst åt invandrar- nas krav och genom att de skapar en arena för organisering och deltagande. 
 Mulinari påpekar emellertid att en del forskare och aktivister hävdar att det statliga stödet till invandrarorganisationer har haft oanade, och till en viss del negativa, konsekvenser. Hicks, chefsredaktör för tidskriften Arena, har sammanfattat kritiken. Han skriver: 
 Den svenska pluralismen har fått sitt kanske tydligaste uttryck i invandrarföreningar. Ett fenomen som initierades av svenska myndig- heter för att få en förmedlande länk mellan statsapparater och främ- lingar. Invandrarna skulle organisera sig efter tänkta etniska och natio- nella gränsdragningar. För att få bidrag krävdes etnisk homogenitet. Invandrarna splittrades upp i en etnifierad mosaikprodukt av en integ- rationspolitik präglad av social ingenjörskonst. Sociologerna Cruz och  
 JonesShierup har kallat denna speciella svenska plura- lism för en vertikal mosaik med svenskheten som övergripande mål (Wirtén, 2002). 
 203 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 Mulinari anser att invandrarorganisationerna speglar det samhälle som människor lever i. De visar, som alla andra svenska organisa- tioner, en hög grad av manlig dominans. Ofta är det män som befinner sig på centrala poster. En aspekt, som hon anser grundläg- gande, är den tendens som finns bland de flesta statliga myndighe- terna, att stödja männen som representanter för etniska grupper. De accepterar passivt, och ibland uppmuntrar, att män talar i egen- skap av etniska representanter och i kulturens namn. 
 Mulinari anser att det är mycket som tyder på att statliga resur- ser fördelas högst ojämlikt mellan könen inom ramen för invand- rarorganisationer. Det är i huvudsak män som har fått tillgång till de resurser som har funnits. 
 Hon betonar emellertid att denna kritik inte riktas enbart mot invandrarorganisationerna. Den riktar sig också mot den svenska staten som har givit stöd, och i vissa sammanhang förstärkt den manliga dominansen, genom transfereringen av statliga resurser till män med syfte att administrera olikheter genom invandrarföre- ningar. 
 Mulinari hävdar att invandrarorganisationer har tillkommit genom staten och dess särskilda integrationspolitik. Denna integ- rationspolitik grundades genom att skapa organisationer, där med- lemskapet baseras på nationell och etnisk bakgrund. Det innebär att organisationerna förstärker skillnader mellan vi och dem, ofta i kulturella termer. 
 Enligt Griffin har kritiken mot invandrarföreningars former för organisering kommit från olika håll, inte minst från invandrarkvin- norna. 
 Utan att förringa den viktiga roll som invandrarföreningar har haft, pekar dock Griffin på att många invandrarkvinnor är kritiska mot invandrarföreningarna. Många har tvingats att hitta andra vägar och andra former för organisering för att kunna utveckla sin vardag. 
 204 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 5.8.2 
  
 Nya modeller för kvinnoorganisering? 
  
 Enligt Griffin är invandrarkvinnors organisationsformer fort- farande ett outforskat område. Hon menar att det är möjligt att identifiera två typer av strategier: 
  
 kvinnor som väljer att organisera sig inom ramen för de redan etablerade folkrörelserna och 
  
 kvinnor som föredrar att fortsätta att arbeta aktivt inom ramen för invandrarorganisationer, men med större krav på autonomi och med fokus på kvinnors specifika intresse. 
  
 Mulinari framhåller att det finns en koppling mellan dessa olika strategier och former för kvinnors organisering. Den första grup- pen har valt att delta i de redan etablerade ramarna för organisering, där fackföreningar är en central arena, eller att skapa nya former för kvinnoorganisering t.ex. Terrafem. Den andra gruppen har fokuse- rat på organisering inom ramen för deras etnicitet, men också lokala tillhörighet. 
 Mulinari menar att den svenska fackföreningsrörelsen har varit ett viktigt alternativ till den sociala kontroll som kvinnor upplevt. Facket är ett legitimerande rum för könsöverskridande beteende. Närvaron av kvinnor i facket bekräftas av genomförda studier som har identifierat skilda politiska karriärvägar för kvinnor och män inom rasifierade grupper  
 (Jones-Correa, 
  M 1998). 
 Enligt Griffin är det mycket som tyder på att det inte är inom den svenska kvinnorörelsen, utan inom de etablerade politiska partierna och de gamla sociala rörelserna, till exempel fackföre- ningsrörelsen, som invandrarkvinnor (migranta kvinnor) har skapat och till viss del hittat sin plats. 
 Hon påpekar att analysen fångar kvinnor som själva har migre- rat. Hon anser att det är mycket som tyder på att andra generatio- nens invandrare utvecklar andra former för organisering som överskrider fixerade etniska identiteter. Deras rätt att tillhöra, det vill säga deras framtid i Sverige, är centralt på agendan. Samtidigt bidrar gruppen till att introducera frågor rörande transnationalism och antirasism inom ramen för den svenska kvinnorörelsen. 
 205 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 Nätverk har brutit isolering 
 Mulinari tycker också att det är nödvändigt att lyfta fram kvinnors centrala bidrag till skapandet av invandrarorganisationer i Sverige och den vitala roll som dessa organisationer har haft inom ramen för vad som ofta uppfattades som ett fientligt samhälle. Det är således inte bara staten som har skapat dessa organisationer. Dessa kvinnor har erbjudit stöd och skapat nya nätverk som har brutit isolering och erbjudit andra former för vardagssolidaritet. Hon menar att det är viktigt att identifiera och stödja denna typ av informella nätverk, som har en nödvändig och central roll för många de första åren i Sverige (Smith Nguyen och Travis Ng, 1999). 
 Mulinari påpekar att i en internationell jämförelse är Sveriges andel av självständiga kvinnoorganisationer relativt liten. Det som historiskt har kännetecknat kvinnors organisering i Sverige är att de i hög utsträckning har organiserat sig tillsammans med män och under de statligt reglerade invandrarföreningarna. 
 I början av  
 1980-talet, 
  genom aktiv kvinnomobilisering, utveck- lades kravet att skapa kvinnosektioner inom en rad invandrarföre- ningar. I dag finns det kvinnosektioner i flera invandrarföreningar. Enligt Griffin är det tydligt, när man studerar invandrar- föreningarnas historia, att kvinnor har varit aktiva och att kvinnors könskamp har varit närvarande. Detta har inneburit en bättre kvin- norepresentation på högre nivåer i organisationerna. 
 Men det största problem som dessa kvinnor upplever är enligt Griffin avsaknaden av separat statligt stöd. Hon menar också att kvinnors organisering förhindras genom det sätt på vilket staten reglerar resurserna. Krav på antal medlemmar och nationell sprid- ning förhindrar kvinnor och gör det svårare att arbeta för att upp- fylla dessa administrativa krav. 
  
 5.8.3 
  
 Hinder för kvinnors organisering 
  
 De mest traditionella och etnocentriska förklaringarna till vad som uppfattas vara invandrarkvinnors bristande organisering är enligt Griffin baserade på kulturalistiska förklaringar. Tonvikten ligger på skillnader mellan det västerländska/moderna och det  
 icke-väs- 
  terländska/traditionella, där det västerländska och moderna kopplas till kvinnors självständighet och kvinnors frigörelse. 
 206 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 Det är enligt Griffin självklart att många kvinnor upplever patriarkalt motstånd inom familjen mot organisering, men det är enligt svensk genusforskning inte enbart migranta kvinnor som utsätts för patriarkala påtryckningar. 
 Hon pekar på att Graham (1986) i sin studie om kvin- nor och fackföreningsrörelsen tydligt visar att av de förvärvsarbe- tande kvinnorna från Jugoslavien och Chile hade nästan alla varit medlemmar i facket i sitt hemland. Hennes egen forskning visar också på en betydande grad av fackligt deltagande och aktivism från vissa grupper av kvinnliga politiska flyktingar samt lyfter fram kvinnors aktiva roll i invandrarorganisationer. 
 Denna växande grupp av kvinnor, som deltar i olika former av organisering, uppfattas utifrån det offentliga sammanhangets före- ställning om invandrarkvinnor som en avvikelse från hur en riktig invandrarkvinna är (traditionell, förtryckt, okunnig etc.) (Rosaldo 1993). Dessa kvinnor behandlas alltid som undantaget som bekräftar regeln för att därigenom befästa rasistiska stereotyper av invandrarkvinnor. 
 Mulinari påpekar att historiskt har kvinnor haft huvudansvaret för hem och barn i Sverige. Hon påminner om att mäns deltagande på den offentliga arenan har varit, och fortfarande är, beroende av kvinnornas obetalda arbete i hemmet. Att delta på högre nivå i organisationer, betyder ofta två eller tre upptagna kvällar i veckan. Villkoren för moderskap varierar mellan olika grupper av kvinnor. 
 Mulinari menar att skyddandet av barn och ungdomar från rasism genom olika strategier är en del av det vardagliga moderska- pet för de flesta migranta kvinnor eller kvinnor med utländsk bak- grund. Det är ett arbete som kräver resurser och tid, och som hind- rar många kvinnor från att arbeta politiskt och fackligt (Collins 1990). 
 Det kanske mest grundläggande är enligt Griffin att kategorin invandrarkvinnor försvinner ur fokus inom ramen för ett offentligt samtal där jämställdhet kopplas till svenska kvinnor (eller till kvin- nor som uppfattas som svenskar) och mångfald kodas som invand- rarmän och där en allians ofta skapas mellan kvinnor (svenska) och invandrare (män). 
 Mulinaris avslutande reflektion är att migranta kvinnor är en högst heterogen grupp. Men de har gemensamma erfarenheter av könsfierad rasism (Mattson och Tesfahuney 2002). Forskning om invandrarkvinnors organisering visar å ena sidan kvinnors aktiva deltagande i en rad olika organisationsformer. Men den visar å 
 207 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 andra sidan också det ingenmansland som invandrarkvinnorna ofta befinner sig i. 
 Enligt Griffin befinner de sig dels i periferin för invandrarorga- nisationerna som kontrolleras av (invandrar)män, dels är de margi- naliserade i kvinnoorganisationer kontrollerade av kvinnor som uppfattas som svenskar. Hon menar att inom ramen för denna analys är det vitalt att resurser kanaliseras, som skapar ramar för organisering där invandrarkvinnornas egna behov och krav står i centrum. 
 Hon betonar att tonvikten måste läggas på invandrarorganisatio- nernas jämställdhetsarbete, inom ramen för en statlig politik som lyfter fram jämställdhetsmål inom alla organisationer, inte enbart när det gäller invandrarorganisationer. Hon betonar också att man måste lyfta fram ett antirasistiskt och mångfaldsperspektiv i de ofta etniskt homogena kvinnoorganisationerna. 
  
 5.8.4 
  
 Kartläggning av kvinnors organisering och inflytande i riksorganisationer bildade på etnisk grund 
  
 Hösten 2003 gjorde Integrationsverket en kartläggning av riksor- ganisationer bildade på etnisk grund och deras arbete för ökad jäm- ställdhet. Invandrarorganisationer som är riksförbund får i dag statsbidrag som handläggs av Integrationsverket. Syftet med kart- läggningen var att Integrationsverket ville få en bild av på vilket sätt riksorganisationerna bedriver sitt jämställdhetsarbete. Utgångs- punkten var kvinnors organisering, inflytande och möjlighet att påverka riksorganisationens verksamhet (Integrationsverket, 2004). 
 Kartläggningen omfattade 29 riksorganisationer som fick organi- sations- och verksamhetsbidrag under 2003. Huvuddelen av kart- läggningen utgick från det material som organisationerna hade lämnat till Integrationsverket såsom verksamhetsberättelser, utvecklingsplaner och stadgar mm. Dessutom genomfördes inter- vjuer med företrädare för de tio största organisationerna med fler än 5 000 medlemmar. 
 Totalt fördelade Integrationsverket statligt bidrag till 47 riksor- ganisationer under 2003. De 29 organisationer som ingick i kart- läggningen fick både organisations- och verksamhetsbidrag. Ett krav som ställs för att få verksamhetsbidrag är bland annat arbete för ökad jämställdhet. De 18 organisationer som inte ingick i kart- läggningen får endast organisationsbidrag. 
 208 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 Av de 29 organisationer som fick bidrag 2003 var tre självstän- diga kvinnoorganisationer. Dessa var Riksförbundet internationella förening för invandrarkvinnor, RIFFI, Internationella kvinnoför- bundet, IKF samt Bosnien och Hercegovina Kvinnoriksförbund.  
 Bosnisk-Svenska 
  Kvinnoförbundet fick 2003 ett särskilt etable- ringsbidrag. 
 När det gällde Integrationsverkets kartläggning av kvinnors organisering inom riksförbunden utgick den från förekomsten av särskilda kvinnosektioner. Kartläggningen visade att 14 riksför- bund antingen hade eller planerade att inrätta en kvinnosektion eller ett kvinnoförbund. 
  
 9 av de 26 riksförbunden hade egna kvinnosektioner 
  
 2 riksförbund planerade att starta en kvinnosektion 
  
 2 riksförbund hade självständiga kvinnoförbund som medlems- organisationer 
  
 1 riksförbund planerade att starta ett självständigt kvinno- förbund 
  
 Flera riksförbund saknade en kvinnosektion på nationell nivå men uppgav att det fanns på lokal nivå. Om de tre kvinnoorganisatio- nerna och de riksförbund som hade självständiga kvinnoförbund undantas hade således 42 procent av riksförbunden särskilda kvin- nosektioner. 
 Åtta av de tio största riksförbunden hade kvinnor representerade i styrelsen. Andelen kvinnor varierade från 9 till 83 procent. I tre riksförbund var en tredjedel av styrelseledamöterna kvinnor. 
 Uppgifterna i kartläggningen är en uppskattning eftersom den bygger på en analys av organisationernas verksamhetsberättelser, utvecklingsplaner, stadgar och andra dokument. Rapportförfatta- rens slutsats är att texterna ger en begränsad information om hur kvinnor organiserar sig i förbunden. Det kan innebära att andelen kvinnosektioner är högre. 
 Kvinnors upplevda situation och möjlighet till inflytande 
 För att komplettera kartläggningen intervjuade Integrationsverkets utredare företrädare för de tio största organisationerna om kvin- nors möjlighet till inflytande i riksorganisationen. De intervjuade var styrelseledamöter och/eller ansvariga för riksorganisationens jämställdhetsarbete. 
 209 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 De intervjuade ansåg att kvinnosektionerna hade en stor bety- delse för kvinnors möjligheter att påverka. Trots svårigheter med jämställdhetsarbetet, ansåg de att de hade ett relativt stort infly- tande inom organisationen. Nästan hälften ansåg att de hade möj- lighet att påverka genom beslutsfattande. Några ansåg att kvinnor hade mest inflytande genom de aktiviteter som de genomförde. 
 Åtta av de tio företrädarna som intervjuades fanns med i riksför- bundets styrelse och kunde på så sätt utöva inflytande genom beslutsfattande. Dessa organisationer hade även kvinnosektioner. 
 De intervjuade beskrev kvinnosektionernas arbete som mycket betydelsefullt för att öka jämställdheten inom riksförbundet. Det underlättar för kvinnor att samarbeta och stötta varandra i arbetet med att lyfta fram kvinnors behov, rättigheter och positioner i riksförbunden. De flesta av de intervjuade ansåg att de hade ett starkt behov av att träffas gemensamt utan män. 
 Men de intervjuade pekade också på olika svårigheter med att öka jämställdheten inom förbunden. Bland det som nämndes var manliga normer, dålig ekonomi, kvinnors osäkerhet och ovana, kvinnors bristande aktiva deltagande, dubbel diskriminering av kvinnor med bakgrund från andra länder och få engagerade ung- domar. 
 De olika företrädarna gav även förslag på strategier för att komma till rätta med dessa problem. Förslag som betonades var ökad utbildning, kompetensutveckling samt handledning om jäm- ställdhet inom förbundet. Även myndigheternas stöd efterfrågades. Andra förslag på åtgärder var utbildning i mötesteknik och barn- passning för att involvera fler kvinnor på lokal nivå. För att värva fler ungdomar till verksamheten framhölls bland annat kurser, seminarier, nätverk samt betydelsen av positiva förebilder. 
 Den slutsats som Integrationsverkets utredare drar är att kvin- nosektionerna är betydelsefulla. De ger kvinnor en möjlighet att samarbeta och stötta varandra i arbetet med att lyfta fram kvinnors behov, rättigheter och positioner i riksförbundet. Hennes slutsats är att om en organisation har en kvinnosektion eller liknande finns det större möjligheter för kvinnor att utöva inflytande i förbundet. 
 210 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 5.8.5 
  
 Enkät om kvinnoorganisationer bildade på etnisk grund 
  
 De kvinnokommittéer och kvinnogrupper som finns inom invand- rarorganisationerna är som regel inte några självständiga organisa- tioner i juridisk mening. De har därmed inte någon möjlighet att få stöd från Integrationsverket. De kan inte heller få bidrag enligt förordningen om stöd till kvinnoorganisationernas centrala verk- samhet. 
 För att en kvinnoorganisation skall få stöd till sin centrala verk- samhet skall den ha minst 1 500 medlemmar och att ha en geogra- fisk spridning i hälften av alla län. Enligt förordningen kan dock invandrarkvinnors organisationer i särskilda fall medges undantag från kravet att organisationen skall ha lokalavdelningar i minst hälften av landets landstingskommuner. Ingen organisation har dock hittills ansökt om särskild prövning. 
 I dag är det två organisationer, som särskilt organiserar kvinnor med invandrarbakgrund och som uppfyller kraven i förordningen om stöd till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet. Det gäller Riksförbundet internationella föreningar för invandrarkvin- nor (RIFFI), och Internationella kvinnoförbundet (IKF). 
 I den enkät som utredningen skickade ut till 127 kvinnoorgani- sationer/nätverk/kommittéer under hösten 2003, pekade flera av de kvinnoorganisationer som är organiserade på etnisk grund på svå- righeten med att nå upp till kravet om antalet medlemmar. En av organisationerna uppgav att man under de första tre åren hade fått statsbidrag från Integrationsverket. Men bidraget hade upphört eftersom organisationen inte uppfyllde medlemskravet för verk- samhetsbidrag. 
 Ett av de svarande kvinnoförbunden har 4 000 medlemmar och får statligt stöd från Integrationsverket, men inte som kvinnoorga- nisation. De har ingen kanslist anställd och beskriver sitt behov av mer resurser för att kunna nå ut till fler kvinnor. De framhåller att det ständigt kommer nya invandrare till Sverige som inte känner till det svenska samhället och kvinnors rättigheter i Sverige. Många av dessa kvinnor har aldrig arbetat. Genom möten , konferenser och veckoslutskurser kan dessa kvinnor få ett ökat självförtroende och uppmuntras till att arbete och utbilda sig. 
 Av svaren från invandrarkvinnornas organisationer framgår också att det är mycket komplicerat att söka bidrag, vilket de anser drabbar invandrarorganisationerna särskilt hårt. De har inte heller samma personliga kontakter med handläggare som andra organisa- 
 211 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 tioner har. Deras behov hamnar därför lätt mellan stolarna. De anser att det måste vara möjligt att få stöd för det arbete man bedriver och inte för hur många medlemmar man har. 
  
 5.8.6 
  
 Seminarium om kvinnors organisering bildad på etnisk grund 
  
 Av de 127 kvinnoorganisationer/nätverk/kommittéer som fick den enkät som utredningen skickade ut under hösten 2003 ingick de 47 riksförbund som får stöd av Integrationsverket. Det var dock bara ett fåtal av dessa organisationer som besvarade enkäten. 
 För att kunna ta del av synpunkter från dessa organisationer och deras erfarenheter, behov och önskemål, inbjöd därför utredaren representanter från dessa organisationer till ett särskilt seminarium för att diskutera frågor kring bidrag till kvinnoorganisationer på etnisk grund. I seminariet deltog ett  
 20-tal 
  kvinnor, som repre- senterade femton olika kvinnoorganisationer  
 (-sektioner, 
 -för- 
  bund), bildade på etnisk grund (utredningens arkiv, dnr 24/03). 
 De frågeställningar som avhandlades vid seminariet gällde: 
  
 synpunkter på bidraget, 
  
 rollen för invandrarkvinnors organisationer i dag och i framti- den, 
  
 relationen till moderorganisationen, 
  
 krav på självständig organisation, 
  
 särskilda medel till invandrarnas kvinnoorganisationer. 
  
 En tydlig uppfattning som kom till uttryck vid seminariet var att man avvisade det nuvarande kravet om att kvinnoorganisationer skall vara juridiskt självständiga organisationer för att få statligt stöd. Det är endast Riksförbundet för Invandrarkvinnor, RIFFI, och Internationella Kvinnoförbundet, IKF, som är egna självstän- diga organisationer i dag. 
 Deltagarnas invändning mot kravet på självständighet var främst att föreningarna riskerar att splittras om kvinnor bildar en egen organisation. I lokala föreningar, med kanske  
 50–60 
  medlemmar, kan det i praktiken innebära att  
 10–20 
  kvinnor i så fall skulle bilda en egen förening. 
 Samtidigt pekade flera av deltagarna på, när det gäller verksam- heten i etniska organisationer, att det är kvinnorna som konkret arbetar med integration. De står också för en betydande del av 
 212 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 insamlingsverksamheten. Kvinnorna bakar och säljer bröd, ordnar fester, medan männen sköter kontakterna med myndigheter m.m. 
 För några är det självklart att kvinnorna själva skall styra över sina medel och ha egna konton. Men för andra är situationen svårare. Flera av deltagarna vittnade om att man lever på moder- organisationens goda vilja. Kurdiska kvinnoförbundet får exempel- vis inte några pengar från sin moderorganisation. 
 När en grupp kvinnor tidigare försökte bilda en egen organisa- tion blev de uteslutna. Eftersom dubbelt medlemskap inte accepte- ras vid ansökan om statliga rikstäckande bidrag, får Kurdiska Kvin- noförbundet inte stöd från Integrationsverket, vilket leder till att kvinnorna går ur moderorganisationen och bildar en egen organi- sation. 
 Flera deltagare i seminariet pekade på att kvinnor med invand- rarbakgrund behöver extra stöd och hjälp. Dessa kvinnor saknar ofta information och kunskap om det svenska samhället. De behö- ver stöd och information om hur man kan organisera sig och hur man kommunicerar med det svenska samhället. De behöver också information om var man söker bidrag för verksamheten eller för olika projekt. 
 Ett av förslagen på seminariet var att staten borde ställa krav på att en del av det statliga stödet skall öronmärkas till kvinnornas organisationer. Kravet på att en organisation aktivt arbetar med kvinnornas organisering kan följas upp genom att antalet kvinnor i styrelserna redovisas, samt intygas genom mötesprotokoll, verk- samhetsberättelser och verksamhetsplaner. 
 Flera deltagare vid seminariet vittnade också om att medlem- marna i längden inte orkar arbeta helt ideellt. De behöver ekono- miskt och annat stöd för sin verksamhet. 
 Ett annat önskemål som framkom var att det bör finnas ett sär- skilt organ eller en myndighet som organisationerna kan vända sig till för att få information och svar på frågor. Deltagarna framhöll fördelarna med att kunna diskutera exempelvis ansökningar om projektpengar vid ett särskilt möte i stället för att skriva ansök- ningar. Flera deltagare upplevde att ansökningar och remisser är både tids- och kunskapskrävande, där de som behärskar det svenska språket och kan labyrinterna i det svenska samhället har ett för- språng. 
 213 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 5.9 
  
 Utredarens slutsatser 
  
 Betydelsen av det statliga stödet 
 Mina slutsatser är att tillkomsten av det statliga stödet i början av  
 1980-talet 
  var en markering av kvinnoorganisationernas betydelse som folkrörelse och pådrivare för att förbättra kvinnors ställning i samhället samt för att öka jämställdheten mellan kvinnor och män. 
 Den utvärdering av stödet, som gjordes 1992, visade att stödet hade inneburit en viss bastrygghet för de organisationer som fick stöd. Det hade underlättat för organisationerna att planera sin verksamhet, bedriva kurser etc. Kvinnoorganisationerna hade jäm- ställts med andra organisationer som fick organisationsstöd. 
 Under den  
 20-årsperiod 
  som stödet har funnits, har antalet organisationer som fått stöd nästan fördubblats från 10 till 18 organisationer 2004. 
 För några kvinnoorganisationer är bidraget till kvinnoorganisa- tionernas centrala verksamhet, tillsammans med medlemsavgifter och projektstöd, den enda inkomstkällan. Men för de flesta av organisationerna utgör hela det beviljade bidraget en liten del av de totala intäkterna för deras verksamheter. 
 Nära hälften av de kvinnoorganisationer som får stöd har en koppling till en moderorganisation, ett politiskt parti eller ett trossamfund och får som regel ett anslag från denna. Dessa kvin- noorganisationer understryker dock att det statliga stödet medför en högre grad av självständighet och större möjlighet att driva kvinnofrågor. 
 Jag har funnit att det rörliga bidraget bidrar till kvinnoorganisa- tionernas förnyelse- och utvecklingsverksamhet och har stor bety- delse för alla kvinnoorganisationer. 
 Kvinnoorganisationerna uppvisar en mångfacetterad verksamhet med skilda inriktningar, skilda arbetssätt och skilda förutsättningar. Utveckling av den egna verksamheten är centrala frågor i kvinno- organisationerna. 
 Kvinnoorganisationer som förlorat det statliga stödet 
 Jag har också undersökt fem kvinnoorganisationer som har förlorat sitt statliga stöd och vad detta har fått för effekter. Några har förlo- rat sitt stöd därför att de inte lever upp till kravet om minst 1 500 medlemmar. För ett par av de politiska kvinnoorganisationerna var 
 214 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 anledningen att man har övergått från att ha varit ett förbund, till att bli en mer nätverksinspirerad organisation inom sitt parti. 
 För samtliga innebar det statliga stödet en ekonomisk trygghet och möjlighet att agera. Men sedan stödet upphörde har organisa- tionerna bedrivit sin verksamhet under andra ekonomiska förut- sättningar. Ingen av organisationerna har kunnat ersätta det statliga stödet genom andra bidrag eller inkomstkällor. 
 För ett par av organisationerna har det uteblivna stödet inneburit att de har kommit in i en negativ spiral. Den svagare ekonomin, som innebär en lägre verksamhetsgrad, gör det svårt att värva nya medlemmar. 
 De båda politiska kvinnoorganisationerna anser att de är miss- gynnade därför att de har valt en annan organisationsform än de övriga politiska kvinnoorganisationerna. Detta har gått ut över verksamheten. Organisationerna anser att det är verksamheten som borde vara det som avgör vem som får statligt stöd, inte antalet medlemmar. 
 Kvinnoorganisationer som inte får statligt stöd 
 Jag har i en enkätundersökning funnit ett  
 60-tal 
  kvinnoorganisatio- ner som inte får något statligt stöd därför att de inte uppfyller samtliga villkor i den nuvarande förordningen. Av dessa är något mer än hälften ideella föreningar, även om de flesta kallar sig nät- verk. Endast ett fåtal kallar sig nätverk och saknar juridisk form. 
 Det finns ett tiotal kvinnokommittéer eller nätverk som är verk- samma inom en annan organisation. Det finns ett tiotal paraply- organisationer med andra organisationer som medlemmar och några använder stiftelseformen. Ungefär hälften är verksamma på såväl nationell som regional/lokal nivå. Ungefär en tredjedel är endast verksamma på regional/lokal nivå. 
 Genom en aktiv kvinnomobilisering i början av  
 1980-talet 
  bilda- des särskilda kvinnosektioner inom en rad invandrarföreningar. De flesta av dessa har avvisat kravet om att en kvinnoorganisation måste vara en juridiskt självständig organisation för att få statligt stöd. Ett sådant krav riskerar att splittra föreningarna. 
 Den svenska kvinnorörelsen har ett mycket stort internationellt engagemang i jämställdhetsfrågor. Många av kvinnoorganisatio- nerna bedriver dessutom internationellt biståndsarbete. Flera orga- nisationer har påtalat att det är ohållbart att det inte finns något 
 215 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 SOU 2004:59 
  
 särskilt stöd för internationellt arbete, speciellt inom EU:s och FN:s ramar. 
 Nivån på och villkoren för det statliga stödet 
 Min slutsats är att det statliga stödet till kvinnoorganisationerna är för litet. 
 Jag anser att den nuvarande nivån på stödet inte avspeglar den stora insats som kvinnoorganisationerna gör. Antalet kvinnoorga- nisationer överskrider vida de 18 som i dag får stöd. Om kvinno- organisationerna skall kunna fortsätta att arbeta både med kvinnors ställning och samhällets demokratiska utveckling, måste stödet öka avsevärt. 
 Stödet är inte anpassat till den mångfald av organisationer och organisationsformer som finns inom kvinnorörelsen. Det måste vara möjligt för fler organisationer att söka bidrag. Det gäller bl.a. kvinnokommittéer inom organisationer som är bildade på etnisk grund. 
 Jag anser att i denna ökning bör det, förutom ett basfinansiellt stöd och verksamhetsstöd, också finnas möjligheter att söka bidrag för kvinnoorganisationens internationella arbete. 
 216 
  
 6 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 6.1 
  
 Inledning 
  
 Riksdagen och regeringen har slagit fast att jämställdhet är ett politiskt prioriterat mål som skall genomsyra hela samhället. Mot den bakgrunden skall utredaren enligt direktiven undersöka vilka krav avseende jämställdhet som ställs generellt på folkrörelser och föreningar för att de skall få statliga bidrag. Utredaren skall särskilt kartlägga och jämföra de krav som ställs för att en organisation skall kunna få bidrag samt kraven på redovisning. 
 Utifrån slutsatserna i denna analys skall utredaren sedan lämna förslag på hur frågan om krav avseende jämställdhet i den statliga bidragsgivningen till folkrörelser och föreningar skall behandlas fortsättningsvis. 
 I detta kapitel redovisar utredaren inledningsvis jämställdhets- politikens framväxt och utveckling. Därefter diskuteras jämställd- hetspolitiken och folkrörelserna. En slutsats är att jämställdhet betraktas av många folkrörelser som en  
 icke-fråga, 
  vilket kan bero på att den könsneutrala hållningen innebär att kön har osyn- liggjorts. 
 Nästa avsnitt behandlar kvinnor och män i civilsamhället. Där utforskas bestämningsfaktorer för, omfattning av och inriktning på kvinnors och mäns engagemang inom delar av civilsamhället, med fokus på könsrollsmönster. 
 Huvuddelen av kapitlet behandlar jämställdhetskrav och redo- visning vid statlig bidragsgivning till ideella organisationer. Även lokal och regional bidragsgivning granskas ur ett jämställdhets- perspektiv. Kapitlet avslutas med utredarens slutsatser. 
 217 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 6.2 
  
 Jämställdhetspolitikens framväxt och utveckling 
  
 6.2.1 
  
 Jämställdhetspolitikens mål 
  
 När stödet till kvinnoorganisationerna infördes 1982 ansågs jäm- ställdhet i första hand vara en fråga som angick kvinnor. Numera är dock jämställdhet en fråga som berör samhället i stort, såväl kvin- nor som män. Sedan stödet till kvinnoorganisationerna inrättades har samhällets syn på jämställdhet utvecklats och regeringens arbetsformer för jämställdhetsarbetet förändrats. 
 En särskild jämställdhetspolitik började utformas redan under  
 1970-talet. 
  1972 tillsattes en delegation för jämställdhet mellan kvinnor och män. Delegationen var främst ett serviceorgan till regeringen. Den största satsningen gjordes på frågor som rörde arbetsmarknad. 1976 fick Arbetsmarkandsdepartementet ansvar för jämställdhetsfrågorna. 
 1979 kom den första jämställdhetslagen. 1980 inleddes den orga- nisatoriska uppbyggnaden av jämställdhetspolitiken i och med inrättandet av Jämställdhetsombudsmannen, JämO. I Regerings- kansliet inrättades en jämställdhetsenhet 1982. 
 1992 trädde en reviderad jämställdhetslag (1991:433) i kraft. Den blev ett viktigt verktyg för att främja kvinnors och mäns lika rätt i fråga om arbete, anställningsvillkor och andra arbetsvillkor och utvecklingsmöjligheter i arbetet. Lagen innehåller förbud mot tra- kasserier och diskriminering på grund av kön vad gäller lön, rekry- tering, befordran, uppsägning m.m. Vidare ställs krav på att arbets- givaren skall vidta aktiva åtgärder för att uppnå jämställdhet på arbetsplatserna. Därför skall en årlig jämställdhetsplan upprättas. 
 1994 beslutade riksdagen om en strategi för jämställdhetspoli- tiken (prop. 1993/94:147). Strategin innebär att jämställdhetspers- pektivet skall genomsyra alla delar av regeringens politik och alla nivåer i samhället, s.k. jämställdhetsintegrering. Den utesluter dock inte en fortsatt prioritering av särskilda insatser för kvinnor eller män. Kvinnor är fortfarande underordnade män inom väsentliga områden i samhället. 
 I den jämställdhetspolitiska propositionen  
 Delad makt delat ansvar  
 (prop. 1993/94:147) som föregicks av tidigare propositioner (1987/88:105 och 1990/91:113) angavs att det övergripande målet för jämställdhetspolitiken är ett samhälle där kvinnor och män har samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter inom alla väsent- 
 218 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 liga områden i livet. Utifrån detta övergripande mål formulerades sex delmål: 
  
 en jämn fördelning av makt och inflytande, 
  
 samma möjligheter till ekonomiskt oberoende, 
  
 lika villkor och förutsättningar i fråga om företagande, arbete, arbetsvillkor och utvecklingsmöjligheter i arbetet, 
  
 lika tillgång till utbildning och möjligheter till utveckling av per- sonliga ambitioner, intressen och talanger, 
  
 delat ansvar för hem och barn, 
  
 frihet från könsrelaterat våld. 
  
 Dessa mål gäller fortfarande för jämställdhetspolitiken. 
  
 6.2.2 
  
 Jämställdhetspolitikens utveckling 
  
 En viktig del i jämställdhetsintegreringen, är således att myndig- heterna har ett tydligt ansvar för genomförandet av jämställdhets- målen inom sina olika sakområden. Cirka 230 myndigheter lyder direkt under regeringen. Förutom att varje departement inom Regeringskansliet har ansvar för jämställdhetsfrågorna inom sina ansvarsområden, har myndigheterna sedan 1995 detta ansvar in- direkt genom verksförordningens krav, eller direkt genom konkre- ta uppdrag och återrapporteringskrav i regleringsbreven. Detta har inneburit att antalet aktörer med ansvar för jämställdhetspolitiken har ökat. 
 I linje med den uttalade strategin om jämställdhetsintegrering och i syfte att stärka jämställdhetsarbetet på regional och lokal nivå, föreslog regeringen i propositionen  
 Delad makt delat ansvar  
 (prop. 1993/94:147) att jämställdhetsorganisationen skulle förstärkas. Detta skedde i och med inrättandet av experter för jämställdhet på Länsstyrelserna 1995. 
 I instruktionen för länsstyrelserna framgår att de skall ha en särskild sakkunnig för frågor om jämställdhet mellan kvinnor och män. Han eller hon skall utifrån de nationella målen för jämställd- hetspolitiken främja jämställdhetsarbetet i länet och medverka till att integrera jämställdhetsaspekten i länsstyrelsens uppgifter. 
 Länsstyrelserna är således de enda myndigheter som formellt genom förordning (2000:864) är ålagda att inrätta en särskild organisation för att bistå myndigheten i arbetet med jämställdhets- integrering. En utvärdering av jämställdhetsarbetet vid länsstyrel- 
 219 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 serna har genomförts (Länsstyrelsernas jämställdhetsarbete 1998– 2002, Regeringskansliet 2003). 
 Vissa andra myndigheter har i regleringsbrev fått i uppdrag att inrätta samordnings och stödfunktioner i sitt jämställdhetsarbete. En del myndigheter har på eget initiativ inrättat en organisation med ansvar för att bevaka och stödja arbetet med jämställdhets- integrering internt. 
 Riksrevisionsverket (RRV) har utvärderat regeringens styrning av jämställdhetspolitiken genom utfärdande av regleringsbrev till myndigheterna. Riksrevisionsverket bedömde att de större, samt en del av de medelstora myndigheterna, har inrättat organisationer för sitt arbete med jämställdhetsintegrering. RRV:s granskning visar att cirka hälften av myndigheterna 1999 hade någon form av upp- drag eller återrapporteringskrav som gällde jämställdhet i de årliga regleringsbreven. Utvärderingen visar också att det fanns en otyd- lighet och inkonsekvens i styrningen. Sannolikt har detta samband med att målen för jämställdhetspolitiken är alltför allmänna och otydliga och att indikatorer för att bedöma den förda politikens resultat och effekter i stort saknas (RRV 2000:17). 
 I regeringens skrivelse  
 Jämt och ständigt  
 (2002/03:140), som läm- nades till riksdagen våren 2003 och som kan ses som regeringens handlingsplan för jämställdhetspolitiken, betonar regeringen att jämställdhetsperspektivet måste genomsyra all politik och alla verk- samheter. Men enligt skrivelsen räcker det inte med att göra detta konstaterande, utan det måste också finnas möjligheter för ansva- riga myndigheter att faktiskt genomföra de analyser och vidta de åtgärder som krävs. För att detta skall bli möjligt måste regeringens styrning vara tydlig och myndigheterna måste ha den kunskap och det stöd som behövs. 
  
 6.2.3 
  
 Översyn av jämställdhetspolitiken 
  
 Regeringen beslutade den 11 mars 2004 att tillkalla en särskild utredare för att göra en översyn av jämställdhetspolitiken. Till sär- skild utredare utsåg regeringen Sanchez. Utredaren skall utvärdera jämställdhetspolitikens mål, inriktning, organisation och effektivitet samt pröva om de samhällsförändringar, som har skett under den senaste tioårsperioden, medför att jämställdhetspolitiken bör ges en ny inriktning. 
 220 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 Utredaren skall också analysera och identifiera det offentligas roll och uppgifter för att uppnå jämställdhet. Enligt utredarens direktiv påverkas jämställdheten i samhället av en rad faktorer som staten inte, eller enbart i begränsad utsträckning, kan eller bör ha inflytande över. Det är därför angeläget att utredaren identifierar gränserna för det offentligas roll och uppgifter. 
 Dessutom skall utredaren överväga vilka mål som bör gälla för statens insatser i den framtida jämställdhetspolitiken och lämna förslag till sådana mål. Utredaren skall också föreslå resultatindi- katorer som kan användas för att utvärdera om målen uppfylls. Målen skall utgå från analysen av det offentliga åtagandet samt kunna ingå i nuvarande modell för mål- och resultatstyrning och vara verksamhetsanpassade. Förslaget skall utgå från en analys av vilka frågor som i dag och framgent är mest angelägna för jäm- ställdhetspolitiken. 
 Utredaren skall analysera och bedöma hur den nuvarande orga- nisationen för jämställdhetspolitiken fungerar och lämna förslag till den framtida organisationen och inriktningen av jämställdhetsarbe- tet. Utredaren skall redovisa uppdraget till regeringen senast den 1 juni 2005 (dir. 2004:18). 
  
 6.3 
  
 Jämställdhetspolitiken och folkrörelserna 
  
 6.3.1 
  
 Jämställdheten i föreningslivet 
  
 År 2001 inrättades folkrörelsepolitiken som ett eget politikområde i statsbudgeten. Det övergripande målet för folkrörelsepolitiken är att medborgarna skall ha bästa möjliga förutsättningar att bilda och delta i olika typer av folkrörelser och föreningar. Ett av syftena med att politikområdet inrättades var bl.a. behovet av att skapa ett samlat synsätt och agerande från statens sida när det gäller villkor och förutsättningar för föreningslivets verksamheter. 
 Folkrörelsepolitiken omfattar speciella frågor som rör männi- skors möjligheter att organisera sig i folkrörelser, föreningar och liknande sammanslutningar. Den omfattar också villkoren och för- utsättningarna för dessa sammanslutningar. Dessutom omfattar politikområdet regeringens förvaltningsmyndigheters samverkan med föreningslivet samt statistik, forskning och övrig kunskaps- bildning om folkrörelser och övriga föreningslivet. 
 221 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 Inom ramen för folkrörelsepolitiken pågår det ett arbete med att utveckla system och metoder för att framställa statistik och kvali- tativ information som synliggör den verksamhet som dessa folk- rörelser och föreningar bedriver. Exempelvis har SCB på rege- ringens uppdrag undersökt föreningslivet i Sverige (SCB rapport 98, 2003). 
 Studien visar att föreningslivets klasskaraktär består. Högutbild- ade, höginkomsttagare och högre tjänstemän är överrepresenterade nästan överallt, särskilt i fråga om förtroendeposter. Det gäller i synnerhet humanitära organisationer. 
 Studien visar att skillnaderna mellan kvinnors och mäns del- tagande i föreningslivet inte är särskilt stora. Det finns dock skill- nader mellan könen när det gäller aktivitetsmönster. Det är något fler män som är medlemmar i någon organisation. Men männens deltagande sker oftare på högre nivå. De deltar oftare aktivt i före- ningens verksamhet. De har oftare förtroendeuppdrag och fler män talar på möten och påverkar beslut. Undersökningen visar en sär- skilt stark överrepresentation för män i övre medelåldern,  
 45–64 
  år, när det gäller förtroendeuppdrag, aktivt deltagande och personlig agerande i föreningslivet. 
 SCB:s studie visar också att könsuppdelningen består i före- ningslivet. Kvinnor är engagerade inom omsorg, solidaritet, kultur och religion. De är överrepresenterade i humanitära organisationer, patientorganisationer, föräldraföreningar, religiösa organisationer och kulturföreningar. Männen dominerar inom motor, idrott, hobbyföreningar, frivilliga försvarsorganisationer men också inom politiska partier, ordenssällskap och aktieföreningar. 
 I skrivelsen  
 Jämt och ständigt  
 betonar regeringen att SCB- rapportens slutsatser om jämställdhet i föreningslivet är viktig kunskap för att regeringen skall kunna bedriva en folkrörelsepolitik med ett jämställdhetsperspektiv. I skrivelsen anges att förutsätt- ningarna för kvinnors och mäns deltagande på lika villkor inom föreningslivet är en av de frågor som behandlas inom ramen för Folkrörelseforum, som är en formaliserad dialog mellan regeringen och föreningslivet. 
 222 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 6.3.2 
  
 Vem gör vad i folkrörelserna? 
  
 En fråga som man kan ställa sig är om det i definitionen och upp- byggnaden av ideella organisationers mekanismer finns något som bidrar, eller har bidragit, till att utestänga kvinnor och andra grup- per eller som osynliggör eller osynliggjort deras insatser. 
 För att få reflektioner från såväl praktiska erfarenhet av jäm- ställdhetsarbete, som från forskningen, har utredaren anlitat kon- sulten Williams som lämnat ett underlag till utredningen om ojämställdhet bland ideella organisationer. Young menar att det är ett fåtal folkrörelser som bedriver ett aktivt jämställdhetsarbete, trots att jämställdhet, precis som andra jämlikhetsfrågor, skall vara en del i demokratiarbetet. Frågan om jämställdhet uppfattas som en  
 icke-fråga. 
  
 Young anser att många folkrörelser verkar förhålla sig till målen med svenskt jämställdhetsarbete, dvs. att kvinnor och män skall ha lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter, som om dessa mål redan är uppnådda i den egna organisationen. Jämställd- het verkar inte vara en fråga på organisationernas dagordning. Detta trots att det finns forskning och fakta som har synliggjort orättvisor med kön som grund. Hennes erfarenhet är att endast ett fåtal organisationer har sett det som en angelägenhet att skärskåda den egna organisationen utifrån ett genusperspektiv. 
 Ojämlika förhållanden i föreningslivet 
 Forskarna Davis och Taylor har gjort en kunskaps- översikt om frivilligarbete (Stark och Jones, 2000). De beskriver hur frivilligarbete kan vara ett sätt för män att förstärka sina poli- tiska resurser och redan existerande sociala nätverk, medan kvinnor ofta utför arbete som inte innebär direkt inflytande i olika beslut. De menar att frivilligsektorn genomsyras av ojämlika maktrelatio- ner för könen. Den traditionella bilden där engagemang i före- ningslivet ses som ett grundläggande inslag i demokratin och där medborgarna via föreningslivet och frivilligt arbete skaffar sig infly- tande och politiska resurser, stämmer inte. 
 Även den forskning som gjorts av Gardner och Stevens visar att män dominerar frivilligarbetet, men att kvinnors frivilligarbete har ökat under  
 1990-talet. 
  Det skulle i och för sig kunna innebära att frivillighetsarbetet har blivit mer jämställt. Men 
 223 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 enligt forskarna är detta en felaktig bild. Kvinnor återfinns i högre utsträckning än män på platser med mindre makt men med desto större ansvar, exempelvis inom socialt inriktade organisationer. De återfinns också längre ner i beslutshierarkin. 
 Män återfinns framförallt inom idrottsföreningar, men också inom utbildning, ledarskap, styrelseuppdrag och administration. I de socialt inriktade organisationerna ägnar sig kvinnor oftast åt penninginsamling, information och direkta hjälpinsatser. De har funnit att männen gör en mindre insats i tid räknat och att män oftare har styrelseuppdrag än kvinnor (Jeppsson King och Stevens i SOU 1999:84, SOU 1993:82). 
 Liknande slutsatser kommer Zavala och Jones fram till. De beskriver att flera folkrörelser domineras av kvinnor såväl som akti- vister som medlemmar. Det betyder inte att kvinnor har fått större möjligheter att påverka. Enligt forskarna finns det inte någon auto- matik i detta samband, eftersom resultaten samtidigt visar att män sitter på fler styrelseuppdrag än kvinnor, vilket ger män mer makt att påverka beslut inom organisationerna. 
 Denna bild bekräftas av de jämställdhetsmätningar av huruvida talartiden användes om Förbundet Vi Unga har gjort vid två av sina förbundsstämmor. Genomgående syns ett talutrymmesmönster där flickor och unga kvinnor har mindre talutrymme än pojkar och unga män. 2001 års mätning visade att pojkarnas talutrymme var 73 procent och tjejernas 27 procent. 2003 ökade flickornas andel till 40 procent och pojkarnas minskade till 60 procent (Förbundet Vi Unga, 2003). 
 Vi Unga har 2003 också mätt Studieförbundet Vuxenskolans förbundsstämma. Ett liknande mönster syns där 71 procent av tal- tiden upptas av män och 29 procent av kvinnor. Det är således samma könsmönster som känns igen från andra offentliga samman- hang, men som genom aktivt jämställdhetsarbete i en organisation kan förändras. 
 Män talar, kvinnor pratar 
 En rad undersökningar från såväl Sverige som andra västländer visar att män talar mer än kvinnor i offentliga sammanhang. Fördel- ningen av taltid i könsblandade grupper verkar ofta vara att männen talar 2/3 av tiden och kvinnor 1/3. Kvinnor som yttrar sig mer än 
 224 
 SOU 2004:59 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
 en tredjedel av taltiden uppfattas som pratsamma (Dominguez, 1996). 
 En av de få organisationer som har undersökt hur medlemmarna upplever sin egen organisation utifrån kön är Röda korset (Stark, Hamrén 2000, Escobar, Watson, Allen 1997, Hernandez, Mueller, Weiss 1996). I denna undersökning synliggörs organisa- tionens mönster som att männen känner sig välkomna i ledning och styrelse och att de upplever hierarkin i organisationen som både oproblematisk och bekväm. Männens syn på kvinnorna inom organisationen är motsägelsefull. Kvinnorna beskrivs å ena sidan som mjuka och känslomässiga och å andra sidan som elaka och konkurrerande (Stark, Jones, 2000). 
 Precis som männen upplever kvinnorna arbetsfördelningen som typiskt traditionell. Männen bär, fixar, kör och sköter kontakterna utåt. Männen håller i klubban och samlar in pengar. Männen använ- der Röda Korset för karriären. Röda Korset använder kvinnorna för arbete. Männen blir synliga och kvinnorna blir otydliga (Stark, Jones, 2000). 
 Den bild som Davis och Taylor synliggör i sin översikt är att kön är en viktig strukturerande faktor inom Röda Korset. Likaså visar de att den idealiserade frivilliga sfären inte är befriad från maktrelationer. Forskarna menar att det inte är förvånande då samma maktrelationer präglar hela samhället. 
 Deras översikt visar också att kommunernas förhållande till fri- villigorganisationerna skiljer sig beroende på om organisationerna domineras av kvinnor eller män. Mansdominerade organisationer tilldelas mer resurser än kvinnodominerade organisationer. De lyfter också fram att frivillighetssektorn står utanför en överordnad kontroll. Den kan betraktas som en frizon där föreställningar om kvinnor och mäns naturliga egenskaper kan florera fritt. Det speglar och bekräftar förmodligen hur fördelningen av makt mellan könen för tillfället ser ut (Stark, Jones, 2000). 
 I den statliga utredningen  
 Fritid i förändring  
 (SOU 1996:3) beskrev utredaren att folkrörelserna hade blivit institutionaliserade organisationer, som månar om att bevara rådande maktordningar, i stället för att agera utifrån sina samhällsförändrande ideologier. Utredningen pekade på att det inte ansågs som ett demokratiskt problem att kvinnor inte deltog i lika stor utsträckning som män. Det ansågs inte heller vara en uppgift för folkrörelserna och före- ningslivet att påverka en förändring av ojämställdheten. 
 225 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 Utredningen tillade att en del organisationer visserligen hade bedrivit ett eller flera jämställdhetsprojekt. Men det handlade, lik- som övrig traditionell jämställdhetspolitik, oftast om att kvinnor arbetade med jämställdhetsprojektet i ett avgränsat rum vid sidan av den ordinarie verksamheten. 
  
 6.3.3 
  
 Idrotten och jämställdheten 
  
 I regeringens skrivelse  
 Jämt och ständigt  
 (2002/03:140) påpekar regeringen att de jämställdhetspolitiska mål som gäller i dag, inte täcker in alla de aspekter som är relevanta för jämställd- hetspolitiken, t.ex. inom folkrörelsepolitiken och för fördelningen av statsbidrag till de ideella organisationerna. 
 Regeringen betonar att frågorna om jämställdhet skall ha en framskjuten plats inom folkrörelsepolitiken, i såväl de generella som de specifika insatserna på folkrörelseområdet. En specifik del av folkrörelsepolitiken är idrottspolitiken som inrymmer verksam- heter som främjar idrott och motion och bidrar samtidigt till en förbättrad folkhälsa. 
 Regeringen har i olika sammanhang uttalat att en fri och själv- ständig idrottsrörelse bör ges ett aktivt stöd som är inriktat bl.a. på sådana verksamheter som ger lika möjligheter för kvinnor och män. Regeringen pekar på att idrottsrörelsen under senare år har gjort framsteg när det gäller jämställdhet, men att det återstår en hel del att göra innan svensk idrott kan kalla sig jämställd. 
 I skrivelsen nämner regeringen att Riksidrottsförbundet år 2000 fick i uppdrag att, i samverkan med Svenska kommunförbundet, leda ett treårigt projekt vars övergripande syfte är att verka för en rättvis fördelning av samhällets samlade resurser för olika idrotts- verksamheter, såväl inom som utom den organiserade idrotten. Regeringen har dessutom ställt som ett krav för de ytterligare medel som tillförs svensk idrott, att idrottsrörelsen skall satsa mer på flickors idrottande. 
 226 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 6.3.4 
  
 Traditioner med manliga normer 
  
 Utredningen om sociala rörelser (SOU 1993:82) delade in folk- rörelserna i tre kategorier: 
  
 välgörenhet och filantropi 
  
 organisering för rättigheter 
  
 idrotten 
  
 I välgörenhets- och filantropiska rörelser har kvinnor som regel haft en större plats än inom idrotten. Det har sin grund i ett synsätt på kvinnan som den hjälpande, vilket var direkt kopplat till synen på kvinnlighet. Kvinnligheten idealiserades och likhetstecken sattes mellan kvinnlighet och vänlighet, deltagande och tröstande. Det kan ses som ett sätt att få kvinnor att fortsättningsvis engagera sig i och ta ansvar för familj och hem och för de behövande, de som kommit i olycka. Det ansågs vara kvinnans moderliga egenskaper och höga moral som gjorde henne särskilt lämpad att hjälpa de mindre lyckade individerna. Föreställningen om mannens egenska- per gjorde att han fick ansvar för de ekonomiska och politiska angelägenheterna (SOU 1993:82). 
 Folkrörelser som har sin bakgrund i kamp för rättigheter har en historia av organisering av män. Kvinnorna har i de flesta fall först fått komma med i ett senare skede. Här bryter dock fredsrörelsen och frikyrkorörelsen mönstret. Till deras aktiviteter kunde barnen tas med på möten och tillställningar. Detta gjorde att kvinnor hade större praktiska möjligheter att delta (SOU 1993:82). 
 Riktig idrott är manlig idrott 
 Idrotten beskrivs oftast som att den har en stark tradition av man- lighet. Den organiserade till en början endast män. En av förkla- ringarna till den manliga dominansen inom idrotten är att den skall skapa manlig karaktär, generera manlighet och manlig sexualitet. Kvinnor kunde omöjligen tillåtas utöva kroppsövningar genom vil- ken maskulinitet definierades. Kvinnor skulle med andra ord störa den manliga fostran som eftersträvades (Dickerson, 1993). 
 En annan orsak till uteslutningen av kvinnor inom idrotten, var att idrottens expansion sammanföll med tudelningen av arbete och fritid. Kvinnor hade ansvar för hem och familj och de hade lite tid för fritidsaktiviteter (Olofsson, 1989). 
 227 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 Idrotten är fortfarande starkt könsuppdelad. Kvinnorna har vis- serligen ökat sitt deltagande, men maktmässigt har de fortfarande ett begränsat tillträde och riktig idrott förknippas fortfarande i hög grad med manlig idrott (Ljunglöf och Rindlaug, 2003). 
 Ledarskap brukar, liksom idrott, präglas av en stark tradition av manlighet. Fritid, idrott, föreningsliv, militär, näringsliv och politik har starka kopplingar till varandra, inte minst till ledarskap och i slutändan till mannen som norm inom dessa områden (Hanström, 1998). 
 Trots detta beskrivs, enligt Young, ledarskap ofta som köns- neutralt, samtidigt som den manliga dominansen uppfattas som självklar. Om en stark betoning på olikhet mellan könen tillåts, problematiseras inte könskodningen av ledarskap. Detta får konse- kvenser på flera plan för kvinnor i organisationer. Talet om olikhet håller kvinnligheten på plats och på så sätt hotas inte de starka kopplingarna mellan manlighet och ledarskap (Greene, 1996). 
  
 6.3.5 
  
 Könsneutralt tänkande osynliggör kön 
  
 Young framhåller att en organisation, som inte problematiserar kön och makt, med stor sannolikhet omedvetet upprätthåller gamla ojämlika mönster. Hon menar att könsstrukturer finns i alla orga- nisationer. På statistiknivå är könsstrukturen relativt lätt att syna, genom att räkna och sammanställa könsfördelning på antal med- lemmar, de som sitter i styrelsen och de som har de ledande poster- na i organisationen. 
 Hon anser att detta borde vara en miniminivå för alla föreningar. Det är dock svårare att synliggöra mönster och könsstrukturer som finns i organisationen, liksom delaktighet i verksamheten, arbets- uppgifter, inflytande, föreställningar, värderingar och resursfördel- ning. 
 Young pekar på att en del forskare menar att könsordningen går att beskriva i termer av könsstrukturer i organisationer. (Greene, Robinson, Hall 1998). Forskarna menar att en könsstruktur kan beskrivas i tre uttryck för könens åtskillnad: 
  
 1. 
  
 Den faktiska könsfördelning i andel kvinnor respektive män. 
  
 2. 
  
 Fördelningen av arbetsuppgifter (vem som gör vad och tar del av vad) . 
  
 3. 
  
 Fördelning av makt och inflytande mellan kvinnor och män, vilket visar sig i hierarkisk fördelning och chefspositioner. 
  
 228 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 Mannen är norm, kvinnan serverar 
 Enligt Young finns det ett könsneutralt tänkande inom folk- rörelserna som gör att kön inte verkar ha någon relevans eller bety- delse för organisationerna. Osynliggörandet av kön i folkrörelserna kan tänkas ha medverkat till att jämställdhetsarbetet inte anses som en viktig fråga inom den egna organisationen. 
 Det finns en outtalad komplementär könsrollsuppfattning som påverkar folkrörelsernas struktur och form. De könsuppdelande mönstren liknar de privata där mannen är norm och har makten, medan kvinnan sköter marktjänsten och serverar. 
 Föreställningen om könsneutraliteten visas också av forskaren Aguilar i en studie om den moderna organiserade folk- bildningen. Den byggdes i allt väsentligt upp under första halvan av  
 1900-talet 
  och formades i sin grundstruktur enligt en könsneutral princip som med några få undantag fortfarande består. 
 Hon menar också att kvinnorna inom arbetar- och nykterhets- rörelsen trots organisationernas formella könsneutralitet arbetat i det fördolda och inom ramen för ett traditionellt särartsideal. Frikyrkorörelsen skiljer ut sig genom att ge ett större utrymme för kvinnorna (Lucas, 2001). 
 Lucas exemplifierar med bidragsreglerna för folkbildning som ändrades i mitten på  
 1900-talet. 
  Folkbildningsbegreppet vidgades. Men när kvinnorna ville bilda egna studieförbund ansåg folkbild- ningsnämnden, som bestod av 35 män och 1 kvinna, att kvinnorna inte är tillräckligt studieinriktade. Dessa argument mötte bland annat Smith, Sveriges Husmodersförbund och Riksförbundet Sveriges lottakårer. 
 Folkbildningsnämnden ansåg också att det inte heller var bra om kvinnorna skulle bilda flera studieförbund. Lucas påpekar dock att det har startats både kvinnliga studieförbund och kvinnofolk- högskolor, men de har alltid haft problem med att finna finansiärer och verksamheten har oftast blivit kortlivad. Det beror enligt Lucas att kvinnor är den grupp som har minst tillgång till pengar (Lucas, 2002). 
 Lucas visar att studieförbundens medlemsorganisationer visar att medlemsorganisationer nästan helt saknar kvinnoorganisatio- ner. ABF och Studieförbundet vuxenskolan har vardera två poli- tiska kvinnoförbund i sina respektive förteckningar över medlems- organisationer. I Nykterhetens Bildningsverksamhet, NBV finns 
 229 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 en kvinnoorganisation, i Sensus finns tre, övriga studieförbund sak- nar kvinnoorganisationer. 
 Lucas drar två slutsatser, den ena är att kvinnornas möjlig- heter att påverka och styra verksamheten åt ett håll som inte överensstämmer med männens önskemål varit begränsade. 
 Det andra handlar om att alternativa strategier som utvecklats för att tillgodose behov som inte inordnats under de etablerade folkbildningsorganisationernas paraply per definition inte räknats som folkbildning (Lucas i SOU 2004:30). 
  
 6.3.6 
  
 Diskrimineringslagstiftning 
  
 Det finns i dag ett skydd mot könsdiskriminering inom arbetslivet och högskolan. På övriga områden saknas ett skydd mot diskrimi- nering på grund av kön. Lagen (2003:307) om förbud mot disk- riminering omfattar diskrimineringsgrunderna etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning eller funk- tionshinder. 
 Regeringen har tillsatt en parlamentarisk kommitté som bl.a. skall överväga en gemensam lagstiftning mot diskriminering. För- slag ska lämnas senast den l juli 2005. Kommittén skall lämna ett delbetänkande senast den 3 maj 2004, som bl.a. behandlar hur EU:s likabehandlingsdirektiv om förbud mot könsdiskriminering skall genomföras. 
 En särskild utredare har fått regeringens uppdrag att lämna för- slag till regler för att motverka diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell lägg- ning och funktionshinder samt annan kränkande behandling inom skolväsendet. Förslag i denna del lämnades i maj 2004. 
 Det arbete med skydd mot könsdiskriminering, som pågår i olika utredningar, är främst ett individskydd. Det tar inte sikte på om och hur organisationer som uppbär statligt bidrag kan åläggas att främja jämställdhet. Regeringen har i två olika nationella handlings- planer aviserat att man skall utreda möjligheterna att kombinera statliga anslag, bidrag m.m. med villkor som förbjuder diskrimine- ring. Någon sådan utredning har emellertid ännu inte initierats. 
 230 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 6.3.7 
  
 Frivillig jämställdhetsmärkning 
  
 Kvinnomaktutredningen föreslog i sitt slutbetänkande  
 Ty makten är din  
 (SOU 1998:6) att ett system för jämställdhetsmärkning av företag och organisationer skulle prövas. Utredningen ansåg att underlag för ett sådant beslut fanns i rapporten  
 Jämställdhetsmärk- ning – Konsumentmakt för ett jämställt samhälle  
 (Ds 1998:49). 
 Utredningen om frivillig jämställdhetsmärkning av produkter och tjänster (FRIJA) presenterade 2002 slutbetänkandet  
 Märk – värdig jämställdhet  
 (SOU 2002:30). Utredningens slutbetänkande har remissbehandlats. Med anledning av remissvaren kommer enligt regeringens skrivelse  
 Jämt och ständigt  
 (2002/03:140) en inter- departemental arbetsgrupp att tillsättas för att bereda utredningens förslag. 
  
 6.4 
  
 Om kvinnor och män i civilsamhället 
  
 6.4.1 
  
 Civilsamhället ur ett genusperspektiv 
  
 För att få en djupare analys av jämställdheten i folkrörelser och föreningsliv anlitade utredaren Sköndalsinstitutet, genom dess forskare Murray. Till utredaren har överlämnats ett underlag författat av forskaren Brown med titeln Kvinnor och män i civilsamhället. Detta bygger till viss del på en rapport med titeln  
 Miller och civilt samhälle  
 som Sköndalsinstitutet har utarbetat för Socialstyrelsen under 2004. 
 Jeppsson Grassmans underlag bygger på de tre befolknings- undersökningar som hon genomförde tillsammans med Stevens 1992, 1994 och  
 1998–99. 
  I underlaget utforskar hon bestämnings- faktorer för, omfattning av och inriktning på kvinnors och mäns engagemang inom delar av civilsamhället, med fokus på könsrolls- mönster. Hon försöker att tolka och förstå dessa – inriktning, innebörd och konsekvenser – ur ett genusperspektiv. 
 Ny syn på civilsamhället nödvändig 
 Enligt Gardner har begreppet civilsamhälle inte någon entydig definition (Lorentzen 1999; Trägårdh, 1999). Civilsamhället avser som regel en speciell sfär i samhället där aktiviteter av en viss karaktär pågår. Men det kan också vara en beteckning för med- 
 231 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 borgerliga förhållningssätt och handlingar. Oavlönat frivilligt arbe- te i föreningslivet brukar anses vara ett uttryck för sådana hand- lingar. Föreningarna och deras aktiviteter brukar ofta ses som kär- nan i civilsamhället. 
 Jeppsson Grassman argumenterar dock för en definition som också inkluderar verksamhet och engagemang utanför det organise- rade föreningslivet, såsom informella hjälpformer, anhöriginsatser, och engagemang i sociala nätverk av en viss kontinuitet. Där- igenom får civilsamhället delvis andra kännetecken och uttrycks- former med en annan könsordning än om det bara antas omfatta föreningslivet. I detta ligger också att formerna för medborgarnas engagemang kommer att variera. 
 Hon menar att civilsamhället har analyserats ur ett genus- perspektiv i mindre utsträckning än andra delar av samhällslivet. En problematisering av civilsamhället ur ett sådant perspektiv är ange- läget, inte minst på grund av den tendens till idyllisering av relatio- nerna inom denna sfär som förekommer i många texter. Genom att anlägga ett sådant perspektiv kan den maktordning friläggas som bygger på sociala könskonstruktioner kring män och kvinnor och deras engagemang i civilsamhället. 
 Hennes första fråga gäller det som anses vara det centrala i civil- samhället, nämligen föreningslivet, och omfattningen av kvinnors och mäns frivilliga insatser. Med frivilliga insatser avses det oav- lönade arbete som utförs under organiserade former och på ideell grund. Som regel har det sin anknytning till föreningslivet. Men frivilligt arbete kan också ha en anknytning till offentlig sektor. Kopplingar görs därefter till deltagande i informella nätverk. 
  
 6.4.2 
  
 Frivilliga insatser som resurs för makt och inflytande 
  
 Jeppsson Grassman ställer frågan om det egentligen är bra med omfattande frivilligarbete. Är det ett uttryck för styrka eller under- ordning? Hon menar att det sannolikt beror på vilket perspektiv man anlägger och vilka aspekter man synliggör. En springande punkt är om det har särskilda betydelser och ger resurser till individer och/eller kollektiv. 
 En annan central fråga är om frivilligarbetet ersätter avlönat arbete som samhället inte har råd med. Såväl politiker som forskare har under decennier samfällt framhållit föreningslivets särskilda 
 232 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 betydelse för individuell och kollektiv styrka och makt samt för demokratin och under senare år för välfärd och för socialt kapital. 
 Samtidigt har röster höjts för att just påtala risken för att oavlö- nat frivilligarbete skulle kunna ersätta och kompensera för even- tuella nedskärningar i välfärden. Hon menar att det som ger sam- hällsvinster inte nödvändigtvis behöver gynna enskilda individer eller särskilda grupper av frivilligt aktiva. 
 Hon pekar på att i Sverige har människors engagemang i före- ningslivet av tradition setts som ett grundläggande inslag i, och förutsättning för, en fungerande demokrati. Via föreningslivet får individen en kanal för att utöva politiskt medborgarskap. Samtidigt är föreningslivet en demokratiskola där demokratiska värderingar och arbetssätt lärs in och reproduceras. 
 Hon menar att föreningsengagemang och rätten till förenings- deltagande har uppfattats som resurser genom vilka individen kan påverka sin egen och andras situation och den demokratiska pro- cessen. Det är de politiska föreningarna som främst stått i fokus för intresset. Ur detta perspektiv blir en stor omfattning av frivillig- arbete en indikator på livaktiga demokratiska processer och med- borgarnas inflytande. 
 Ur resursperspektivet blir det därför intressant att studera vilka grupper som har dessa resurser och om vissa föreningstyper, lik- som vissa typer av engagemang, ger mer resurser än andra och hur maktordningen – i synnerhet könsordningen – ser ut. 
  
 6.4.3 
  
 Frivilliga insatser som socialt kapital 
  
 Enligt Gardner ger föreningslivet också möjlighet till tillhörighet, sociala relationer och nätverk. Hon anser att inget ut- tryck har fått starkare nyhetsvärde och genomslag inom samhälls- vetenskapen under  
 1990-talet 
  än begreppet socialt kapital. 
 Hon menar att medborgarengagemang både kan generera och vara uttryck för socialt kapital. Civilsamhällets sammanslutningar ger individen möjlighet att delta och vara med och bygga nätverk, som kan komma att utgöra ett slags kapital av relationer. Nyckel- begrepp blir nätverk och medlemskap, men också tillhörighet. Det senare inbegriper också sin motsats. Tillhörighet för några innebär som regel utanförskap för andra. Ur det perspektivet är omfattande frivilligt arbete uttryck för ett starkt socialt kapital om det är 
 233 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 knutet till ett sammanhang av medlemskap, nätverk och kollektivt agerande. 
 Enligt Gardner är frågan om genus och socialt kapital hittills ett relativt outforskat område. Centrala frågor är vilka mönster av socialt kapital som är kännetecknande för kvinnor och män. Hur skiljer de sig åt, inte bara i omfattning utan också dess inre struktur? Vilken roll spelar det sociala kapitalet för att för- verkliga ett aktivt medborgarskap? 
  
 6.4.4 
  
 Frivilligsektorn som serviceproducent av välfärdstjänster 
  
 Jeppsson King menar att ett utmärkande drag under 1990- talet har varit ett starkt ökande intresse för föreningslivets, fri- villigsektorns, aktiviteter ur ett välfärdsperspektiv. Det är emeller- tid inte så mycket den välfärd som eventuellt genereras genom socialt kapital som det är fråga om. Det handlar istället om fri- villigsektorn som tänkbar serviceproducent av välfärdstjänster. Det har inneburit att det sociala frivilligarbetet har kommit i fokus. 
 Hon menar att det har skett en förskjutning från aktivt med- lemskap till frivilligt arbete, med betoning på arbete (Jeppsson Grassman 1993, 1998). Även om en honnörsutsaga har varit att frivilligt arbete skall fungera som ett komplement till avlönat arbete, har det i praktiken funnits ett underförstått intresse i vad mån frivilliga kan ersätta avlönad personal. Det gäller åtminstone i någon mån inom områden där successiva nedskärningar har gjorts. 
 Hon menar att det här perspektivet underförstår en instrumen- tell syn på medborgarengagemanget. Det är inte i första hand de medborgare som är aktiva som får tillgång till resurser. Det viktiga är att de själva förväntas ge resurser. Det blir också intressant att ta del av hur mycket reservkapacitet som finns hos medborgarna. Frivilligt arbete kommer ur detta perspektiv ofta att betraktas som istället för lönearbete. De politiska förväntningarna har riktats mot dem som antas kunna arbeta frivilligt för att kompensera för det lönearbete de inte har. Det gäller exempelvis pensionärer, arbetslösa och, i den mån de finns kvar, hemmafruar (Jeppsson Grassman, 1998). 
 Det är således det sociala frivilligarbetet som tilldrar sig mest intresse. Diskussionen om detta må vara könsneutral. Men enligt Gardner underförstås ofta att det handlar om kvinnors 
 234 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 oavlönade insatser. Ur det perspektivet blir ett omfattande socialt frivilligarbete ideologiskt mångtydigt. Vissa betraktar det som tecken på ett vitalt, omhändertagande civilsamhälle. Andra ser det omfattande sociala frivilligarbetet som ett talande uttryck för den offentliga sektorns svaghet, kris eller liknande. Därmed ställs genus- frågan på sin spets. Frivilligarbetet beskrivs ibland i detta samman- hang som en kvinnofälla. 
  
 6.4.5 
  
 Olika föreningsvärldar 
  
 Jeppsson King har funnit att män och kvinnor är aktiva delvis i samma slags föreningar. Ingen typ av förening engagerar fler fri- villiga än idrottsföreningarna. Det gäller för både män och kvinnor. Samma mönster såg hon 1992 (Jeppsson Grassman, 1993). Men männen är dubbelt så ofta aktiva som kvinnorna i dessa föreningar. Mycket av männens engagemang är samlat just i idrottsföreningar. 
 På andra plats kommer, för båda könen, kulturföreningar. Både män och kvinnor är dessutom frivilligt aktiva i fackföreningar. Kvinnor är aktiva något oftare än män. Ser man till det totala mönstret av engagemang i de 32 föreningstyper, som deras studie omfattade, framstår det emellertid som klart att kvinnorna har betydligt större bredd på sitt frivilliga engagemang jämfört med männen. 
 Visserligen är frivilligt aktiva män och kvinnor i genomsnitt engagerade i lika många föreningar; 1,8 respektive 1,7 föreningar. Men medan männen är engagerade i fler föreningar av samma typ, är många kvinnor aktiva i alla möjliga föreningstyper. Det gäller också sådana där männen är i minoritet. Det gäller humanitära föreningar, kyrkan, föräldraföreningar, handikappföreningar, som alla är arenor för kvinnors insatser. 
 Det är också inom dessa typer av föreningar, som med en vid definition brukar benämnas som socialt inriktade föreningar, som kvinnorna har ökat sitt engagemang under  
 1990-talet. 
  Samtidigt som kvinnorna har ökat sitt frivilliga engagemang och breddat det, har det till viss del skett en ökad uppdelning eller en tendens till särskiljande, mellan män och kvinnor under  
 1990-talet. 
  Jeppsson Grassman är inte helt klara över hur detta skall tolkas. Det gäller inte minst när man ställer inriktningens mönster mot inriktningen på kvinnors och mäns insatser i föreningslivet, dvs. vad de gör. 
 235 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 Vem är frivillig och med vad? 
 Jeppsson Grassman och Stevens gjorde inom 1998 års befolk- ningsstudie en kartläggning av vad frivilligt aktiva medborgare huvudsakligen ägnar sig åt för slags insatser. Hon ställer frågan om insatserna i frivilligsektorn har ett kön. Har män och kvinnor olika slags uppdrag i föreningslivet? Utför de olika slags frivillig- insatser? Utgör detta en indikator på en könsordning som kan över- sättas som maktordningen? 
 Enligt Gardner är det otvetydigt så att män domine- rar de typer av insatser som ger möjlighet till makt, påverkan och inflytande. Den första insatstypen som avses är utbildning. Enga- gemang i träning och utbildning ger specifika möjligheter till på- verkan både utåt och inåt i organisationen. Detta slag av insatser är nästan dubbelt så vanlig bland män som bland kvinnor. Det statis- tiska sambandet mellan kön och utbildningsuppdrag är mycket starkt. 
 Till detta kommer styrelsearbete, som är själva navet i före- ningens påverkans- och styrningsarbete. Kvinnor är i minoritet när det gäller styrelseuppdrag. Det gäller inom idrottsföreningar och även inom socialt inriktade föreningar. Där är skillnaderna mellan män och kvinnor allra störst. Det betyder att de organisationer, som har en majoritet av kvinnor, i större utsträckning än många andra organisationstyper styrs av män. 
 Vid sidan av ålder, har ingen annan faktor så stark genomslags- kraft som just kön när det gäller engagemang i styrelseuppdrag. Bland  
 16–24-åringar 
  är mönstret för styrelseuppdrag jämställt mellan könen. Därefter drar männen ifrån. Inte inom någon annan åldersgrupp är männen starkare överrepresenterade än i ålders- gruppen  
 45–59 
  år, den åldersgrupp inom vilken frivilligarbete totalt sett också är vanligast. 
 I administrativa uppgifter, som i undersökningen exemplifieras som administration och andra praktiska insatser såsom städning och kaffekokning etc., dominerar kvinnorna – särskilt inom idrotten. 
 Andelen frivilliga, det gäller såväl kvinnor som män, som uppger att de utför andra insatser av oklassificerat slag har ökat påtagligt under  
 1990-talet. 
  I undersökningen är de 17 procent. Insatserna handlar om mer eller mindre informella insatser i det formaliserade föreningslivets utkanter (se vidare Jeppsson Grassman  Stevens, 1999). Dessutom är de av mer eller mindre tillfällig karaktär. 
 236 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 Men även här ser Gardner ett konventionellt köns- mönster. Medan kvinnorna uppger att deras insatser har bestått av att tvätta kläder åt ishockeylag, sticka kläder för att skänka till Röda korset eller ställa upp som frivillig kraft på någon basar eller liknande, är det vanligare att männen har hoppat in som domare på idrottsevenemang, varit tävlingsvärdar eller bidragit ideellt med underhållning i något föreningssammanhang. 
  
 6.4.6 
  
 Resursstarka män – och ännu starkare kvinnor? 
  
 Vilka är då de män och kvinnor som engagerar sig i frivilligt arbete? Enligt Gardner är ett generellt mönster att det i någon mån är socioekonomiskt – och framförallt utbildningsmässigt resurs- starka grupper – som är överrepresenterade bland de frivilliga i föreningslivet. Det är fråga om grupper som  
 har  
 resurser och som genom sitt föreningsengagemang  
 får  
 resurser. 
 Enligt Gardner har detta mönster bestått och till och med förstärkts under  
 1990-talet. 
  Men det är inte främst männen som har en bakgrund av resursstyrka, medan de frivilligt aktiva kvinnorna rekryteras från mindre resursstarka grupper, det är snarare tvärtom – det socioekonomiska mönstret gäller i högre grad kvinnorna än männen. 
 Idrottsföreningarna, som drar till sig så många manliga aktiva, rekryterar frivilliga på bredare bas, från grupper med olika utbild- ningsbakgrund, inkomstnivå etc., än vad socialt inriktade före- ningar där många kvinnor är aktiva gör. Generellt sett är hög utbildning en betydligt viktigare förklaringsfaktor för frivilligt engagemang för kvinnorna än för männen. 
 Samma sak gäller, om än något mindre tydligt, för socioekono- miska resurser i allmänhet. Det betyder, enligt Gardner, att det i föreningslivet finns många resursstarka kvinnor. Ändå tycks resultatet bli den könshierarki som har beskrivits i tidigare avsnitt. 
 Hon menar att könsmönstret är betydligt viktigare än socio- ekonomiska förklaringar som förklaring till vad män respektive kvinnor utför för typ av frivilligt arbete. Det makt- och resurs- perspektiv på föreningsengagemanget som traditionellt brukar an- läggas i tolkning av medborgaraktiviteter, kompliceras och prob- lematiseras genom dessa resultat. Om föreningslivet dessutom är att betrakta som en demokratiskola, med betoning på skola, är 
 237 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 frågan hur den rådande könsordningen påverkar vad som faktiskt lärs in, till exempel av yngre kvinnor som engagerar sig frivilligt. 
  
 6.4.7 
  
 Nätverk och det sociala kapitalets könsmönster 
  
 Jeppsson King menar att alla beslut sannolikt inte fattas i före- ningens styrelse. Inflytande och påverkan kan också ta sig andra uttrycksformer. Kvinnorna i Sverige har ökat sitt frivilliga engage- mang under  
 1990-talet 
  och engagemanget har breddats. Hon menar att hypotesen om socialt kapital sätter ljuset på mer mång- facetterade och indirekta mekanismer för hur inflytande och age- rande möjliggörs. Om medborgarengagemanget genererar socialt kapital, som exempelvis Alvarado (1993, 2000) hävdar, tycks det som om kvinnorna på ett mer differentierat sätt än män bidrar till detta. Kvinnor har nätverk, skapar nätverk och kopplingen mellan föreningsengagemanget och nätverksskapande är tydligare för kvinnorna än för männen. 
 I den befolkningsstudie som Gardner och Stevens gjorde 1998 kartlades förekomsten av informella nätverk av en viss typ. Det gällde informella nätverk med någon kontinuitet. Det var fråga om nätverk där minst tre personer regelbundet gjorde något tillsammans utanför någon organisatorisk ram. Det betydde att familjerelationer och enskilda vänskapsrelationer inte innefattades i definitionen. De ville få en bild av om man regelbundet ingår och deltar i ett eller flera sådana nätverk. De tog också reda på vad nät- verken i så fall gick ut på, vad deltagarna samlades kring. 
 Studien visade att 35 procent av befolkningen ingick i minst ett sådant nätverk och att 13 procent ingick i två eller flera nätverk. Det betyder att nästan hälften av den svenska befolkningen tillhör den typ av nätverk som kan antas fungera som länkar vid byggandet av socialt kapital. De fann dock att skillnaderna generellt sett är ganska små mellan män och kvinnor på det här området. Kvinnorna deltar i något större utsträckning i nätverk än män. 
 De fann att inriktningen på nätverken speglar både vår tids fri- tidssysselsättningar och karaktäristiska könsskillnader. 
  
 Både män och kvinnor ingår i nätverk där man träffas för att motionera tillsammans. 
  
 Män spelar innebandy, bowlar, fiskar eller liknande. 
  
 Kvinnor träffas och rider tillsammans eller går på vattengymna- stik. 
  
 238 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 Män samlas kring vinprovning och dataspel. 
  
 Kvinnor tycks oftare spela bridge, ha tjejmiddagar eller syjunta. 
  
 Olika syn på poängen med nätverk 
 De fann att möjligheterna till den kontinuitet och gemenskap, som nätverken ger för såväl kvinnor som män, torde vara likartade. Inte desto mindre beskriver män och kvinnor vinsten eller poängen med nätverk på något varierande sätt. Medan män ofta beskriver syftet som inriktat på att göra något tillsammans, dvs. något slags produktion, beskriver kvinnor det viktigaste syftet som att vara tillsammans. Oavsett det konkreta syfte med att komma samman är det ändå att träffas som är det viktigaste. Detta ger positiva upplevelser, ett stöd och ett välbefinnande som oftare finns mer konkret beskrivet i kvinnornas svar än i männens. 
 Men, utöver dessa betydelser, är frågan om nätverken leder till medborgaraktivitet i vidare bemärkelse och i enlighet med de hur socialt kapital skapas. Enligt Gardner finns det stöd för detta i studiens resultat. Medborgare som har tillgång till nätverk är också i större utsträckning än övriga engagerade i frivilligt arbete. Ju mer tid man ägnar åt frivilliga insatser, desto mer tillgång har man också till informella nätverk. 
 Jeppsson Grassman och Holden slutsats är att medborgarnas olika aktiviteter tycks ha en koppling till varandra. Det kan tolkas som att tillgång på nätverk utgör en resurs och ett personligt socialt kapital. Som sådant ökar det sannolikheten för förenings- engagemang i frivilligt arbete, precis som andra resurser, exempel- vis utbildning. Omvänt kan föreningslivet utgöra en arena utifrån vilken nätverk skapas som individen kan delta i. Hur man än ser det, tycks sålunda medborgerliga resurser, handlingar och uttrycks- former vara kopplade till varandra på ett mångfacetterat sätt. 
 En fördjupad analys visar emellertid att det här mönstret främst gäller för kvinnorna. Enligt Gardner är kopplingen mellan frivilligt arbete och tillgång till informella nätverk starkare för kvinnor än för män. Det betyder att de kvinnor som är frivilligt aktiva i betydligt större utsträckning deltar i nätverk än de kvinnor som inte är frivilligt aktiva. För män tycks nätverken i mindre utsträckning ha denna innebörd. 
 Jeppsson Grassman tolkar detta som att kvinnor behöver stöd i nätverk för att uppnå positioner för inflytande i föreningar och för 
 239 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 att få en förankring på olika slags arenor. Detta är viktigare för kvinnors positioner än för män. Hon finner detta något över- raskande, eftersom man kanske snarast förväntar sig att framför allt män drar nytta av de sociala nätverkens instrumentella värden. 
 Omvänt kan man säga att kvinnor, som har uppnått en position i föreningslivet, i sin tur är med och skapar nätverk i samhället. Hur man än ser det förefaller det enligt Gardner som om kvinnor tydligare än vad som gäller för män illustrerar tesen om hur socialt kapital genereras i samhället – med bryggor mellan det individuella kapitalet och det samhälleliga. Resultaten kan framstå som överraskande, inte minst med tanke på den schablonbild som ofta förekommer. 
  
 6.4.8 
  
 Civilsamhället som kvinnofälla 
  
 Gardner frågar sig hur man skall förstå den samlade bilden av det socialt inriktade frivilligarbetet i Sverige och de skill- nader mellan kvinnor och män som de har kunnat konstatera. Utgör socialt medborgarengagemang ett slags reservkapacitet, som dessutom främst består av kvinnor? Kan man från resultaten dra slutsatsen att frivilligarbete går att förstå som en kvinnofälla och att det fungerar som en ersättning? 
 Hon menar att det sammantaget verkar som om kvinnor inte bara har ett aktivare frivilligt engagemang inom det sociala området än män – kvinnor har också distanserat sig i förhållande till män inom detta område under  
 1990-talet. 
  Den attitydmätning som gjor- des i befolkningsstudien visar att kvinnor i större utsträckning ser det frivilliga arbetet som en ersättning för nedskärningar i om- sorgen. 
 Enligt Gardner är det mycket troligt att kvinnors fri- villiga engagemang är ett svar på den situation av behov och sociala nedskärningar som de iakttar och ofta är närmare än männen. Men resultaten tyder inte på att deras engagemang har formen av regelrätt hjälp- och omsorgsarbete i föreningars regi. Det är alltså svårt att tala om ersättning i en konkret bemärkelse. Insatserna har inte ökat under  
 1990-talet. 
  Det frivilliga arbetet kan fungera som en kvinnofälla, men i så fall på ett mer subtilt och mångtydigt sätt. 
 240 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 Frivilligt socialt arbete upplevs positivt 
 Jeppsson Grassman har funnit att många människor beskriver sitt frivilliga sociala arbete i mycket positiva termer. Det gäller inte minst de som aktivt väljer att engagera sig frivilligt arbete när de pensionerats, som just en ersättning för det tidigare förvärvs- arbetet. Den grupp som under  
 1990-talet 
  har ökat sitt frivilliga arbete är de yngre kvinnliga pensionärerna i åldrarna 65 till 74 år. Det frivilliga arbetet sker främst inom socialt inriktade organisa- tioner. 
 Här kan man enligt Gardner tala om ersättning och om en grupp som kan tänkas ha en reservkapacitet och kanske i större utsträckning kan tänka sig att engagera sig i frivilligt arbete. Det finns ett starkt mönster av kumulativitet, såväl bland kvinnor som bland män. Hennes slutsats är att de som redan är aktiva på olika arenor, genom arbete och genom barn och med tillgång till nätverk etc., i större utsträckning är frivilligt aktiva än övriga. Det gängse mönstret i svenskt föreningsliv är inte att välja frivilligarbete istället för avlönat förvärvsarbete. 
 Hennes avsikt med underlaget har varit att med hjälp av olika tolkningsraster synliggöra kvinnors och mäns engagemang i civil- samhället, med fokus på könsskiljande mönster. De varierande perspektiven får olika mönster och gestaltningar att framträda. Hon menar att resultatet blir en sammansatt och delvis ganska motsägelsefull bild av engagemangets genusordning. 
 Ett viktigt konstaterande som hon gör är att män dominerar inom de insatstyper som ger möjlighet till makt och påverkan. Men hon anser att det ändå inte går att reducera alla de iakttagna mönst- ren till en enkel könshierarki. Engagemanget i civilsamhället har inte heller någon entydig innebörd. Det kan tolkas som uttryck för resurser för makt, inflytande och socialt kapital men också som hjälpgivande i form av ersättning för bortrationaliserade välfärds- tjänster. 
 Hur det skall förstås beror på vilket perspektiv man anlägger, men också i hög grad på vilka delar eller aspekter av engagemanget i civilsamhället som man fokuserar på. Detta betyder att det inte finns något enkelt svar på frågan om omfattande frivilligt arbete i sig är bra eller dåligt, eller om frivilligt arbete är tecken på styr- ka och makt eller underordning och svaghet. 
 241 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 6.5 
  
 Jämställdhetskrav och redovisning vid statlig bidragsgivning till ideella organisationer 
  
 6.5.1 
  
 Genomförandet av undersökningen 
  
 Utredaren har tidigare i detta kapitel redovisat Riksdagens mål att jämställdhet skall genomsyra hela samhället. Enligt direktiven skall utredaren undersöka vilka krav avseende jämställdhet som ställs generellt på folkrörelser och föreningar för att de skall få statliga bidrag. 
 Utredaren har i en undersökning studerat och jämfört de statliga krav som ställs för att en ideell organisation skall kunna få bidrag, samt vilken redovisning som sker ur ett jämställdhetsperspektiv. Utredaren har även studerat vilka övriga bedömningar kring jäm- ställdhet som sker vid bidragsgivning av statliga medel till ideella organisationer. 
 Undersökning genomfördes under januari 2004 i samband med undersökningen av bidragsfördelningen till ideella organisationer, som redovisas i kapitel 4. Begreppsförklaringar, bortfall m.m. kring undersökningen finns därför redovisade i ovannämnda kapitel. Ut- redaren gav i detta sammanhang också handläggare Harris att genomföra en enkät till alla landsting och regioner. 
 Utöver vad som redovisas i kapitel 4 vad gäller vissa oklarheter i svaren vill utredaren uppmärksamma på att det är skillnad mellan könsfördelning och jämställdhetsperspektiv, vilket ibland har blivit en sammanblandning från de bidragsgivare som har svarat. Jäm- ställdhet är ett begrepp som beskriver relationen mellan kvinnor och män. Könsuppdelad statistik innebär att den statistik som begärs in är uppdelad på kvinnor och män. 
  
 6.5.2 
  
 Undersökningens frågeställningar 
  
 Utredarens undersökning baseras på fyra frågeställningar kring den statliga bidragsfördelningen. Frågorna har rört medlems- och köns- uppdelad statistik och om det finns krav, bedömningar eller redo- visningar kring jämställdhet i samband med den statliga bidrags- givningen. Frågeställningarna kring medlems- och könsuppdelad statistik har redovisas i ett tidigare kapitel. I detta kapitel redovisas följande två frågeställningar; 
 Finns det något/några jämställdhetskrav i bidraget? I så fall, vilka krav ställs? 
 242 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 Sker det någon annan form av bedömning/redovisning för att synliggöra jämställdhetsfrågan i fördelning av bidraget till organisa- tioner? 
 I undersökningen ingår svar från samma 25 bidragsgivare som redovisats i kapitel 4, sammanlagt 66 olika bidragstyper. Där redo- visas också vilka bidragsmottagare som har lämnat ett svar men som inte har svarat på de frågor som undersökningen ställde. Några bidragsgivare har tolkat frågorna som att de inte alls berör det bidrag som de fördelar. 
 25 bidragsgivare ingår i redovisningen. De fördelar 28 organisa- tionsbidrag, 20 verksamhetsbidrag, 4 uppdragsersättningsbidrag samt 14 projektbidrag. I tabellen nedan redovisas vilken bidragsgivare som handlägger ansökningarna och vilka typer av organisationer som är bidragsmottagare. 
  
 Bidragsgivare 
  
 Bidragsmottagare 
  
 Arbetsmarknadsstyrelsen 
  
 Medel för anordnande av utbildning för 
  
 arbetslösa inom ramen för aktivitetsgarantin 
  
 Brottsoffersmyndigheten 
 Folkbildningsrådet 
 Försvarsmakten, högkvarteret och Krisberedskapsmyndigheten, KBM 
 Integrationsverket 
 Justitiedepartementet, regeringen 
 Konsumentverket, KO 
 Kriminalvårdsstyrelsen 
 Myndigheten för skolutveckling 
 Medel till brottsofferinriktade projekt 
 Folkhögskolor och studieförbund 
 Frivilliga försvarsorganisationer 
 Organisationer som främjar integration 
 Kvinnoorganisationer 
 Organisationer som driver konsumentprojekt 
 Bidrag till frivilligorganisationer inom kriminalvårdens område 
 Vissa organisationer, elev- och föräldrarorganisationer m.fl. 
 Naturvårdsverket 
 Naturvårdsverket, Friluftsrådet 
 Verket för näringslivsutveckling, NUTEK 
 Riksantikvarieämbetet 
 Riksdagens partinämnd 
 Rikspolisstyrelsen 
 Samarbetsnämnden för statsbidrag till trossamfund, Kulturdepartementet 
 Sida 
 Ideella miljöorganisationer 
 Friluftsorganisationer, BakerMedel till organisationer som arbetar med entreprenörsfrämjande och eller företagsfrämjande åtgärder 
 Arbetslivsmuseer, Kulturmiljö, kulturmiljövård 
 Partistöd till de politiska förbunden 
 Nationella nätverk inom polisen 
 Trossamfund 
 Enskilda organisationer för biståndsverksamhet 
 243 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 forts. Bidragsgivare 
  
 forts. Bidragsmottagare 
  
 Socialstyrelsen 
  
 Org. inom det sociala området 
  
 Pensionärsorganisationer 
  
 Handikapporganisationer 
  
 Statens Folkhälsoinstitut 
  
 CAN 
  
 Föräldrarföreningen spädbarnsdöd 
  
 Adamsarbete 
  
 Homosexuellas org. 
  
 Org. som bedriver ett hälsofrämjande arbete 
  
 Tobaksförebyggande åtgärder 
  
 Statens kulturråd 
  
 Centrala amatörorganisationer m.fl. 
  
 Statens nämnd för internationella 
  
 Auktoriserade adoptionsorganisationer 
  
 adoptionsfrågor (NIA) 
  
 Svenska Institutet 
  
 Riksförbundet Sverigekontakt 
  
 Sveriges Riksidrottsförbund (RF) 
  
 Specialidrottsförbunden (SF) 
  
 Distriktsförbunden (DF) 
  
 Ungdomsstyrelsen 
  
 Ungdomsorganisationer, 
  
 Landsrådet för SverigesUngdomsorg. (LSU) 
  
 Centrum för internationellt ungdomsutbyte 
  
 (CIU) 
  
 Utrikesdepartementet 
  
 Föreningen Norden 
  
 6.5.3 
  
 Bidragsgivare som uppger att krav, redovisning eller bedömning sker utifrån ett jämställdhetsperspektiv 
  
 Underlaget för utredarens redovisning över jämställdhetsperspek- tivet vid den statliga bidragsgivningen utgörs av bidragsgivarnas svar på frågeställningarna kring krav, redovisningar och bedöm- ningar. I detta avsnitt presenteras bidragstyperna per bidragsgivare och typ av bidragsmottagare. Det sker inte någon närmare presen- tation över vilka enskilda bidragsmottagare som finns inom respek- tive bidragstyp. Det bör dock nämnas att en del organisationer kan finnas redovisade under flera olika bidragstyper beroende på orga- nisationernas inriktning. 
 Nedan redovisas hur bidragsgivarna fördelar bidragstyperna utifrån ett jämställdhetsperspektiv. I det första avsnittet finns de bidragsgivare och bidragstyper som redovisat någon form av jäm- ställdhetsperspektiv vid bidragsgivning. I det efterföljande avsnittet redovisas de bidragsgivare och bidragstyper som svarat nej på fråge- ställningarna kring krav, redovisningar och bedömningar. En och 
 244 
 SOU 2004:59 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
 samma bidragsgivare kan redovisas i båda avsnitten beroende på hur respektive bidragstyp fördelas utifrån jämställdhetsperspek- tivet. 
 I tabellerna redovisas bidragsmottagare samt inriktningen av bidraget. Med bidragets inriktning menas vilken typ av bidrag det är, antalet medlemmar och antalet organisationer som har beviljats bidraget etc. Vidare redovisas bidragets storlek, där beloppet fram- går genom bidragsgivarnas egna redovisningar angående jämställd- het. 
 I tabellerna redovisas också andel kvinnor i de organisationer som får bidrag samt vilka krav om jämställdhet som ställs vid bidragsgivningen. I tabellerna redovisas dessutom vilka bedöm- ningar eller andra redovisningar som sker vid bidragsgivningen. 
 Utredaren är medveten om att redovisningen av det stöd som fördelas inte är fullständig, men ett flertal exempel ges. Efter tabel- len redovisas bidragsgivarnas egna beskrivning av vilka krav, redo- visningar eller bedömningar som sker vid bidragsgivningen av stats- bidrag till ideella organisationer. 
 I slutet av avsnittet redovisas en tabell över de bidragstyper som presenteras i nedan redovisade text. 
 Brottsoffermyndigheten 
  
 Bidragsmottagare 
  
 Bidrag tkr 
  
 Andel 
  
 Krav 
  
 Bedömning/ 
  
 2003, 2004, 
  
 kvinnor 
  
 redovisning 
  
 Forskare, ideella organisationer och 
  
 Uppgift saknas 
  
 – 
  
 Viss jäm- 
  
 verksamhet i privat eller offentlig regi. 
  
 ställdhets- 
  
 Medel finns för forskning, utbildning, 
  
 analys 
  
 information, försöksverksamhet och i 
  
 vissa fall verksamhetsstöd. 
  
 – = har inte redovisat könsuppdelad statistik. 
 I Brottoffermyndighetens bestämmelser avseende Brottsofferfon- den finns det inte några tydliga jämställdhetskrav. Däremot berör många av de projekt som finansieras av Brottsofferfonden jäm- ställdhet mellan kvinnor och män. Dessa projekt återfinns såväl inom forskningen som i offentlig och privat miljö. De ideella före- ningarna, särskilt kvinnojourer, tjejjourer och incestföreningar arbetar mycket aktivt med att stärka kvinnor och ge dem utbild- ning om vägar till jämställdhet. 
 245 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 Brottsoffermyndigheten uppger att syftet med Brottsofferfonden är att bidra till att brottsofferarbetet i Sverige vitaliseras och utvecklas. Även en viss jämställdhetsanalys ingår i bidragsbedöm- ningen eftersom många projekt rör mäns brott mot kvinnor, barn och ungdomar. 
 Folkbildningsrådet 
  
 Bidrags- 
  
 Bidrag, tkr 
  
 Andel kvinnor 
  
 Krav 
  
 Bedömning/redovisning 
  
 mottagare 
  
 2003, 2004 
  
 147 folk- 
  
 936 962 
  
 58 % 
  
 Regleras i 
  
 Uppgifter om styrelse- 
  
 högskolor 
  
 förordning 
  
 representation 
  
 10 studie- 
  
 Regleras i 
  
 Uppgifter om styrelse- 
  
 förbund 
  
 1280 633 
  
 58 % 
  
 förordning 
  
 representation 
  
 Folkbildningsrådet uppger att jämställdhet är ett krav i folkbild- ningsförordningen. I bidragsförordningen anges i 2 § att statens stöd till folkbildningen skall ha till syfte att främja en verksamhet som gör det möjligt för kvinnor och män att påverka sin livs- situation och som skapar engagemang för att delta i samhälls- utvecklingen. Det framgår även att verksamhet, som syftar till att utjämna utbildningsklyftor och höja utbildningsnivån i samhället, skall prioriteras, liksom verksamhet som riktar sig till utbildnings- mässigt, socialt och kulturellt missgynnade personer. I Folkbild- ningsrådets statistik redovisas alltid könsfördelningen. 
 246 
 SOU 2004:59 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
 Integrationsverket 
  
 Bidragsmottagare 
  
 Bidrag tkr 
  
 Andel 
  
 Krav 
  
 Bedömning/ 
  
 2003, 2004 
  
 kvinnor 
  
 redovisning 
  
 Organisationer som främjar 
  
 20 000 
  
 – 
  
 Prioriterat 
  
 Kartläggning 
  
 integration, 
  
 område 
  
 Organisationsbidrag, 
  
 210 068 medl., 47 org. varav 29 
  
 org. (153 881 medl.) också bevilja- 
  
 des ett verksamhetsbidrag 2003 
  
 Projektbidrag 
  
 ca 6 842 * 
  
 Prioriterat 
  
 Prioriterade områden är insatser för 
  
 område 
  
 att förebygga och motverka främ- 
  
 lingsfientlighet och rasism samt 
  
 Jämställdhet mellan könen. 
  
 – = har inte redovisat könsuppdelad statistik. *= ingår inte i undersökningen. 
 Integrationsverket uppger att för att en organisation som främjar integration skall få verksamhetsbidrag krävs att verksamheten över- ensstämmer med de prioriterade områden som anges i Integrations- verkets regleringsbrev. Jämställdheten utgör en av dessa priorite- ringar. I de riktlinjer som integrationsverket utfärdar beskrivs kravet att riksförbundet skall arbeta aktivt för ökad självständig- het inom organisationen. 
 Integrationsverket förmedlar också projektmedel enligt samma förordning. Vilka områden som projektmedel skall användas inom anges i regleringsbrevet. Sedan några år är jämställdhet en av två eller tre områden där projektmedel kan ansökas. Integrationsverket genomförde under 2002 en utvärdering av ett antal projekt som handlade om jämställdhet. Under hösten 2003 har en utvärdering gjorts av hur ett antal riksorganisationer bildade på etnisk grund arbetar med jämställdhetsfrågor (tidigare refererad i utredningen). 
 247 
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv SOU 2004:59 
 Justitiedepartementet 
  
 Bidragsmottagare 
  
 Bidrag tkr 
  
 Andel 
  
 Krav 
  
 Bedömning/ 
  
 2003, 2004 
  
 kvinnor 
  
 redovisning 
  
 Kvinnoorganisationer, ca 
  
 3 432 
  
 – 
  
 Reglerat i 
  
 80 000 medl., 15 org. 
  
 förordning 
  
 I 2 § i förordningen (1982:865) om stödet till kvinnoorganisatio- nernas centrala verksamhet anges att med kvinnoorganisation för- stås organisation som har till främsta uppgift att arbeta för kvin- nans ställning i samhället och aktivt arbetar för jämställdhet mellan kvinnor och män. 
 Sveriges Riksidrottsförbund 
  
 Bidragsmottagare 
  
 Bidrag tkr 
  
 Andel 
  
 Krav 
  
 Bedömning/ 
  
 2003, 2004 
  
 kvinnor 
  
 redovisning 
  
 Projektbidrag – Lokal idrotts- 
  
 15 000 
  
 – 
  
 prioriterat mål 
  
 utveckling 
  
 Riksidrottsgymnasier, 1350 
  
 38 100 
  
 43 % 
  
 Jämställdhetsplan/ 
  
 elevplatser 
  
 redovisning. 
  
 Specialidrottsförbunden (SF) 67 
  
 259 600 
  
 39 % 
  
 Jämställd 
  
 Uppg. styrelse- 
  
 org. 3,3 miljoner medlemmar 
  
 hetsplan 
  
 representation 
  
 – = har inte redovisat könsuppdelad statistik. 
 Sveriges Riksidrottsförbund (RF) uppger att det inte finns något uttalat jämställdhetskrav i reglerna. Stödet betalas ut till RF:s medlemsföreningar för idrottsliga aktiviteter. Typ av idrott eller kön påverkar inte bidraget. RF redovisar att idrottsrörelsen arbetar systematiskt efter en jämställdhetsplan som grundar sig på att 
 Flickor och pojkar, kvinnor och män inom idrotten skall ha samma rättigheter, skyldigheter och möjligheter och de skall dela inflytande och ansvar 
 RF uppger att idrottsrörelsen arbetar för målen i jämställdhets- planen där ett delmål handlar om representation i styrelse och valberedning. Uppgifter finns kring antal förtroendevalda kvinnor och män i styrelser, kommittéer och valberedning. Uppgifterna sammanställs per specialförbunden, SF och år. Riksidrottsförbun- det, RF för även en systematisk dialog med varje distriktidrotts- 
 248 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 förbund. I samtalen diskuteras jämställdhetsfrågorna som ett av många områden. 
 Internationellt stimulansbidrag kan sökas för planerade sats- ningar inom fem olika områden, varav ett omfattar jämställdhet i ökad representationen i europeiska och/eller internationella orga- nisationer. Projekten avrapporteras till RF när aktiviteterna har genomförts. Kravet att föreningarna skall redovisa flickors och pojkars deltagande i aktiviteterna (infördes den 1 december 2001) ger Sveriges Riksidrottsförbund möjlighet att kontinuerligt följa utvecklingen av hur flickor och pojkar får del av lokalt aktivitets- stöd  
 (LOK-stödet). 
  
 Rikspolisstyrelsen 
  
 Bidragsmottagare 
  
 Bidrag tkr 
  
 Andel 
  
 Krav 
  
 Bedömning/ 
  
 2003, 2004 
  
 kvinnor 
  
 redovisning 
  
 4 nationella samt 1 nordiskt- 
  
 755 
  
 * 
  
 Inriktning 
  
 baltiskt nätverk inom polisen 
  
 * Rikspolisstyrelsens Nätverk är enkönade. 
 Rikspolisstyrelsens nätverk skall arbeta för att öka jämställdheten. Detta sker genom att de nationella nätverken hjälper till att starta lokala nätverk, men också genom att de kompetensutvecklar sina medlemmar. 
 Sida 
  
 Bidragsmottagare 
  
 Bidrag tkr 
  
 Andel 
  
 Krav 
  
 Bedömning/ 
  
 2003, 
  
 2004 
  
 kvinnor 
  
 redovisning 
  
 Enskilda organisationer, 13 org., 
  
 1 100 
  
 000 
  
 – 
  
 Jämställd- 
  
 Policyfråga 
  
 Biståndsverksamhet 
  
 hetsmål 
  
 – = har inte redovisat könsuppdelad statistik. 
 För det statsbidrag som Sida fördelar finns ett jämställdhetsmål både i de övergripande utvecklingspolitiska målsättningarna som styr hela utvecklingssamarbetet och i de specifika anvisningar som styr anslagsposten för enskilda organisationer. I Sidas bedömning 
 249 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 av både framställningar och årsrapporter från organisationerna är jämställdhet en av de policyfrågor som beaktas, vilket normalt tyd- liggörs i Sidas bedömningspromemorior. 
 Socialstyrelsen 
  
 Bidragsmottagare 
  
 Bidrag tkr 
  
 Andel 
  
 Krav 
  
 Bedömning/ 
  
 2003, 2004 
  
 kvinnor 
  
 redovisning 
  
 Handikapporganisationer, 
  
 162 000 
  
 Flest 
  
 I förordn. 
  
 Uppg. styrelse- 
  
 52 org. organisationsbidrag, 
  
 kvinnor** 
  
 representation 
  
 519 000 medl. 
  
 Organisationer inom det sociala 
  
 63 000 
  
 *** 
  
 Uppg. styrelse- 
  
 området, (1998:1814) 280 000 
  
 representation 
  
 medl. 61 org. 
  
 ** 
  
 37 av 52 organisationer har svarat. Uppgifterna motsvarar ca 70 % av medlemsstocken. Bland de 37 organisationerna uppvisar flertalet (21) flest kvinnor bland medlemmarna. Några av dessa uppger en kraftig ökning (över 70 %) av kvinnlig övervikt. Endast två (små) organisationer upp- visar manlig övervikt medan 14 organisationer uppger så gott som lika fördelning. 
  
 *** 
  
 Av de 61 organisationer är det 38 organisationer som har individuellt medlemskap (således inte paraplyorganisationer samt vissa yrkesorganisationer) Av dessa 38 har 31 redovisat uppgifter om antalet medlemmar. Flertalet organisationer (18) hade en övervikt av kvinnliga medlemmar (några enbart kvinnor) Förhållandet var dock till det motsatta hos de organisationer som verkar inom missbruksområdet, särskilt påfallande är den manliga övervikten inom länkrörelsen. Fem organisationer uppger att andelen män och kvinnor är relativt jämn. Siffrorna över medlemskap är dock osäkra eftersom denna faktor inte har någon avgörande inverkan på storleken av det bidrag som lämnas. 
  
 Socialstyrelsen fördelar statsbidrag till handikapporganisationer och till organisationer inom det sociala området. När det gäller handikapporganisationerna uppger Socialstyrelsen att det i förord- ningsmotivens 9 § finns följande skrivning: 
 Av redogörelsen till Socialstyrelsen bör framgå fördelningen av män och kvinnor bland medlemmarna, hur könsfördelningen är i de beslu- tande organen på riksplanet samt vilka ansträngningar som har gjorts för att rekrytera medlemmar av utländsk bakgrund. 
 Samtliga 52 handikapporganisationer har lämnat uppgift vad avser styrelseledamöter. Av totalt 489 ledamöter var 276 kvinnor och 213 män. Sett i förhållande till medlemsantalet är männen något över- representerade i styrelserna. Det allmänna intrycket är att styrelse- sammansättningen relativt väl återspeglar fördelningen mellan män och kvinnor bland medlemmarna i de organisationer som lämnat uppgifter. 
 250 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 När det gäller organisationerna inom sociala området har Social- styrelsen på eget initiativ tagit in uppgifter när det gäller fördelning mellan kön i styrelserna på riksplanet. För två av de 61 organisa- tioner som beviljats bidrag har otillförlitliga uppgifter lämnats var- för dessa inte finns med i redovisningen. För övriga av de 59 orga- nisationerna uppgår det totala antalet styrelsemedlemmar till 529 personer, varav 253 män och 276 kvinnor. Den sammantagna bedömningen är att styrelserepresentationen i de socialt inriktade organisationerna tämligen väl återspeglar kända könsrollsmönster och korresponderar med organisationernas inriktning och traditio- ner. Manlig respektive kvinnlig övervikt i medlemskåren motsvaras mestadels väl i styrelsens sammansättning 
 Statens Kulturråd 
  
 Bidragsmottagare 
  
 Bidrag tkr 
  
 Andel 
  
 Krav 
  
 Bedömning/ 
  
 2003, 2004 
  
 kvinnor 
  
 redovisning 
  
 Lokalhållande organisationer 
  
 800 
  
 – 
  
 Krav om redo- 
  
 visning 
  
 – = har inte redovisat könsuppdelad statistik. 
 För de lokalhållande organisationer som får bidrag genom Statens kulturråd anges följande återrapporteringskrav: 
 Det övergripande målet för svensk jämställdhetspolitik är att kvinnor och män skall ha samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter inom alla väsentliga områden i livet. Detta innebär bl.a. en jämn för- delning av makt och inflytande samt lika villkor och förutsättningar i fråga om företagande, arbete, arbetsvillkor samt utvecklingsmöjlig- heter i arbetet. Statliga kulturinstitutioner och institutioner/organisa- tioner som erhåller statsbidrag har ett särskilt ansvar att verka för att uppnå de uppställda målen inom ovan angivna områden. I detta syfte önskar vi att Ni i slutet av verksamhetsåret redogör för verksamhetens inriktning, omfattning och resultat avseende arbetet med tillgänglig- het, mångkultur och jämställdhet. 
 Det finns dock inte några uppgifter om hur detta följs. 
 251 
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv SOU 2004:59 
 Svenska Institutet 
  
 Bidragsmottagare 
  
 Bidrag tkr 
  
 Andel 
  
 Krav 
  
 Bedömning/ 
  
 2003, 2004 
  
 kvinnor 
  
 redovisning 
  
 Riksföreningen Sverigekontakt, 
  
 800 
  
 – 
  
 Återrapporterings- 
  
 uppdragsersättning 
  
 krav 
  
 – = har inte redovisat könsuppdelad statistik. 
 Svenska Institutet har återrapporteringskrav där jämställdhets- frågan ska beaktas. 
 Ungdomsstyrelsen 
  
 Bidragsmottagare 
  
 Bidrag tkr 
  
 Andel 
  
 Krav 
  
 Bedömning/ 
  
 2003, 2004 
  
 kvinnor 
  
 redovisning 
  
 Ungdomsorganisationer, 570 206 
  
 58 100 
  
 49 % 
  
 I förordn. 
  
 Uppg. styrelse- 
  
 medl. 66 org., organisationsbidrag, 
  
 representation 
  
 Ungdomsorganisationer, särskilt 
  
 15 300 
  
 – 
  
 I förordn. 
  
 Uppg. styrelse- 
  
 bidrag, ca 40 org. 
  
 representation 
  
 – = har inte redovisat könsuppdelad statistik. 
 Ett av de övergripande målen med statsbidraget till ungdomsorga- nisationernas verksamhet är att främja jämställdhet mellan könen. Vart tredje år genomför Ungdomsstyrelsen en prövning av orga- nisationernas verksamhet i förhållande till målen för statsbidraget. Prövningen utgår från bidragsmottagarens egen beskrivning av hur verksamhet bedrivs i förhållande till målen. 
 Dessutom beskriver organisationerna vilka konkreta mål som finns inför den kommande treårsperioden utifrån de övergripande målen för statsbidraget. Dessa konkreta mål får sedan utvärderas av organisationerna själva vid det nästa prövningstillfället. 
 Ungdomsstyrelsen har som återrapporteringskrav i reglerings- brev att redovisa ålder och kön på medlemmar i ungdomsorganisa- tionerna. Ungdomsstyrelsens styrelse har under de senaste åren gjort skriftliga påpekanden till de ungdomsorganisationer som har redovisat en låg andel kvinnliga ledamöter i den centrala styrelsen i förhållande till antalet kvinnliga medlemmar i den totala medlems- kåren. 
 252 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 6.5.4 
  
 Redovisning av bidragsgivare som uppger att det inte finns krav, redovisning eller bedömning utifrån ett jämställdhetsperspektiv 
  
 De bidragsgivare som redovisas nedan har samtliga uppgivit att det inte finns krav, redovisning eller bedömning utifrån ett jämställd- hetsperspektiv vid bidragsgivningen av statliga medel. 
 I tabellen redovisas bidragsgivare och bidragsmottagare. Dess- utom redovisas bidragets storlek som det framgår genom bidrags- givarnas egna redovisningar. Bidragets storlek kan vara hämtat från bidragsåret 2003 eller 2004, beroende på hur bidragsgivarna har redovisat. I tabellen redovisas även andelen kvinnor i organisatio- nernas medlemskår. 
  
 Bidragsgivare 
  
 Bidragsmottagare 
  
 Bidrag tkr 
  
 2003/2004 
  
 Andel kvinnor 
  
 AMS 
  
 Utbildning för arbetslösa inom ramen för 
  
 aktivitetsgarantin 
  
 120 000 
  
 48 % 
  
 Konsumentverket 
  
 Organisationer som driver konsumentprojekt 
  
 5 225 
  
 – 
  
 Näringsdepartementet 
  
 Organisationer som driver jämställdhetsprojekt 
  
 13 706 
  
 – 
  
 Utrikesdepartementet 
  
 Föreningen Norden 
  
 7 528 
  
 – 
  
 Folkbildningsrådet 
  
 Folkhögskolorna, Särskild utbildningsinsats 
  
 285 143 
  
 – 
  
 Försvarsmakten 
  
 Frivilliga försvarsorganisationer, Organisationsbidrag, 
  
 84 790 
  
 54 % 
  
 Militära tidskrifter 
  
 1 975 
  
 – 
  
 Hyresstöd till frivilliga organisationers lokaler på 
  
 artellerigården 
  
 1 500 
  
 – 
  
 Ersättning för utbildningsuppdrag 
  
 >135 000 
  
 * 
  
 Stödjande verksamhet i Estland, Lettland, Litauen, 
  
 Ukraina och Ryssland 
  
 5 000 
  
 * 
  
 SST 
  
 Trossamfund, organisationsbidrag 
  
 40 098 
  
 – 
  
 Lokal-, 
  etablerings- eller särskilda utbildningsbidrag 
  
 3 135 
  
 – 
  
 Verksamhet i form av andlig vård inom sjukvården, 
  
 utbildningsinstitutioner för teologisk utbildning 
  
 6 300 
  
 – 
  
 Sveriges 
  
 Riksidrottsförbund 
  
 Distriktsförbunden (DF) 
  
 25 400 
  
 ** 
  
 Statligt lokalt aktivitetsstöd, LOK 
  
 620 800 
  
 39 % 
  
 Föreningsägda anläggningar 
  
 11 500 
  
 ** 
  
 Internationellt stimulansbidrag 
  
 2 000 
  
 ** 
  
 Projektbidrag – Unga ledare 
  
 15 000 
  
 – 
  
 Projektbidrag- Förbundsutveckling genom 3R metoden 
  
 – 
  
 Projektbidrag – Ett handslag med idrotten 
  
 100 000 
  
 – 
  
 Riksantikvarieämbetet 
  
 Kulturmiljövård och arbetslivsmuseer 
  
 258 000 
  
 – 
  
 Kulturmiljövårdens område 
  
 3 500 
  
 – 
  
 Adoptionsorganisationer 
  
 1 752 
  
 – 
  
 Riksdagens partinämnd 
  
 Politiska partier 
  
 145 200 
  
 – 
  
 253 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 forts. Bidragsgivare 
  
 Bidragsmottagare 
  
 Bidrag tkr 
  
 Andel 
  
 2003/2004 
  
 kvinnor 
  
 Ungdomsstyrelsen 
 Kriminalvårdsverket 
 Naturvårdsverket 
 Myndigheten för skolutveckling 
 Riksdagens partinämnd 
 Naturvårdsverket, Friluftsrådet 
 Statens Kulturråd 
 Statliga Folkhälsoinstitutet 
 Socialstyrelsen 
 Verket för näringslivsutveckling, NUTEK 
  
 Landsrådet för Sveriges Ungdoms- 
  
 organisationer (LSU) 
  
 3 000 
  
 – 
  
 Centrum för internationellt ungdoms- 
  
 utbyte (CIU) 
  
 1 000 
  
 – 
  
 Samlingslokalsorganisationerna, 
  
 informationsinsatser och utrednings- 
  
 arbete som avser ungdomars  
 nyttjan-de 
  
 av samlingslokaler 
  
 4 000 
  
 – 
  
 Ungdomsorganisationer, överskott AB 
  
 Svenska Spel ***** 
  
 143 000 
  
 * 
  
 Frivilligorganisationer inom kriminal- 
  
 vårdens område 7 org. 
  
 6 000 
  
 – 
  
 Internationella  
 försurnings-sekretariatet 
  
 2 500 
  
 – 
  
 Svenska Naturskyddsföreningen 
  
 2 000 
  
 – 
  
 Sveriges Hembygdsförbund 
  
 600 
  
 – 
  
 Swedish Waterhouse 
  
 3 000 
  
 – 
  
 Miljöorganisationers internationella 
  
 arbete 
  
 2 500 
  
 – 
  
 Vissa organisationer inom skolutveckling 
  
 15 000 
  
 – 
  
 Politiska partier 
  
 145 200 
  
 – 
  
 Friluftsorganisationer, organisationsstöd 
  
 11 150 
  
 – 
  
 Paraplyorganisationen FRISAM 
  
 500 
  
 – 
  
 Friluftsorganisationer, verksamhetsstöd 
  
 3 350 
  
 – 
  
 Centrala amatörorganisationer 
  
 7 243 
  
 – 
  
 Internationell verksamhet 
  
 2 237 
  
 – 
  
 CAN 
  
 12 564 
  
 Föreningen plötslig spädbarnsdöd 
  
 50 
  
 HIV-preventivt 
  arbete 
  
 16 160 
  
 – 
  
 Homosexuellas org. 
  
 910 
  
 – 
  
 Organisationer som bedriver ett 
  
 hälsofrämjande arbete 
  
 1 120 
  
 – 
  
 Tobaksförebyggande åtgärder 
  
 5 000 
  
 ** 
  
 Lokala frivilligorganisationer 
  
 7 315 
  
 – 
  
 Invandrarorganisationer för HIV- 
  
 preventiv arbete 
  
 4 675 
  
 – 
  
 Pensionärsorganisationer 
  
 4 946 
  
 – 
  
 Organisationer som arbetar med 
  
 entreprenörsfrämjande och eller 
  
 företagsfrämjande 
  
 ca 138 000 
  
 – 
  
 – 
  
 Har inte lämnat uppgift om könsuppdelad statistik. 
  
 * 
  
 Bidrag till organisationer är redovisade som organisationsbidrag. 
  
 ** 
  
 Organisationer som redovisat är Psykologer mot tobak 84 % kvinnor, Lärare mot tobak 71 % kvinnor, Farmaci mot tobak 93 % kvinnor, Läkare mot tobak 44 % kvinnor, Tandvård mot tobak 78 % kvinnor samt Sjuksköterskor mot tobak 99 % kvinnor. 
  
 *** 
  
 RF har redovisat att frågorna om könsuppdelad statistik inte är relevant för området. Utöver statsbidraget som i regeringsbeslut uppgick till 454 740 tkr fördelades också medel från överskottet AB Svenska Spel om en summa av 706 miljoner kronor år 2003. 
  
 **** 
  
 Utöver statsbidraget fördelas även medel från överskottet AB Svenska Spel. Dessa medel fördelas till de centrala organisationerna men ska komma den lokala verksamheten till godo. 
  
 254 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 Försvarsmakten och Krisberedskapsmyndigheten 
 Försvarsmakten, högkvarteret (FM) uppger att det inte finns några jämställdhetskrav vid fördelningen av organisationsbidrag. Där- emot har Sveriges lottakårer och Sveriges Kvinnliga Bilkårers Riks- förbund (enbart kvinnliga medlemmar) i januari framfört till för- svarsministern att sådan hänsyn borde tas vid fördelningen. 
 Det finns inte heller några direkta jämställdhetskrav kopplade till bidraget i Krisberedskapsmyndighetens fördelning. Däremot är det enligt kriterierna ett krav att en organisation, som betraktas som frivillig försvarsorganisation enligt Frivilligförordningen (1994:524), skall omfattas av de värderingar som uttrycks i Europakonventio- nen om de mänskliga rättigheterna. Krisberedskapsmyndigheten redovisar att det inte sker någon annan form av bedömning/redo- visning. Bidrag fördelas på två organisationer helt dominerade av kvinnor. Då flertalet av de övriga organisationerna domineras av män ses det som angeläget att lämna bidrag till kvinnodominerade organisationer. 
 Samarbetsnämnden för statsbidrag till trossamfund 
 Samarbetsnämnden för statsbidrag till trossamfund uppger att det finns religiösa krav. De ställer inga krav på jämställdhet vid bidrags- fördelningen. 
 Riksantikvarieämbetet 
 Riksantikvarieämbetet tillämpar inte något jämställdhetsperspektiv i fördelningen av del av förvaltningsanslaget 28:25. Däremot beak- tades jämställdheten vid fördelningen av bidraget till arbetslivs- museernas projekt kring kvinnohistoria vid bidragsgivningen 2003. 
 Statens nämnd för internationella adoptionsfrågor (NIA) 
 I regleringsbrevet för Statens nämnd för internationella adoptions- frågor (NIA) begärs årligen en återrapportering om hur gender- perspektivet har integrerats i myndighetens verksamhet. Där kan bl.a. utläsas att det genom de bidragsberättigade organisationerna 
 255 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 kom 593 flickor och 415 pojkar till Sverige genom adoption år 2002. Denna fördelning har varit relativt konstant de senaste åren. 
  
 6.6 
  
 Lokal och regional bidragsgivning ur ett jämställdhetsperspektiv 
  
 6.6.1 
  
 Jämställdhetsarbete i den kommunala verksamheten 
  
 Jämställdhet, integration och funktionshinder är honnörsord som ofta återkommer i olika dokument, vare sig det handlar om statliga projektbidrag eller formuleringar i kommunala målbeskriv- ningar inom föreningspolitiken. 
 För att få ett underlag att arbeta med genomförde Svenska Kommunförbundet under hösten 2002 en enkät om kommunernas arbete med vissa idrottsfrågor. Frågan ställdes dels om kommunen hade några specifika mål inom idrott/fritid för något/några av områdena jämställdhet, integration och funktionshindrade, dels om kommunen prioriterade verksamheten/verksamheterna genom extra föreningsstöd. 
 Enkäten besvarades av 230 av Sveriges då 289 kommuner. Totalt uppgav 87 kommuner att något eller några av dessa områden fanns i deras mål för  
 idrotts-/fritidspolitiken. 
  Jämställdheten sågs som så viktig att den fanns i målen hos 69 kommuner. 61 kommuner hade specifika mål för att arbeta med funktionshindrade och 45 kommu- ner hade i målen skrivit in vikten av att arbeta med integration/ invandrarfrågor. 
 Exempel på kommuner som hade specifika mål inom förenings- politiken för samtliga områden jämställdhet, integration och funk- tionshinder är Bollnäs, Eskilstuna, Gnesta, Kungsör, Laxå, Mölndal, Osby, Sunne, Åstorp och Örnsköldsvik. 
 När det gäller att ge särskilda föreningsstöd till dessa områden var det vanligast när det gäller arbetet med funktionshindrade, 75 kommuner angav att man gav extra föreningsstöd. Extra stöd till flickor/kvinnor gavs av 40 kommuner medan extra stöd till invand- rarverksamhet gavs i 18 kommuner. 
 Kommuner som gav extra föreningsstöd till samtliga tre mål- grupper var Göteborg, Helsingborg, Jönköping, Karlskoga, Karlskrona, Karlstad, Mjölby, Sandviken, Stockholm, Strängnäs, Örebro och Östra Göinge. 
 256 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 6.6.2 
  
 Landstingens arbete kring jämställdhet i bidragfördelning för ideella organisationer 
  
 Utredningen har genomfört en enkät till samtliga landsting och motsvarande (21 landsting och regioner) för att utröna om de normer och krav som gäller för jämställdhet inom den statliga bidragsgivningen återfinns i landstingen. 
 Enkäten baserades på tre av de fyra frågor som i tidigare kapitel redovisats kring den statliga bidragsgivningen till ideella organisa- tioner. Frågorna som ställdes till landstingen var; 
  
 Finns könsuppdelad statistik utifrån ert bidrag till organisatio- ner? Om ja, redovisa antal kvinnor och män. 
  
 Finns det något/några jämställdhetskrav i bidraget? I så fall, vilka krav ställs? 
  
 Sker det någon annan form av bedömning/redovisning för att synliggöra jämställdhetsfrågan i fördelning av bidraget till orga- nisationer? 
  
 Utredningen frågade också om det finns specifika bidrag för kvinnoorganisationer att söka. 
 Undersökningen kan inte ses som en heltäckande analys då det till utredningen inkommit svar från 18 av 21 landsting och regio- ner. 
 Av de 18 landsting/regioner som besvarat enkäten har fyra bidrags- givare uppgett att de har könsuppdelad statistik. Vidare har sex av 18 bidragsgivare redovisat att det finns någon form av krav om jäm- ställdhet vid bidragsgivning. En bidragsgivare redovisar att det finns allmänna formuleringar i målen med bidraget. Landstings- bidrag lämnas till studieförbunden för att dessa ska verka för jäm- ställdhet mellan män och kvinnor, motsvarande skrivning finns i bidragsreglerna för ungdomsorganisationer. 
 En annan bidragsgivare svarar att jämställdhetskrav finns inskri- vet i villkoren för bidragen till ungdomsorganisationerna och i det avtal som reglerar bidraget till Sörmlands Idrottsförbund. För ett annat bidrag redovisas att villkoret för bidraget är att organisa- tionerna ska arbeta för människors lika värde, jämlikhet och jämställdhet. Det framgår dock inte om eller hur det finns system för återrapportering eller annan redovisning kring jämställdhets- kraven. En annan bedömning som redovisades var att det fanns en gemensam policy i frågan. 
 257 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 Fyra av 18 landsting och regioner har redovisats att annan bedömning kring jämställdhet sker. Vid redovisning av framför allt projektbidrag krävs att mottagare av bidrag redovisar hur jämställd- hetsfrågan har synliggjorts i projektet. 
 På frågan om det fanns speciella medel till kvinnoorganisationer har fem av 18 bidragsgivare svarat att det finns specifika kvinno- organisationsbidrag. För ett av de tre bidragen sker fördelning uti- från samma kriterier som gäller för nuvarande statsbidrag till de centrala kvinnoorganisationerna. 
 I Landstingens bidragsgivning till ideella organisationer ur ett jämställdhetsperspektiv, finns få bidragsgivare som redovisar köns- uppdelad statistik eller genomför bedömningar och redovisningar utifrån ett jämställdhetsperspektiv. 
  
 6.6.3 
  
 Sammanfattning av undersökningarna 
  
 Jämställdhetsperspektivet saknas 
 Jämställdhetsintegrering innebär att ett ökat ansvar för jämställd- hetspolitiken åläggs all statlig verksamhet. Den som har ansvar för en verksamhet, har även ansvar för att integrera ett könsperspektiv i verksamheten. 
 Trots detta framkommer det i de undersökningar som utred- ningen har genomfört att det för hela 48 av 66 redovisade statliga bidragstyper (73 procent) inte finns något krav, ingen specifik redovisning eller annan bedömning kring jämställdhet i bidrags- givningen av statliga medel. För de 66 bidragstyperna finns det endast i fem bidragsförordningar och/eller förordningsmotiv något kriterium som reglerar jämställdhet. För 11 av de 25 bidragsgivarna sker det någon form av bedömning/redovisning för att synliggöra jämställdhetsfrågan i fördelningen av det statliga bidraget. 
 14 bidragsgivare redovisar att det inte görs några bedömningar/ redovisningar kring jämställdhetsperspektivet. 
 Könsuppdelad statistik saknas 
 Det är i dag få bidragsgivare som har någon form av könsuppdelad statistik. Det är också få bidragsgivare som på eget initiativ har infört riktlinjer eller återrapportering kring jämställdhet vid bidragsgivningen. Det innebär att de bidragsgivare som inte kräver 
 258 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 könsuppdelad statistik inte heller kan kontrollera hur jämställd- hetsperspektivet tillgodoses. 
 Vid en jämförelse av vilka bidragsgivare som begär in köns- uppdelad statistik, framgår att det finns bidragsgivare som visser- ligen begär in könsuppdelad statistik, men som sedan inte använder den vid bedömningar ur ett jämställdhetsperspektiv vid fördel- ningen av statsbidraget. Myndigheter som har en könsuppdelad statistik, är också de som arbetar mest aktivt kring krav, bedöm- ning och redovisning av jämställdhetsperspektivet i bidragsgiv- ningen. 
 Det är svårt att veta hur de totala resurserna inom föreningslivet fördelas könsmässigt, om den statistik som organisationer och myndigheter har, inte är uppdelad på kvinnor och män. 
 SCB har byggt upp en kunskap inom jämställdhetsområdet. Utredaren anser att för att detta skall vara möjligt måste det finnas en statistik som är uppdelad på kön. Statistiken är avgörande för möjligheterna att känna till villkoren för kvinnor och mäns liv i Sverige. Uppgifter om kön på medlemmar, kön på ledamöter i styrelser och andra uppgifter kring könsuppdelad statistik, är värdefullt för att belysa hur könsfördelningen ser ut inom organisa- tionerna. 
 Redovisning om könsfördelningen i styrelser saknas 
 Utifrån bidragsgivarnas redovisningar konstaterar utredaren att det är få bidragsgivare som har någon form av könsuppdelad statistik. Det är också få bidragsgivare som på eget initiativ infört riktlinjer eller återrapportering kring jämställdhet vid bidragsgivning. 
 De bidragsgivare som inte kräver könsuppdelad statistik har inte heller några exempel på hur dessa på annat sätt kan kontrollera hur jämställdhetsperspektivet skall tillgodoses. 
 Vid en jämförelse över vilka bidragsgivare som tar in könsupp- delad statistik framgår att det finns bidragsgivare som tar in köns- uppdelad statistik, men som sedan inte använder det i kommande fördelningar. De myndigheter som har en könsuppdelad statistik är också de som arbetar aktivt med krav, bedömning och redovisning av jämställdhetsperspektivet i bidragsgivningen. Övriga bidrags- givare av organisationsbidraget har inte kunnat visa på att detta sker. 
 259 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 Samma förhållanden i kommuner och landsting 
 Av Svenska Kommunförbundets undersökning hösten 2002 om kommunernas arbete med vissa idrottsfrågor, framgår att jämställd- heten ansågs som så viktig att den återfinns i målen i 69 av de 230 kommuner som besvarade enkäten. 
 När det gäller Landstingens arbete kring jämställdhet i bidrags- fördelning för ideella organisationer uppger 4 av de 18 landsting/ regioner som besvarade enkäten att de har könsuppdelad statistik. 6 redovisar att det finns någon form av krav om jämställdhet vid bidragsgivning. 5 av 18 bidragsgivarna har specifika bidrag till kvinno- organisationer. Landstingens bidragsgivning till ideella organisatio- ner ur ett jämställdhetsperspektiv påminner således till stor del om den statliga bidragsgivningen. 
  
 6.7 
  
 Utredarens slutsatser 
  
 Jämställdhetsperspektivet saknas i den statliga bidragsgivningen 
 Min slutsats är att målen för jämställdhetspolitiken är tydliga, lik- som hur dessa mål skall uppnås. Det övergripande målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män skall ha samma rättigheter, skyldigheter och möjligheter på livets alla områden. En strategi för att nå detta mål är jämställdhetsintegrering. Det innebär att ett ökat ansvar för jämställdhetspolitiken åläggs all statlig verk- samhet. Den som har ansvar för en verksamhet, har även ansvar för att integrera ett könsperspektiv i verksamheten. 
 Jag anser att en viktig del i en sådan strategi måste vara att ett jämställdhets- och könsperspektiv tydligare integreras i folkrörelse- politiken och i den statliga bidragsgivningen. Min slutsats är emellertid att det är få bidragsgivare som har tagit något eget initiativ för att införliva jämställdhetsperspektivet i den statliga bidragsgivningen, trots att denna strategi har varit verksam under lång tid. 
 Riksrevisionsverkets utvärdering 1999 av regeringens styrning av jämställdhetspolitiken visade att endast cirka hälften av myndig- heterna hade någon form av uppdrag eller återrapporteringskrav som gällde jämställdhet i sitt regleringsbrev. I den undersökning som jag har låtit genomföra, framkommer att det i bidragsgiv- ningen av statliga medel inte finns något krav på specifik redovis- 
 260 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 ning eller annan bedömning kring jämställdhet för 48 av de 66 redovisade bidragstyperna dvs. för 73 procent av bidragstyperna. 
 Min slutsats är också att intresset bland de ideella organisatio- nerna för frågor om jämställdhet verkar begränsad. Det ses av många som en  
 icke-fråga. 
  Jag anser att folkrörelserna har och skall ha en stor frihet gentemot staten. En av grunderna för att en organisation skall få stöd från staten är att den är demokratisk. 
 Ett grundkrav i samtliga förordningar om bidrag till ideella orga- nisationer är att det skall vara verksamheter som bedrivs i demokra- tiska former. Det innebär att alla medborgare skall ges samma möjlighet att engagera sig. Jag anser därför att det finns skäl för folkrörelsen och andra organisationer att granska vilka konsekven- ser det könsneutrala förhållningssättet, som har präglat och fort- farande präglar de flesta folkrörelserna, får för jämställdheten i organisationerna. 
 Krav om jämställdhet i bidragsförordningar 
 En slutsats av undersökningen är således att det saknas ett jäm- ställdhetsperspektiv i den statliga bidragsgivningen. Det ställs i dag inte några särskilda krav i bidragsförordningarna om att organisa- tionerna skall visa ett engagemang för jämställdhet. 
 Jag anser därför att det behövs särskilda krav från regeringen gällande bidragsfördelningen för att bidragsgivarna skall börja hantera frågor om jämställdhet. Jämställdhetsperspektivet måste tydligare integreras i handläggningen av bidragen till ideella orga- nisationer. Det handlar dels om att utveckla jämställdhet som politikområde när det gäller fördelningen av bidrag, dels om att utveckla jämställdhet som en integrerad del i folkrörelsepolitiken. 
 Jag anser därför att särskilda återrapporteringskrav för organisa- tioner och föreningar som uppbär statsbidrag särskilt måste införas och tydliggöras. Den tydligaste styrningen är enligt min bedöm- ning att krav på jämställdhetsperspektiv införs i förordningarna och regleringsbreven för varje statsbidrag. Det skall ses som ett för- tydligande av det krav på demokratisk organisation som finns i de flesta statsbidragsförordningar. 
 Jag anser att det på så sätt blir möjligt att synliggöra på vilka villkor och i vilken utsträckning kvinnor och män, flickor och pojkar får del av de medel som fördelas inom olika politikområden, bl.a. folkrörelsepolitiken. Vinsten med detta är att det därmed blir 
 261 
  
 Jämställdhet i folkrörelser och föreningsliv 
  
 SOU 2004:59 
  
 möjligt att utvärdera resultaten av jämställdhetspolitiken som en grund för omfördelning och satsningar i syfte att bryta könsmakts- ordningen och skapa ett jämställt samhälle. 
 Könsuppdelad statistik saknas 
 Min slutsats är att med den genomförda undersökningen som grund är det svårt att säga huruvida jämställdhetsperspektivet finns inom de organisationer som får tillgång till de statliga medlen, eftersom det i stor utsträckning saknas könsuppdelad statistik från berörda bidragsgivare. En sådan statistik är en förutsättning för att en politik, som utgår från jämställdhet skall kunna föras. 
 Jag anser därför att en könsdifferentierad statistik måste vara ett krav vid återrapportering för bidragsgivande myndigheter och orga- nisationer som erhåller statliga bidrag, på såväl central som på regional nivå. Men detta är inte tillräckligt. Jag anser att organisa- tionerna dessutom måste kunna redovisa hur resurserna fördelas ur ett könsperspektiv. Ideella organisationer, som får offentligt stöd, skall göra kvalitativa utvärderingar ur ett könsperspektiv av verk- samheten i föreningarna. 
 262 
 Utredarens överväganden och förslag 
  
 7 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 7.1 
  
 Det nya statsbidragets syfte 
  
 Mitt förslag:  
 Det nuvarande statsbidraget till kvinnoorganisatio- nernas centrala verksamhet skall ersättas av ett nytt statsbidrag för kvinnors organisering. Syftet med det nya statsbidraget skall vara att stödja kvinnors organisering i egna sammanslutningar. Bidraget skall främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen och i samhällslivet och även göra det möjligt att bevaka kvinnors rättig- heter och driva kvinnors krav. 
 Jag har tidigare i kapitel 2 redovisat kvinnorörelsens betydelse som demokratisk kraft. Där har jag gjort bedömningen att kvinnorörel- sen har en stor betydelse som opinionsbildare. Kvinnorörelsen har bidragit till en politisering av tidigare helt oreglerade samhälleliga fält som berör underordning och förtryck utifrån kön. Kvinno- rörelsen har påverkat och förändrat människors attityder i köns- rollsfrågor. Den har drivit fram politiska förändringar och refor- mer. 
 Jag anser därför att kvinnorörelsen är en stor tillgång i det de- mokratiska utvecklingsarbete som jämställdhetssträvandena inne- bär. Kvinnorörelsen mobiliserar och bevakar. Den är en nödvändig förutsättning för att jämställdhetssträvandena skall drivas framåt. 
 Min bedömning är att kvinnors organisering spelar en viktig roll när det gäller att föra upp nya frågor på den demokratiska agendan. Jämställdhetspolitiken har drivits fram, institutionaliserats och bli- vit en möjlighetsstruktur, som i sin tur föder ny organisering. I ett långt perspektiv har detta inneburit att mottagligheten ökat för kvinnors organiserade krav. 
 Jag anser därför att ett främjande av kvinnors organisering är ett sätt att vidga det demokratiska samtalet. Den politiska dagord- ningen breddas med nya frågor. Kvinnor tar större offentlig plats 
 263 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 SOU 2004:59 
  
 som medborgare och kön benämns i termer av makt, politik och förändring. 
 Mot den bakgrunden föreslår jag att det nuvarande statsbidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet bör upphöra och ersättas av ett nytt statsbidrag för kvinnors organisering. En sådan förändring ökar kvinnors möjligheter att arbeta för jämställdhet. 
  
 7.2 
  
 Formen för det nya statsbidraget 
  
 Mitt förslag:  
 Det nya statsbidraget till kvinnors organisering skall utgöras av följande delar: 
  
 organisationsbidrag 
  
 etableringsbidrag 
  
 verksamhetsbidrag 
  
 7.2.1 
  
 Allmänna utgångspunkter 
  
 Min utgångspunkt är att statens uppgifter styrs av politiska mål och att den förvaltningspolitiska processen kräver offentlig insyn och kontroll. Dessa mål och offentlighetskrav skall vägas mot organi- sationernas självklara rätt att vara fria och oberoende. Statens bi- drag måste därför utformas så att det stödjer och stimulerar verk- samhet som ideella organisationer i demokratisk ordning har fattat beslut om. 
 När statens bidragsgivning diskuteras brukar det betonas att bi- dragsgivningen skall ske utifrån en demokratiaspekt. Det brukar också betonas att staten måste slå vakt om det fria och frivilliga or- ganisationsväsendet och de svenska folkrörelserna. Jag vill under- stryka att det nya statsbidraget för kvinnors organisering skall vara ett folkrörelsestöd. En av grundpelarna i vad som utgör en folk- rörelse är dess obundenhet gentemot stat och kommun. 
 Min utgångspunkt är också att statsbidrag till organisationerna ytterst utgörs av skattemedel. Staten har därför ett ansvar, såväl mot organisationerna som mot samhället i övrigt, att ställa vissa krav i förhållande till det bidrag som lämnas till organisationerna. Om staten ställer krav i förhållande till de bidrag som lämnas till organisationerna, krävs en tydlighet i fråga om vad staten vill uppnå med statsbidraget. Kraven bör utformas så att statens behov av 
 264 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 återrapportering tillfredsställs, samtidigt som organisationernas oberoende respekteras. 
 Jag anser dessutom att det bör ställas stora krav på att de bi- dragsgivande organen är medvetna om de integritetsfrågor som kan bli aktuella, när man både skall ge stöd till och utvärdera verksam- het hos organisationer som kan vara starkt kritiska mot bidrags- givarens verksamhet. I motsvarande utsträckning anser jag att det är viktigt för organisationerna att hela tiden föra en diskussion om sin självständiga ställning i förhållande till sina bidragsgivare. 
  
 7.2.2 
  
 Principer för statens bidragsgivning 
  
 Principerna för statens samlade bidragsgivning till föreningslivet har belysts i ett flertal utredningar som refereras i kapitel 4. Ut- gångspunkten för dessa utredningar har varit att överväga och före- slå principer och modeller för en mål- och resultatstyrning av stats- bidragen till ideella föreningar. 
 Enligt dessa utredningar kan det statliga stödet till de ideella or- ganisationerna huvudsakligen delas in i två kategorier, nämligen: 
  
 Organisationsbidrag, som utgår för en förenings verksamhet som helhet och som motiveras av att föreningens verksamhet bedöms som allmänt intresse för hela samhället. 
  
 Verksamhetsbidrag eller projektbidrag, som utgår till en före- ning för att den skall utföra vissa prestationer i utbyte mot stö- det. 
  
 En slutsats i dessa utredningar är att organisationer och verksam- heter, som det kan finnas anledning för staten att stödja, sinsemel- lan är mycket olika. Det innebär svårigheter att konstruera ett stöd som uppfattas som rättvist och är heltäckande. 
 Min utgångspunkt i denna utredning har varit att den struktur av statsbidrag som redan finns bör användas i möjligaste mån. Jag fö- reslår därför att statsbidraget till kvinnors organisering skall ut- göras av följande delar: 
 265 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 SOU 2004:59 
  
 organisationsbidrag 
  
 etableringsbidrag 
  
 verksamhetsbidrag 
  
 Mitt motiv för att föreslå inrättande av ett organisationsbidrag är att det stödjer organisationen utifrån vad den är. Detta bidrag utgår till kvinnoorganisationens verksamhet som helhet och motiveras av att organisationens verksamhet är viktig i den demokratiska mobili- seringen och det demokratiska deltagandet. 
 Motivet för att ett etableringsbidrag tillskapas är att det ger möj- ligheter för staten att fånga upp nya former för organisering. Det kan ses som en variant av organisationsbidraget. Etableringsbidra- get är avsett att stödja nybildad kvinnoorganisation eller till kvin- nonätverk/kvinnokommitté eller motsvarande, som ingår i annan ideell förening och som önskar etablera sig som en självständig kvinnoorganisation. 
 Mitt motiv för att föreslå att ett verksamhetsbidrag inrättas är att det gör det möjligt för staten att stödja aktiviteter oavsett organi- sationsform. Det är avsett att stödja kvinnoorganisationer som pla- nerar att genomföra aktiviteter som syftar till att engagera kvinnor för ett visst ändamål och som har ett allmänt intresse för samhället. 
  
 7.3 
  
 Mottagare av statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 Mitt förslag:  
 Statsbidrag för kvinnors organisering skall kunna ges till kvinnoorganisation, eller kvinnonätverk/ kvinnokom- mitté eller motsvarande inom en ideell förening, som har till uppgift att stärka kvinnors ställning i samhället samt uppfyller villkoren för statsbidraget. När det gäller verksamhetsbidrag skall det även kunna ges till s.k. paraplyorganisationer och till stiftelser. 
 Jag föreslår att statsbidrag till kvinnors organisering skall kunna ges till en kvinnoorganisation. Med kvinnoorganisation avser jag en ideell förening där en majoritet av medlemmarna är kvinnor och som har till uppgift att stärka kvinnans ställning i samhället. 
 266 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 7.3.1 
  
 Kvinnors organisering i nätverk 
  
 Enligt direktiven skall jag överväga förutsättningarna för att bredda basen så att det statliga bidraget även omfattar nya former för or- ganisering, såsom nätverk, samt olika mindre kvinnoorganisationer som kan behöva stöd för att kunna påverka i samhället och för- bättra sin situation. Det senare gäller t.ex. kvinnor från de natio- nella minoriteterna och kvinnor med invandrarbakgrund. 
 När det gäller nätverk är min bedömning att nätverk som förete- else alltid har funnits i betydelsen informella kontakter kring olika praktiska angelägenheter. Begreppet nätverk brukar också använ- das för att beteckna en samarbetsform. 
 Demokratiutredningen pekade i sitt slutbetänkande  
 En uthållig demokrati  
 (SOU 2000:1) på att åtskilliga av de medborgarsamman- slutningar, som har bildats på senare år, mer fungerar som nätverk än som traditionella organisationer. Med traditionella organisatio- ner avsåg utredningen att de är medlemsbaserade och hierarkiskt uppbyggda. Nätverk anses däremot vara en platt organisations- form. Med det menas att nätverk är  
 icke-hierarkiska 
  och att de ge- nom sin informella struktur underlättar ett aktivt deltagande och spontana initiativ. 
  
 7.3.2 
  
 Offentliga nätverk som alternativ 
  
 Demokratiutredningen menade att nätverkskulturen kan ses som en kritik mot den formella medlemsorganisationen och dess repre- sentativa demokratibegrepp. Utredningen påpekade dock att nät- verk inte utesluter formella organisationer, snarare tvärtom. Orga- nisationer utgör ofta en bas för nätverkens mobilisering. Tillsam- mans med andra organisationer, enskilda individer och grupper som i övrigt har olika ideologiska plattformar, byggs informella kontaktnät upp, som i syfte att uppnå vissa specifika politiska mål, fogas samman i tillfälliga koalitioner. 
 Det är framför allt dessa offentliga nätverk som har börjat upp- märksammas och diskuteras som alternativ och/eller komplement till de traditionella föreningsformerna. När olika typer av nätverk beskrivs är min uppfattning dock att deras formella juridiska form inte brukar uppmärksammas. Stundtals talar man om nätverk och föreningar som jämförbara storheter. Detta är inte helt korrekt. 
 267 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 SOU 2004:59 
  
 Nätverk är uttryck för kontakter och verksamhetsinriktning, medan förening anger hur verksamheten är rättsligt reglerad. Jag anser att den juridiska formen är väsentlig när en sammanslutning, oavsett verksamhetsinriktning och målsättning, skall söka statliga bidrag för att bedriva verksamhet eller för att genomföra någon form av projekt. 
 Även om det är möjligt för staten att utbetala ett statsbidrag till en privatperson, anser jag att det inte är lämpligt att staten ger stöd till organisationer som inte är en juridisk person. 
 Ett nätverk, som är en ideell förening, är automatiskt en egen ju- ridisk person. Att en organisation är en juridisk person betyder att organisationen kan förvärva rättigheter och ikläda sig skyldigheter. Det innebär att en del mindre kvinnogrupper, som inte känner behov av att bilda en ideell förening för den verksamhet som de bedriver, inte har möjlighet att få organisationsbidrag. 
 Vid samarbete som sker i en organisation som inte erkänns som juridisk person, kan man inte sluta avtal eller stå ansvarig mot tredje part. Min bedömning är att en samling individer inte kan vara sökande om det inte finns någon erkänd juridisk person. I stället är det de enskilda personerna som sluter avtalet och som ansvarar för att avtalet uppfylls. Den som exempelvis har tagit upp ett lån för verksamheten, blir personligen ansvarig för återbetalningen. 
 Att det är många personer som skriver under ansökan förändrar inte situationen. Den kan snarare förvärras, om de som har skrivit under ansökan inte har gemensamma stadgar, eller på annat sätt har reglerat det inbördes uppträdandet. Men även om det finns ett av- tal, riktlinjer eller liknande mellan dem som samverkar i nätverket, saknar nätverket ett ansikte utåt som kan ansvara för att angivna uppgifter är korrekta och att projektet genomförs enligt planerna. 
 Kvinnoföreningar kallar sig för nätverk 
 De studier, som jag har tagit del av, visar att de flesta kvinnoorgani- sationer är ideella föreningar, även om de kallar sig för nätverk. I kvalitativa studien om kvinnors lokala organisering är slutsatsen att kvinnors organisering i hög grad framträder i form av ett före- ningsliv av ganska traditionellt snitt. Många väljer att bilda en tra- ditionell förening när man behöver ekonomiskt stöd. 
 Den kartläggning, som jag har låtit göra av kvinnoorganisationer som inte får statligt stöd, visar att av de 63 organisationer som in- 
 268 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 går i undersökningen var 34 ideella föreningar med styrelse, stadgar och medlemsmöten, även om många kallade sig nätverk. Endast fyra kallade sig nätverk och var inte ideell förening. Tolv av kvin- noorganisationerna var inte självständiga organisationer, utan ut- gjorde en del av en annan organisation, t.ex. i form av en kvinno- kommitté. Nio var paraplyorganisationer med andra organisationer som sina medlemmar. 
 För att nätverk som inte är en egen juridisk person och som inte heller ingår som en del av någon annan juridisk person skall kunna få statsbidrag, är min bedömning att det skulle krävas en juridisk reglering som gör nätverket till en juridisk person och som gör det möjligt att utkräva ansvar för bl.a. statsbidragens användning. 
 Jag anser emellertid att det inte finns anledning att tillskapa nya juridiska former i detta sammanhang. Det är ett relativt stort ar- bete, som inte enbart rör kvinnors organisering och det ligger knappast inom utredningens direktiv. Jag har uppfattat direktiven som att nya förslag till regler om statsbidraget skall rymmas inom i övrigt oförändrade juridiska regler eller i rättspraxis. 
  
 7.3.3 
  
 Kvinnoorganisationer inom en annan organisation 
  
 Jag är medveten om att det finns sammanslutningar av kvinnor, inom en annan organisation, dessa fungerar som en form av nät- verk, kvinnokommitté eller kvinnoutskott. Ett sådant nätverk faller utanför de nuvarande bidragsbestämmelserna, därför att det inte är ett juridiskt självständigt kvinnoförbund, utan en del av moderor- ganisationen. Nätverket bedriver ofta samma slag av central verk- samhet som ett självständigt kvinnoförbund. 
 I den ovan refererade kartläggningen av kvinnoorganisationer som inte får stöd enligt de nuvarande bestämmelserna ingår även kvinnokommittéer inom riksförbund som organiserar medlemmar på etnisk grund. En sådan kommitté bör enligt min bedömning kunna hänföras till kategorin kvinnoorganisationer inom andra or- ganisationer. 
 Integrationsverket har gjort en kartläggning av 26 riksorganisa- tioner bildade på etnisk grund och deras arbete för ökad jämställd- het. Kartläggningen visade att elva av riksorganisationerna hade egna kvinnosektioner. En riksorganisation planerade att starta en kvinnosektion. En annan planerade att starta ett självständigt kvin- noförbund. 
 269 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 SOU 2004:59 
  
 Flera av dessa kvinnokommittéer har dock avvisat möjligheten att bilda en självständig organisation för att kunna få statligt stöd. De menar att ett sådant krav riskerar att splittra föreningarna. 
 Som jag tidigare redovisat är kvinnokommittéernas största pro- blem avsaknaden av separat statligt stöd. De statliga resurser, som fördelas till invandrarorganisationerna, verkar fördelas ojämlikt mellan könen. 
 Mot denna bakgrund föreslår jag att även kvinnliga nätverk, kvinnokommittéer eller motsvarande, vars uppgift är att stärka kvinnans ställning i samhället, skall kunna erhålla det föreslagna statsbidraget för kvinnors organisering. Denna typ av organisation skall tillhöra en organisation som är en ideell förening. Det är denna moderorganisation som blir juridiskt ansvarig för statsbidra- get. Särskilda villkor bör därför finnas om att statsbidraget skall användas för nätverkets/ kvinnokommitténs verksamhet. 
  
 7.3.4 
  
 Paraplyorganisationer 
  
 Jag har i tidigare kapitel redovisat förekomsten av s.k. paraplyorga- nisationer där kvinnoorganisationer har gått samman för att ge- mensamt driva frågor inom ett specifikt område. Enligt de nuva- rande reglerna kan inte paraplyorganisationer få statsbidrag. 
 För budgetåret 2002 beslutade regeringen om ett engångsbelopp på 1,5 miljoner kronor för stöd till paraplyorganisationer för kvin- noorganisationer. Det innebar att anslaget till kvinnoorganisatio- nerna det året höjdes med detta belopp. 
 Det finns exempel från andra verksamhetsområden där statliga bidrag fördelas till samordningsorganisationer. Regeringen ger t.ex. ett särskilt bidrag till Landsrådet för Sveriges ungdomsorganisatio- ner (LSU) för att det skall verka som ett nationellt ungdomspara- ply. Även handikapporganisationerna får statligt stöd till samarbe- tet inom handikapprörelsen. 
 Min principiella ståndpunkt är att samarbete mellan olika riksor- ganisationer bör vara ett ansvar för organisationerna själva. Kvin- noorganisationerna skall själva besluta om, när och hur detta sam- arbete skall ske. Jag anser dessutom att ett bidragssystem, som inte innehåller medel som är specialdestinerade för samarbete, blir ad- ministrativt enklare. Samtidigt tar organisationerna själva, utan styrning från staten, eget ansvar för vilken form av samarbete som är av vikt för dem. 
 270 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 Jag anser att organisationsstöd inte bör utgå till samarbetsorgan. I stället bör organisationernas kostnader för samordningsinsatser inrymmas i organisationsstödet. Däremot bör staten kunna stödja kvinnoorganisationernas samarbetsorgan genom direkta bidrag i form av verksamhetsbidrag till olika projekt. Jag anser således att det föreslagna verksamhetsbidraget även bör kunna utgå till sådana samarbetsorgan. 
 Jag inser dessutom att staten vid olika tillfällen kan ha behov av att kommunicera med kvinnoorganisationer. Därför kan staten i vissa fall ha ett egenintresse av att se till att det finns ett organiserat samarbete. En sådan kommunikation är naturligtvis enklare och smidigare om den kan ske via ett samarbetsorgan, istället för med ett stort antal enskilda organisationer. 
 I vissa fall kan samarbete mellan kvinnoorganisationer ses som en form av uppdrag från staten. Det gäller exempelvis när det är fråga om samordning av representation och nomineringar från kvinnorörelsen till olika statliga utredningar, referensgrupper vid myndigheter samt samordning av remisshantering etc. I sådana si- tuationer uppdrar staten åt samarbetsorganet att agera för hela kvinnorörelsens räkning. I sådana fall är det enligt min bedömning lämpligare att staten lämnar direkt ersättning för uppdragets ge- nomförande. 
  
 7.3.5 
  
 Stiftelser 
  
 Jag har tidigare redovisat förekomsten av kvinnoorganisationer i form av stiftelser. I likhet med paraplyorganisationer kan inte en stiftelse få statsbidrag enligt nuvarande regler. Min bedömning är att kvinnoorganisation i form av en stiftelse inte skall kunna erhålla organisationsbidrag. Det föreslagna organisationsstödet är tänkt för folkrörelser och föreningar som mobiliserar medlemmar i ett demokratiskt arbete. 
 En stiftelse är i juridisk mening en förmögenhetsmassa och är endast under bestämda förutsättningar en juridisk person. I en stiftelse finns det inte och kan det inte, i juridisk mening, finnas medlemmar som enskilda personer. 
 Min uppfattning är att medlemsbegreppet är ett centralt begrepp när det gäller stöd till organisationslivet. Detsamma gäller om man i bidragsbestämmelserna skall ha medlemmar med tillfredställande geografisk spridning i landet. Jag anser dock att det finns anledning 
 271 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 SOU 2004:59 
  
 att göra det möjligt även för stiftelser att kunna få verksamhets- bidrag. 
  
 7.4 
  
 Förslag om stöd till de politiska kvinnoorganisationerna 
  
 Mitt förslag:  
 En del av det allmänna verksamhetsstödet i det statliga partistödet avsätts för att finansiera verksamheten i de politiska partiernas kvinnoförbund eller motsvarande. De poli- tiska kvinnoorganisationerna undantas från organisationsstödet i det nya statsbidraget för kvinnors organisering. 
 Jag har tidigare i kapitel 5.2 redovisat den nuvarande fördelningen av statsbidraget till kvinnoorganisationerna. 2004 fick tre av de po- litiska kvinnoorganisationerna statsbidrag. Det gäller Centerkvin- norna, Kristdemokratiska kvinnoförbundet och Socialdemokratiska kvinnoförbundet  
 S-kvinnor. 
  
 I förra årets regeringsförklaring meddelade regeringen att den skulle ta initiativ till att höja partistödet. Min uppfattning är att ett höjt partistöd gör det möjligt att avsätta särskilda medel för de po- litiska kvinnoorganisationerna. 
 Medlemsantalet i de politiska partierna minskar. Det gör också medlemsantalet i de politiska kvinnoorganisationerna. Det politiska engagemanget i samhället ökar dock. De politiska partierna har ett ansvar för att möta detta politiska engagemang. Jag anser därför att det finns anledning att de politiska kvinnoorganisationerna bör särbehandlas. De bör, i likhet med de politiska partierna, tilldelas medel i särskild ordning. 
 Jag föreslår att en del av det allmänna verksamhetsstödet i det statliga partistödet avsätts för att finansiera verksamheten i de po- litiska partiernas kvinnoförbund eller motsvarande. I och med det föreslår jag att de politiska kvinnoorganisationerna undantas från organisationsstödet i det nya statsbidraget för kvinnors organise- ring. 
 Detta förslag liknar den lösning som finns i Finland som jag tidi- gare har redovisat i kap 5.6.3. I Finland avsätts åtta procent av bi- dragen till de politiska partiernas verksamhet till kvinnors politiska verksamhet. 
 272 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 Det är min uppfattning att den rådande könsmaktordningen en- dast kan brytas genom ett aktivt engagemang från kvinnoorgani- sationer. Jämställdhet är ett politiskt prioriterat område. Det råder enighet över partigränserna om att det krävs ytterligare insatser och åtgärder för att främja jämställdheten i samhället. I den svenska folkrörelsetraditionen är den egna organiseringen central för att bryta underordning och strukturella orättvisor. Det måste då också gälla kvinnors organisering. 
 Min bedömning är att en anvisning av medel till de politiska kvinnoorganisationerna via partistödet bidrar till att finansiera höj- ningen av stödet till kvinnoorganisationerna. Eftersom de politiska kvinnoorganisationerna får stöd på annat sätt, bidrar det till att stödet till de övriga kvinnoorganisationerna kan höjas. 
  
 7.4.1 
  
 Villkor för organisationsbidrag 
  
 Mitt förslag:  
 Följande villkor skall gälla för att kvinnoorganisa- tion eller kvinnonätverk/kvinnokommitté eller motsvarande skall erhålla organisationsbidrag. Den skall 
  
 – 
  
 bedriva sådan verksamhet som tillgodoser syftet med stats- bidraget, 
  
 – 
  
 ha medlemmar som är enskilt anslutna och som delar orga- nisationens grundvärderingar och mål, 
  
 – 
  
 vara demokratiskt uppbyggd, dvs. ha en struktur som möjlig- gör för medlemmarna att utkräva ansvar, 
  
 – 
  
 ha en riksomfattande organisation med lokal eller regional förankrad verksamhet eller med ett riksintresse, 
  
 – 
  
 ha bedrivit verksamhet under minst tre år före ansökan om bidrag. 
  
 7.4.2 
  
 Bedriva sådan verksamhet som tillgodoser syftet med statsbidraget 
  
 Jag föreslår att kvinnoorganisation eller kvinnonätverk/kvinno- kommitté eller motsvarande som får organisationsbidrag skall be- driva sådan verksamhet som tillgodoser syftet med statsbidraget. Syftet med statsbidraget är att stödja kvinnors organisering i egna sammanslutningar. Bidraget skall främja kvinnors deltagande i den 
 273 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 SOU 2004:59 
  
 demokratiska processen och i samhällslivet. Bidraget skall också möjliggöra för kvinnor att bevaka sina rättigheter och driva sina krav. 
  
 7.4.3 
  
 Enskilt anslutna medlemmar 
  
 Jag föreslår också att för att en kvinnoorganisation skall kunna få organisationsbidrag skall den ha medlemmar som är enskilt an- slutna och som delar organisationens grundvärderingar och mål. 
 Med medlem avses den som är ansluten till en kvinnoorganisa- tion eller kvinnonätverk/kvinnokommitté eller motsvarande med möjligheter att påverka beslut om organisationens verksamhet och inriktning, samt året närmast före bidragsåret aktivt har tagit ställ- ning för ett medlemskap genom att ha erlagt medlemsavgiften eller ansökt om medlemskap. 
 Som tidigare påpekats faller samverkansorganisationer, s.k. para- plyorganisationer och stiftelser utanför möjligheten att få organi- sationsstöd i och med kravet på enskilt medlemskap. 
 Enligt rättspraxis måste en ideell förening ha medlemmar för att anses vara en ideell förening. Däremot finns det inget som säger hur många medlemmar en ideell förening minst måste ha. Formellt räcker det med att det är två personer som bildar föreningen (Hemström, 2000). 
 Enligt de nuvarande reglerna skall en kvinnoorganisation ha minst 1 500 medlemmar för att kunna erhålla bidrag. En kvinno- organisation som har mer än 3 000 medlemmar får helt grundbi- drag. En kvinnoorganisation som har 1  
 500–3 
  000 medlemmar kan få halvt grundbidrag. Flertalet av medlemmarna skall vara kvinnor. För att räknas som medlem skall personen vara minst 15 år och ha erlagt medlemsavgift. 
  
 7.4.4 
  
 Medlemsantalet ses inte som det primära 
  
 Min bedömning är att antalet medlemmar blir i allt högre grad ointressant som måttstock på en förenings aktivitet och verksam- het. Många ideella organisationer, inte minst nya rörelser, anser att det i dagens läge är förlegat att räkna antal medlemmar. 
 Medlemsantalet ses inte som det primära. I de formerna av organisering bildas oftast olika slag av arbetsgrupper som är spridda 
 274 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 över landet och som i stor utsträckning använder Internet för att kommunicera med varandra. Dagens  
 e-postlistor 
  fungerar därför ofta som ett slags medlemsregister. 
 Mot den bakgrunden föreslår jag att det inte bör ställas något krav på hur många medlemmar som en kvinnoorganisation måste ha för att kunna få organisationsbidrag. I stället är det verksamhe- ten som är det centrala, det väsentliga är att organisationen har en verksamhet som främjar kvinnors deltagande i samhällslivet. 
 Det finns exempel från andra statliga bidragssystem, som efter en revidering av reglerna, inte längre har krav på antal medlemmar i den förordning som styr bidragsgivningen. Detta har bland annat sin grund i att allt fler medlemmar endast betalar medlemsavgift därför att de sympatiserar med en förening och vill stödja den eko- nomiskt. Ett exempel är statsbidraget till friluftsorganisationer. 
 Ett krav på ett visst antal medlemmar kan leda till att statsbidra- get går till organisationer som har många passiva s.k. postgiromed- lemmar och egentligen inte har något större stödbehov. Min bedömning är att om staten baserar sitt stöd på antal medlemmar, kan det uppstå en multiplikatoreffekt. Små föreningar, med ett litet antal medlemmar som är mindre resursstarka, får ett minimalt statsbidrag, trots att dessa föreningars ändamål kan vara väl så vik- tiga och verksamheterna omfattande. 
  
 7.4.5 
  
 Demokratiskt uppbyggd organisation 
  
 För att en kvinnoorganisation skall kunna få organisationsbidrag föreslår jag att den skall vara demokratiskt uppbyggd, dvs. ha en struktur som möjliggör för medlemmarna att utkräva ansvar. 
 Enligt rättspraxis skall en ideell förening ha antagit stadgar, som är så fullständiga att åtminstone namnet på föreningen, ändamålet och verksamheten framgår. Dessutom måste stadgarna reglera hur beslut skall fattas, hur föreningen skall företrädas, hur stadgarnas bestämmelser kan ändras och vilka beslut som krävs för att upplösa föreningen. 
 Min bedömning, när det gäller ändamålet och verksamheten, är att kraven på vad som skall anges i stadgarna är mycket begränsade. Det räcker med att det finns en ram för verksamheten. Den enda begränsningen är, om ändamålet är ekonomiskt, att ändamålet med verksamheten inte får vara att främja medlemmarnas ekonomiska intressen. 
 275 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 SOU 2004:59 
  
 För att anses vara demokratiskt uppbyggd brukar det krävas att en ideell förening skall ledas av en styrelse som sköter föreningen för medlemmarnas räkning. Medlemmarna tillsätter som regel sty- relsen genom val på årsmötet. Men det finns inget som hindrar att stadgarna anger en annan ordning. En del av styrelsen kan exem- pelvis tillsättas av en annan organisation. Enligt min uppfattning är en sådan funktion nödvändig för att säkra ett tydligt ekonomiskt ansvar och för att organisationen skall kunna företrädas av en juri- disk person. 
 I samband med de möten och hearingar som utredningen har anordnat har jag mött uppfattningen att kvinnoorganisationerna upplever de formella kraven som byråkratiska. Min bedömning är dock att bildandet av en förening inte är särskilt komplicerat. Det kan göras av medlemmarna utan någon inblandning av en myndig- het. När grundarna av föreningen har antagit stadgar och valt sty- relse är föreningen bildad. 
 I begreppet förening ligger också ett krav på självständighet. Medlemmarna skall i rimlig omfattning kunna bestämma över föreningen. Om en överordnad förening har makten över stadgarna i en underordnad förening, skall inte samma överordnade förening ha makten att tillsätta styrelsen i den underordnade föreningen. Den underordnade föreningen anses då vara en avdelning eller en sektion och är därigenom osjälvständig i förhållande till den över- ordnade föreningen. 
 Jag har dock tidigare föreslagit att även kvinnliga nätverk, kvin- nokommittéer eller motsvarande, vars uppgift är att stärka kvin- nans ställning i samhället, skall kunna erhålla det föreslagna statsbi- draget för kvinnors organisering. Denna typ av organisation är emellertid inte i juridisk mening självständig organisation. Den ingår som en del av en organisation som är en ideell förening. Det är denna moderorganisation som blir juridiskt ansvarig för statsbi- draget. 
  
 7.4.6 
  
 Lokal och regional förankring 
  
 Enligt de nuvarande reglerna skall en medlem vara ansluten till en lokalavdelning inom organisationen. En lokalavdelning skall dess- utom ha genomfört minst tio sammankomster under föregående verksamhetsår. Det skall finnas lokalavdelningar i minst hälften av landets landstingskommuner. 
 276 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 Den undersökning som jag har låtit göra visar att en majoritet av de kvinnoorganisationer, som inte får stöd enligt de nuvarande reglerna, är ideella föreningar och uppbyggda som traditionella medlemsorganisationer. De flesta är organiserade såväl nationellt som lokalt. 
 Min bedömning är att det inte bör vara några krav på att en organisation skall ha en viss organisationsstruktur. Jag föreslår i stället att organisationen skall ha en riksomfattande organisation med lokal eller regional förankrad verksamhet eller med ett riks- intresse. 
 Vad som avses med riksintresse kan förordningen (1998:1814) om statsbidrag till vissa organisationer inom det sociala området ge en viss vägledning i. Enligt 3 § får statsbidrag även lämnas till orga- nisationer som inte uppfyller villkoret att vara en riksorganisation som har regional eller lokal verksamhet i minst tio län om det finns särskilda skäl. Vid bedömningen om bidrag skall beviljas skall behovet av förnyelsearbete inom det område där organisationen är verksam särskilt beaktas. 
 Socialstyrelsen har i en skrivelse den 31 maj 2001 rapporterat till regeringen om användningen av statsbidrag till frivilligorganisatio- ner inom det sociala området. Enligt skrivelsen var det nio organi- sationer som fick bidrag år 2000 i enlighet med denna bestämmelse. Dessa organisationer gjorde enligt Socialstyrelsen viktiga sociala insatser av riksintresse för små och utsatta grupper. Socialstyrelsen menade därför att det inte vore rimligt, i varje fall på kort sikt, att kräva att verksamheten skulle vara rikstäckande. Man pekade för övrigt på att dessa organisationer har medlemmar och kontakter med enskilda som bor på skilda håll i landet. 
 När det gäller kvinnonätverk/kvinnokommitté eller motsva- rande, är min bedömning att dessa främst berör organisationer bil- dade på etnisk grund. Min uppfattning är att dessa organisationer gör viktiga sociala insatser av riksintresse för små och utsatta grup- per. 
  
 7.4.7 
  
 Bedrivit verksamhet i tre år 
  
 Jag föreslår att, i likhet med de nuvarande reglerna, skall en kvin- noorganisation som får organisationsbidrag ha bedrivit verksamhet i minst tre år. Jag anser att en organisation som söker organisa- tionsstöd bör kunna uppvisa någon form av stabilitet. Den bör ha 
 277 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 SOU 2004:59 
  
 ordnade yttre ramar med stadgar, årsmöte och verksamhetsberät- telse innan bidrag kan utges. Föreningar som har funnits kortare tid har möjlighet att ansöka om etableringsbidrag. 
  
 7.5 
  
 Extra organisationsstöd för internationella kontakter. 
  
 Mitt förslag:  
 Organisationsbidrag får, efter särskild ansökan, lämnas för internationella kontakter till kvinnoorganisation som uppbär organisationsstöd. 
 Många kvinnoorganisationer deltar i dag i internationella samman- hang. Som exempel representerar man Sverige i ett antal jämställd- hetsinsatser. Efterfrågan på medverkan från Sverige är stor i frågor om jämställdhet. Flera länder inom EU önskar att utbyta erfaren- heter med svenska kvinnoorganisationer. 
 Min uppfattning är att dessa organisationer har en viktig roll att fylla i det sammanhanget. Dessutom har svenska organisationer möjlighet att i internationella forum få värdefulla kunskaper att ut- veckla vidare på det nationella planet. Dessa insatser görs i dag ofta på ideell bas, eller i vissa fall med stöd av projektmedel. 
 Jag föreslår därför att det bör finnas ett extra bidrag till interna- tionella utbyten att söka för kvinnoorganisationer. Jag anser att bidraget för internationella kontakter skall vara inriktat mot att kvinnoorganisationerna skall ha möjligheter till utbyten i interna- tionellt arbete. 
 Stödet skall kunna sökas av organisationer som uppbär organisa- tionsstöd. Stödet innefattas således i organisationsstödet, vilket enligt min bedömning innebär mindre byråkrati med ansöknings- och redovisningsförfarande. 
 278 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 7.6 
  
 Villkor för etableringsbidrag 
  
 Mitt förslag:  
 Följande villkor skall gälla för att etableringsbidrag skall kunna erhållas. Organisationen skall 
  
 – 
  
 bedriva sådan verksamhet som tillgodoser syftet med stats- bidraget, 
  
 – 
  
 ha medlemmar som är enskilt anslutna och som delar orga- nisationens grundvärderingar och mål, 
  
 – 
  
 vara demokratiskt uppbyggd, dvs. ha en struktur som möjlig- gör för medlemmarna att utkräva ansvar, 
  
 – 
  
 ha en organisation med lokal eller regional förankrad verk- samhet eller med ett riksintresse. 
  
 Ett villkor för att en organisation skall kunna få organisationsstöd är att den har funnits i minst tre år. Jag föreslår att nybildade orga- nisationer, kvinnonätverk/kvinnokommitté eller motsvarande, som inte uppfyller kravet att ha funnits i minst tre år före ansökan om att få organisationsbidrag, skall kunna ansöka om ett särskilt eta- bleringsbidrag. 
 Syftet med etableringsbidraget är att bidragssystemet skall öpp- nas för nya kvinnoorganisationer. Etableringsbidrag skall kunna utgå under högst tre år. En nybildad kvinnoorganisation skall kunna söka bidraget direkt från starten. Jag föreslår att mottagare av etableringsbidrag skall kunna visa en utvecklingsplan där målen för utvecklingen framgår. De organisationer som får etableringsbi- drag skall prövas varje år mot målet och villkoren i förordningen och mot organisationens utvecklingsplan. Min bedömning är att en organisation, som har fått etableringsbidrag i tre år utan att uppnå de krav som ställs på statsbidragsberättigade organisationer, i prin- cip inte skall kunna ges fortsatt stöd. 
 Jag anser att därmed kan stöd till nya kvinnoorganisationer i möjligaste mån prövas. Det kan exempelvis gälla möjlighet för en kvinnokommitté eller motsvarande, som finns inom en annan organisation, att under en treårsperiod pröva om den önskar eta- blera sig som en självständig organisation eller om de skall fortsätta tillhöra riksorganisationen. Jag anser att etableringsbidraget i detta fall bör baseras på en dialog och överenskommelse mellan bidrags- givaren och den organisation, i vilken den sökande ingår. 
 279 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 SOU 2004:59 
  
 7.7 
  
 Villkor för verksamhetsbidrag 
  
 Mitt förslag:  
 Verksamhetsbidrag skall ges till organisation som bedriver verksamhet som tillgodoser syftet med statsbidraget. Verksamhetsbidrag skall ges till verksamheter som syftar till att engagera kvinnor för ett visst ändamål och som har ett riks- intresse. 
 Enligt de nuvarande reglerna lämnas statsbidrag till kvinnoorgani- sationer i form av ett grundstöd och ett rörligt bidrag. Det rörliga bidraget ges till utveckling och förnyelse av kvinnoorganisationer- nas verksamhet. 
 Jag anser att det även i ett nytt bidragssystem bör finnas möjlig- het att stödja förnyelse och utveckling. Där är ett verksamhets- bidrag av särskild vikt. Jag vill betona betydelsen av att det finns redskap för staten att kunna ge stöd till den utveckling som sker, såväl inom det traditionella föreningslivet, som till helt nya förete- elser och nya grupper av kvinnor som organiserar sig. 
 Jag anser att ett verksamhetsbidrag skall premiera aktiviteter. Det finns därför anledning för staten att kombinera ett organisa- tionsstöd med ett stöd som tar fasta på omfattningen och mångfal- den av aktiviteter. Ett verksamhetsstöd premierar därmed organi- sationer med en omfattande verksamhet. 
 Mot den bakgrunden föreslår jag att verksamhetsbidrag skall kunna sökas av en kvinnoorganisation för att genomföra aktiviteter som syftar till att engagera kvinnor för ett visst ändamål och som är av allmänt intresse för hela samhället, inte enbart lokalt. 
 Medan organisationsbidrag utgår för vad man är, är verksam- hetsbidraget inriktat mot verksamheten, dvs. mot vad man gör. Som jag tidigare nämnt i avsnitten 7.3.4 och 7.3.5 anser jag att verk- samhetsbidrag även skall kunna ges till organisationer som är undantagna från organisationsbidrag eller som inte uppfyller samt- liga krav för detta stöd. Det gäller t.ex. paraplyorganisationer, stif- telser och de politiska kvinnoorganisationerna. Jag vill dock i detta sammanhang understryka att den sökande skall vara en juridisk person. 
 Jag anser att verksamhetsbidraget bör baseras på en dialog och överenskommelse mellan bidragsgivaren och kvinnoorganisationen. I dessa fall ligger det i båda parternas intresse att syftet med stödet preciseras gemensamt och på ett sätt som gör det möjligt för staten 
 280 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 att senare kunna avläsa verksamhetens resultat. Det innebär att verksamhetsbidraget så långt det är möjligt bör kunna innefattas i en mål- och resultatprocess. 
  
 7.8 
  
 Ekonomiska konsekvenser av utredarens förslag 
  
 Mitt förslag:  
 Anslaget i statsbudgeten till stöd för kvinnors organisering beräknas till 30 miljoner kronor. Vidare beräknas stödet till de politiska kvinnoorganisationerna till 14 miljoner kronor. 
  
 7.8.1 
  
 Nivån på det nya statsbidraget 
  
 I dag uppgår anslaget till kvinnoorganisationerna till 3,4 miljoner kronor. Min bedömning är att dagens nivå på det statliga stödet inte avspeglar den betydelse som kvinnoorganisationerna har. Nivån på bidraget ger inte kvinnoorganisationerna möjlighet att spela den roll som är önskvärd i såväl jämställdhetspolitiken som i det demokratiska samtalet. Mot den bakgrunden föreslår jag att anslaget i statsbudgeten till stöd för kvinnors organisering beräknas till 30 miljoner kronor. 
 Staten fördelade 2003 ungefär 7,2 miljarder kronor i föreningsbi- drag. Det skedde genom 97 olika identifierade bidragstyper. Ut- redningen har låtit jämföra storleken mellan statsbidraget till kvin- noorganisationerna och statliga bidrag till andra typer av organisa- tioner. Undersökningen omfattade sammanlagt 66 olika bidrags- typer varigenom 6,5 miljarder kronor fördelades. Det var 874 orga- nisationer som beviljades bidrag. Det blir ett genomsnitt på 7,5 miljoner kronor i statligt bidrag per organisation. 
 Det kan ställas i relation till de 228 000 kr som kvinnoorganisa- tionerna får i genomsnitt. När stödet till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet ursprungligen inrättades 1982, ansåg reger- ingen att nivån på stödet borde ligga strax under stödet till ung- domsorganisationerna. Det ansågs att organisationer med vuxna medlemmar i högre grad än ungdomsorganisationer borde kunna finansiera sin verksamhet med medlemsavgifter. 
 Stödet till kvinnoorganisationerna uppgick då till 2 miljoner kronor. I dag uppgår det till 3,4 miljoner kronor. Ungdomsstyrel- sen fördelade för bidragsåret 2004, 58,1 miljoner kronor i stats- 
 281 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 SOU 2004:59 
  
 bidrag till ungdomsorganisationer i form av  
 struktur-, 
  utvecklings- samt etableringsbidrag. Ungdomsstyrelsen fördelade också 104,5 miljoner kronor av överskottet från AB Svensk Spel till lokala ung- domsorganisationer. 
  
 7.8.2 
  
 Beräkning av behovet av stöd för kvinnors organisering 
  
 Det är i dag 18 kvinnoorganisationer som uppfyller villkoren för det nuvarande statliga stödet. Av dessa är tre politiska kvinnoorga- nisationer. Jag bedömer att det finns ungefär 110 kvinnoorganisa- tioner som inte uppfyller villkoren för det nuvarande stödet till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet. De bedriver enligt min bedömning sådan verksamhet som svarar mot syftet med det föreslagna statsbidraget. 
 Jag bedömer att det nya bidragssystem som jag föreslår kommer att medföra att många av dessa organisationer kommer att ansöka om något av de föreslagna bidragsformerna, dvs. organisations- bidrag, etableringsbidrag eller verksamhetsbidrag. Det gäller såväl nationella och regionala kvinnoorganisationer som kvinnliga nät- verk inom andra organisationer. 
 Jag beräknar att det, utöver de kvinnoorganisationer som i dag får stöd, tillkommer  
 20–25 
  kvinnoorganisationer som ansöker om organisationsbidrag. Där ingår då inte de politiska kvinnoorganisa- tionerna eftersom dessa organisationers verksamhet skall finansie- ras via partistödet. Totalt rör det sig alltså om  
 35–40 
  organisatio- ner. 
 Jag är medveten om att det finns en viss osäkerhet i beräkning- arna, eftersom ett villkor för att en organisation skall kunna få organisationsbidrag, är att den har en riksomfattande organisation med lokal eller regional verksamhet eller har ett riksintresse. Det är svårt att på förhand bedöma hur många organisationer som har ett riksintresse. 
 Jag beräknar att varje organisation behöver ett basfinansiellt stöd på 400 000 kronor. Detta belopp innefattar kostnader för administ- ration, lokaler och inte minst kompetensuppbyggnad. Om 35 organisationer får bidrag med 400 000 kronor innebär det en kost- nad på 14 miljoner kronor. 
 Jag har i det sammanhanget övervägt om en kvinnoorganisation, som inte har en riksomfattande verksamhet eller som inte är en självständig organisation utan är en del av en annan ideell förening, 
 282 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 endast skall få halvt organisationsbidrag. Därmed skulle fler organi- sationer kunna få bidrag. 
 Jag beräknar det extra organisationsbidraget för internationellt utbyte till 1 miljon kronor, eftersom det endast är de stora organi- sationerna som kan antas ansöka om och ha behov av detta stöd. Jag anser att det är angeläget att det finns ett fritt och flexibelt anslag för internationellt utbyte. Men det är lika viktigt att fördel- ningen av dessa medel inte sker slentrianmässigt. 
 När det gäller etableringsbidraget till nya kvinnoorganisationer anser jag att det bör kunna sökas beroende på föreningens utveck- ling och verksamheter i landet. Jag beräknar att stödet utgår med 100 000 kronor per år. Om 20 organisationer ansöker om etable- ringsbidrag, innebär det en årlig kostnad om 2 miljoner kronor. 
 När det gäller verksamhetsbidraget är min bedömning att efter- frågan på ett sådant bidrag är stort. Detta stöd skall även kunna sökas av organisationer som inte får organisationsstöd. Syftet med verksamhetsbidraget är att det skall stödja organisationernas akti- viteter, metodutveckling m.m. Det skall premiera det man gör och önskar utveckla. 
 Om 37 organisationer ansöker om ett verksamhetsbidrag på 350 000 kronor, innebär det en kostnad på 13 miljoner kronor. Jag vill understryka att 350 000 kronor endast är ett räkneexempel. Beloppet för organisationerna kommer naturligtvis att variera beroende på omfattningen av verksamheten. 
 Med dessa antaganden beräknar jag att kostnaden för det nya statsbidraget uppgår till 30 miljoner kronor årligen fördelat mellan  
 35–40 
  kvinnoorganisationer och ett antal nybildade kvinnoorgani- sationer. Jag beräknar att fördelningen mellan de tre formerna av statsbidraget blir följande: 
  
 14 miljoner kronor gäller organisationsbidrag för att skapa för- utsättningar för organisationerna att agera självständigt, 
  
 1 miljon kronor gäller bidrag för internationellt utbyte, 
  
 2 miljoner kronor gäller etableringsbidrag för att fånga upp nya kvinnoorganisationer, 
  
 13 miljoner kronor gäller verksamhetsbidrag för att stödja vissa verksamheter, 
  
 283 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 SOU 2004:59 
  
 7.8.3 
  
 Beräkning av stödet till de politiska kvinnoorganisationerna 
  
 När det gäller stödet till de politiska kvinnoorganisationerna be- räknar jag att tio procent av partistödet bör användas för stöd till de politiska kvinnoorganisationerna. Det skulle innebära 14 miljo- ner kronor. 
 Motivet för den valda procentsatsen är att det skulle ge de poli- tiska kvinnoorganisationerna en ekonomisk frihet och självstän- dighet. Det skulle också möjliggöra för dem att möta det stigande politiska engagemang som nämns i 2003 års regeringsförklaring. 
 En sådan omfattning av stödet skulle möjliggöra för de politiska kvinnoorganisationerna att engagera fler kvinnor och därmed möta det ökande politiska intresset. 
 När det gäller hur stödet till de politiska kvinnoorganisationerna kan utformas har jag prövat tre olika alternativ: 
  
 1. 
  
 Stödet fördelas lika till alla. Det skulle innebära 2 miljoner kro- nor till var och en av de sju riksdagspartiernas kvinnoorganisa- tioner/kommittéer. 
  
 2. 
  
 Var och en av kvinnoorganisationerna/kommittéerna tilldelas ett grundstöd på 400 000 kronor, vilket motsvarar det stöd som övriga kvinnoorganisationer tilldelas. Resterande medel tilldelas som mandatstöd. Detta alternativ skulle innebära följande fördelning: 
  
 Socialdemokraternas kvinnoförbund  
  
 S-kvinnor 
  4,07 miljoner kronor, 
  
 Moderatkvinnorna 2,44 miljoner kronor, 
  
 Liberala kvinnor 1,62 miljoner kronor, 
  
 Kristdemokraternas kvinnoförbund 1,7 miljoner kronor, 
  
 Vänsterpartiets kvinnoutskott 1,68 miljoner kronor, 
  
 Centerkvinnorna 1,28 miljoner kronor, 
  
 Miljöpartiets kvinnoutskott 1,26 miljoner kronor. 
  
 3. 
  
 Stödet fördelas fullt ut efter antalet mandat i riksdagen. Det skulle innebära följande fördelning: 
  
 Socialdemokraternas kvinnoförbund  
  
 S-kvinnor 
  4,59 miljoner kronor, 
  
 Moderatkvinnorna 2,55 miljoner kronor, 
  
 Liberala kvinnor 1,52 miljoner kronor, 
  
 Kristdemokraternas kvinnoförbund 1,63 miljoner kronor, 
  
 Vänsterpartiets kvinnoutskott 1,6 miljoner kronor, 
  
 284 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om nytt statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 Centerkvinnorna 1,10 miljoner kronor, 
  
 Miljöpartiets kvinnoutskott 1,08 miljoner kronor. 
  
 Av de tre alternativen förordar jag alternativ 3. Jag anser det inte vara rimligt att förändra den grundläggande principen för stöd till de politiska partierna. Jag anser att det inte faller inom ramen för det uppdrag och de direktiv som jag har. Jag vill också påpeka att de politiska kvinnoorganisationerna/kommittéerna även kan söka verksamhetsbidrag. 
 285 
  
 8 
  
 Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 
  
 Mina förslag 
 : Handläggningen av det nya statsbidraget för kvinnors organisering skall handläggas av en särskild jämställd- hetsmyndighet när en sådan inrättas. Som en övergångslösning föreslår jag att statsbidraget handläggs av en särskild nämnd för fördelning av statsbidrag för kvinnors organisering. 
  
 8.1 
  
 Den nuvarande handläggningen av stödet 
  
 8.1.1 
  
 Tidigare förslag om handläggning av stödet 
  
 Enligt den nuvarande förordningen (1982:865) om statsbidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet prövas ansökningarna om bidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet av regeringen. Enligt direktiven skall jag undersöka möjligheten att förlägga handläggningen av kvinnoorganisationernas bidragsären- den till en annan myndighet än Regeringskansliet samt presentera för- och nackdelar med detta. 
 Redan när stödet infördes i början av  
 1980-talet 
  diskuterades om det fanns någon naturlig myndighet som kunde hantera stödet. Även den förra utredningen om statligt stöd till kvinnoorganisa- tioner (SOU 2000:18) behandlade frågan om att låta en annan myndighet än Regeringskansliet fördela bidraget. Utredningen fann dock inte någon sådan myndighet som var lämplig. 
 Utredningen diskuterade möjligheten att uppgiften handlades av Jämställdhetsombudsmannen, JämO, om uppdraget till JämO bredda- des. Om stödet även fortsättningsvis skulle handläggas inom Powers ringskansliet ansåg utredningen att ett särskilt råd borde knytas till handläggningsprocessen. 
 287 
  
 Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 
  
 SOU 2004:59 
  
 8.1.2 
  
 Handläggning inom Regeringskansliet 
  
 Det statliga stödet till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet har sedan det infördes handlagts vid den enhet inom Regerings- kansliet som ansvarar för folkrörelsefrågor. För närvarande hand- läggs stödet vid Justitiedepartementets enhet för demokratiutveck- ling, mänskliga rättigheter, folkrörelsefrågor och idrott. 
 Redan när stödet infördes diskuterades om det fanns någon myndighet som kunde hantera stödet. Även den tidigare utred- ningen (SOU 2000:18) behandlade frågan om att låta en annan myndighet än Regeringskansliet fördela bidraget. Ingen av utred- ningarna fann någon myndighet som var lämplig. 
 Enligt policy inom regeringskansliet skall bidrag i normalfallet handläggas av en myndighet. Beredning av bidragsansökningar är myndighetsutövning. Därför är det min mening att stödet till kvinnoorganisationer bör handläggas av en myndighet. 
 Stödet är okänt för många kvinnoorganisationer. Jag föreslår ett nytt stöd för kvinnors organisering. Det är enligt min bedömning lämpligt att ett nytt stöd handläggs av en myndighet. Det skapar möjlighet för en bättre dialog med sökande organisationer. Bidrags- ansökningarna måste göras mindre byråkratiska och utformas på ett sådant sätt att även små organisationer kan söka. En ändamålsenlig ärendehandläggning, som innefattar en uppföljning med god konti- nuitet, sker bäst på en myndighet. 
  
 8.2 
  
 Överföring av handläggningen av statsbidraget till annan myndighet 
  
 Min ambition har varit att handläggningen av statsbidraget skall förläggas till en befintlig myndighet. I anvisningar från Finans- departementets budgetavdelningen anges att statlig bidragsgivning bör handläggas av en myndighet. 
 Mot den bakgrunden har jag prövat möjligheterna att lägga ansvaret för den framtida bidragshandläggningen på ett antal befintliga myndigheter. 
 Vid urvalet av myndigheter har min utgångspunkt varit att myn- digheten skall ha en viss anknytning till kvinnors organisering eller till jämställdhetsfrågor. Även erfarenheten av att fördela statsbidrag till folkrörelser har haft betydelse vid min bedömning. 
 288 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 
  
 Jag har funnit följande myndigheter eller råd med ansvar för verksamhet som har beröring med stödet till kvinnors organisering: 
  
 Jämställdhetsombudsmannen – JämO 
  
 Ungdomsstyrelsen 
  
 Folkbildningsrådet 
  
 8.2.1 
  
 Handläggning inom Jämställdhetsombudsmannen, JämO 
  
 Verksamheten vid Jämställdhetsombudsmannen, JämO, regleras av jämställdhetslagen och avser jämställdhet i arbetslivet. Myndig- hetens verksamhet är indelad i tre verksamhetsgrenar. 
  
 Handläggning av anmälningar om diskriminering i arbetslivet som inkommer till myndigheten. 
  
 Tillsyn över de aktiva åtgärder som arbetsgivarna är ålagda enligt jämställdhetslagen. Myndigheten skall verka för att lagen om att upprätta jämställdhetsplaner efterlevs. 
  
 Information och opinionsbildning där myndigheten producerar information och handledningsmaterial om jämställdhetslagen. 
  
 Det finns en tveksamhet från JämO:s sida till att myndighetens organisation skulle vara anpassad till att handlägga ett stöd till kvin- nors organisering. 
 JämO ser svårigheter att, utifrån sitt uppdrag, samverka med Non Governmental Organisations, NGO:s. Myndighetens beva- kande roll är ett hinder. Att å ena sidan granska och bevaka och å andra sidan stödja olika intresseorganisationer ekonomiskt kan leda till intressekonflikter. JämO menar dessutom att det inte finns ekonomiska resurser för administration m.m. 
 Min bedömning är att JämO inte är lämplig att fördela bidrag till en folkrörelse. Även om JämO:s uppdrag skulle utvidgas till att gälla andra områden än arbetsliv, är min bedömning att JämO inte har möjlighet att fördela stödet till kvinnors organisering inom ramen för sitt uppdrag och sina resurser. 
 289 
  
 Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 
  
 SOU 2004:59 
  
 8.2.2 
  
 Handläggning inom Ungdomsstyrelsen 
  
 Ungdomsstyrelsen fördelar statliga bidrag till ungdomsorganisa- tionernas verksamhet. Det är en viktig del av ungdomspolitiken. Riksdagen beslutade våren 1994 att den statliga bidragsgivningen till ungdomsorganisationernas verksamhet i ökad utsträckning skall relateras till målen för bidragen (prop. 1993/94:135). 
 De övergripande fem målen för bidragen till ungdomsorganisa- tionerna (prop. 1993/94:135) 
  
 främja barns och ungdomars demokratiska fostran 
  
 främja jämställdhet mellan könen 
  
 främja jämlikhet mellan olika ungdomsgrupper 
  
 ge barn och ungdomar en meningsfull fritid 
  
 engagera fler ungdomar i föreningslivet 
  
 Den 1 januari 2002 trädde nya statsbidragsregler i kraft, vilka till- lämpas fr.o.m. bidragsåret 2004. Det nya statsbidraget kan ges i form av  
 struktur-, 
  utvecklings- eller etableringsbidrag. Statsbidra- get består också av ett särskilt bidrag. 
 Min bedömning är att det finns likheter mellan bidragen till ungdomsorganisationerna och bidraget till kvinnors organisering då Ungdomsstyrelsens bidragsgivning har mål om demokrati och jämställdhet. Bidragen till ungdomsorganisationerna bedöms uti- från ett folkrörelseperspektiv, dvs. stöd utifrån ungdomars egen organisering och regeringens ungdomspolitiska mål. 
 Ungdomsstyrelsens övergripande uppgift är att ansvara för ung- domspolitiken. Stödet till kvinnoorganisationer skulle bli en begränsad och avgränsad del i Ungdomsstyrelsens arbete. Stödet för kvinnors organisering skulle inte få den centrala ställning jag eftersträvar. 
  
 8.2.3 
  
 Handläggning vid Folkbildningsrådet 
  
 Folkbildningsrådet har statens uppdrag att fördela bidrag samt följa och utvärdera folkbildningsverksamheten (prop. 1990/91:82). Enligt förordningen (2000:145) om statsbidrag till folkbildningen skall Folkbildningsrådet fördela statsbidrag till folkhögskolor och studie- förbund. 
 Folkbildningsrådet är ett exempel där både beredning och beslut av en organisation sker med stöd av en förordning. I Folkbild- 
 290 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 
  
 ningsrådet finns företrädare för Folkbildningsförbundet, Rörelse- folkhögskolornas Intresseorganisation (RIO) och Landstingsför- bundet. Styrelsen består av 9 ledamöter samt representanter för var och en av de organisationer som företräds i rådet. Folkbildnings- rådet har ett kansli med 16 anställda varav 4 utför informations- tjänst för Sveriges Folkhögskolor. 
 Folkbildningsrådet fördelade 2003 ca 2,5 miljarder kronor. Folk- bildningsrådet har en betydande kompetens för bidragsgivning. I likhet med Ungdomsstyrelsen verkar det inom ett avgränsat och tydligt politikområde. Stödet för kvinnors organisering riskerar att bli  
 icke-prioriterat 
  och underordnat övrig verksamhet. Min bedöm- ning är därför att Folkbildningsrådet inte lämpar sig att handlägga stödet för kvinnors organisering. 
  
 8.3 
  
 Handläggning av en delegation inom Socialstyrelsen 
  
 8.3.1 
  
 Nuvarande bidragsgivning inom Socialstyrelsen 
  
 Jag har även bedömt möjligheten att en delegation vid Social- styrelsen handlägger och beslutar om fördelning av statsbidraget för kvinnors organisering. Boverket och Naturvårdsverket är exem- pel på myndigheter som har sådana delegationer. På Socialstyrelsen finns erfarenhet av hantering och utveckling av olika bidragssystem till frivilligorganisationer. 
 Inom Socialstyrelsen finns det kunskap och kännedom om kvinnoorganisationer. Socialstyrelsen har flerårig erfarenhet av att arbeta med särskilda kvinnofrågor, t.ex. våld mot kvinnor. Social- styrelsen ger bidrag till organisationer som arbetar med dessa frågor. 
 Socialstyrelsen har även omfattande erfarenhet av att arbeta med inflytandefrågor för de organisationer som får bidrag av myndig- heten. Det sker bl.a. genom möten med enskilda organisationer, genom särskilda modellgrupper för bidragssystemens utveckling och genom intressepolitiska dialoggrupper. 
 I flera av de förordningar, som reglerar de bidragssystem som Socialstyrelsen ansvarar för, anges att myndigheten skall arbeta med särskilda råd. Syftet med dessa råd är att frivilligorganisatio- nerna skall bidra med kunskap. 
 291 
  
 Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 
  
 SOU 2004:59 
  
 8.3.2 
  
 Utredarens bedömningar om handläggning 
  
 Min bedömning är att det finns mycket som talar för att stödet skulle kunna handläggas vid Socialstyrelsen. Det finns en kompe- tens inom Socialstyrelsen när det gäller olika statsbidragssystem. Socialstyrelsens relation till frivilligorganisationer bygger på en omfattande bidragsgivning. Myndigheten har stor erfarenhet av bidragsfördelning och har tagit initiativ för att utveckla och disku- tera statens samarbete med ideella organisationer av olika slag. 
 Stödet till kvinnoorganisationer är dock av annan karaktär än det stöd som i dag handläggs inom Socialstyrelsen. Socialstyrelsens bidragsgivning sker inom ramen för de politikområden som Social- styrelsen ansvarar för. Min bedömning är att stödet till kvinno- organisationer inte naturligen ligger inom Socialstyrelsens ansvars- område. Det är därför uppenbart att, om stödet till kvinnors orga- nisering skall handläggas vid Socialstyrelsen, måste det tydligt definieras som ett folkrörelsestöd. 
 Om statsbidraget skall handläggas vid Socialstyrelsen bör det handläggas av ett organ inom myndigheten som har karaktär av en delegation eller särskild nämnd. Delegationen skall bestå av ord- förande och ett antal ledamöter med uppdrag att årligen besluta om att fördela bidragen för kvinnors organisering. Den administrativa handläggningen bör skötas av ett kansli. 
 En sådan delegation skulle avvika från de arbetsformer som Socialstyrelsen har för annan bidragsgivning. Syftet med de råd som Socialstyrelsen har knutit till sina bidragssystem är att fri- villigorganisationerna skall bidra med värdefull kunskap. De har således en rådgivande funktion, utan inflytande på själva bidrags- givningen. Beredning av och beslut om bidragen sker av Social- styrelsen. Eftersom stödet till kvinnoorganisationer enligt min bedömning inte faller inom Socialstyrelsens ansvarsområde måste särskild kompetens och en särskild beslutsordning tillföras. 
 Mot den bakgrunden är min bedömning att Socialstyrelsen inte är det lämpligaste alternativet för att fördela stödet till kvinnors organisering. Jag vill dock redovisa detta alternativ särskilt efter- som det enligt min uppfattning är den bästa lösningen inom ramen för befintliga myndigheter. 
 292 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 
  
 8.4 
  
 Handläggning vid en nybildad jämställdhetsmyndighet 
  
 8.4.1 
  
 Handlingsplan för jämställdhetspolitiken 
  
 Jag föreslår att handläggningen av det nya statsbidraget till kvinnors organisering skall handläggas av en särskild jämställdhetsmyndig- het. 
 Genom stöd till kvinnors organisering skapas förutsättningar för kvinnor att ta tillvara sina intressen och driva jämställdhetspoliti- Walker framåt. Inom detta politikområde finns det i dag inte någon myndighet som är lämplig. Däremot har frågan om att inrätta en myndighet för jämställdhetsfrågor diskuterats i olika sammanhang under de senaste åren. 
 I regeringens skrivelse  
 Jämt och ständigt  
 (Skr. 2002/03:140) redo- visar regeringen till riksdagen hur Regeringskansliet arbetar med jämställdhetspolitiken. Där presenterar regeringen också en hand- lingsplan för mandatperioden. Regeringen betonar att jämställd- heten måste utvecklas inom alla politikområden. Jämställdhets- politiken måste vara integrerad i all politik och forma samhället och människors vardag. 
 Regeringen påpekar dock att det återstår mycket att göra. Jäm- ställdhetsarbetet måste breddas. Arbetet har varit alltför inriktat på att förändra formella strukturer, istället för att inrikta sig på infor- mella strukturer som skapar och upprätthåller den ojämna makt- fördelningen mellan könen (Skr 2002/03:140). 
 Regeringen beslutade den 11 mars 2004 att tillkalla en särskild utredare för att göra en översyn av jämställdhetspolitikens mål, inriktning, organisation och effektivitet (Dir. 2004:18). Utredaren skall bl.a. överväga vilka mål som bör gälla för den framtida jäm- ställdhetspolitiken, analysera hur den nuvarande organisationen för jämställdhetspolitiken fungerar och lämna förslag till hur den skall kunna förbättras och effektiviseras. Utredningen skall vara klar senast den 1 juni 2005. 
  
 8.4.2 
  
 Myndighetsstyrning och jämställdhetsperspektiv 
  
 Riksrevisionsverket (RRV) genomförde 1999 en kartläggning vad gäller myndighetsstyrning och jämställdhetsperspektiv. (RRV:17.  
 Jämställdhet – hur styr regeringen 
 ). Kartläggningen visade att endast hälften av de 300 statliga myndigheterna under 1999 hade fått 
 293 
  
 Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 
  
 SOU 2004:59 
  
 någon form av krav om återrapportering gällande jämställdheten i sina regleringsbrev. RRV:s slutsats var att det råder en brist när det gäller konsekvens och systematik i regeringens styrning av myndigheterna på jämställdhetsområdet. 
 I RRV:s slutsatser sägs bland annat att 
  
 Det är en otydlig koppling mellan mål och regleringsbrev. 
  
 Kraven inte är tillräckligt konkreta. 
  
 Det är oklart varför vissa har och andra inte har återrapporte- ringskrav om jämställdheten. 
  
 Det är otydliga krav på tillämpningen av jämställdhetsintegre- ring. 
  
 Det är en bristande dialog med departementet. 
  
 RRV föreslog att jämställdhetsarbetet bör stramas upp och att en tydligare strategi för jämställdhetsstyrningen bör utformas. Kopp- lingen mellan den verksamhet som en myndighet bedriver och de jämställdhetspolitiska målen behövde tydliggöras. 
 RRV föreslog också att större vikt bör läggas vid jämställdhets- frågorna i regleringsbreven och i den årliga dialogen mellan depar- tement och myndigheter. Dessutom föreslog RRV att ett tillägg görs till förordningen som styr statliga myndigheter, för att tydlig- göra för myndigheterna att också de är skyldiga att tillämpa jäm- ställdhetsintegrering. 
 Riksdagens finansutskott har kommenterat RRV:s slutsatser om uppföljningen av jämställdhetsmålen (2000/01:FiU20). Finans- utskottet ansåg att det är nödvändigt att kraven på jämställdhets- arbetet i högre grad preciseras i myndigheternas regleringsbrev och att det införs mera omfattande krav på återrapportering. Finans- utskottet framhöll vikten av att dessa frågor förs framåt med all kraft och att såväl den praktiska utformningen av könsuppdelad statistik som preciseringar av kraven i myndigheternas reglerings- brev ges ett tydligt och uppföljningsbart innehåll. 
 Min bedömning är att RRV:s kritik om bristande samordning av återrapporteringar till viss del kan jämföras med de återapporte- ringar, som olika organisationer som får statsbidrag, är skyldiga att göra. Det är endast ett fåtal bidragsgivare som har utformat sådana krav om återrapporteringar. 
 Inom ungdomspolitiken har Ungdomsstyrelsens arbete visat vil- Walker betydelse myndighetsformen har för att följa, utveckla och 
 294 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 
  
 utvärdera den beslutande politiken och organisationernas med- verkan i denna. 
 Ungdomsstyrelsen utgår från riksorganisationens beskrivning av den egna verksamheten samt det resultat som organisationens verksamhetsutvärdering visar. Dessutom beskriver organisationen vilka konkreta mål som formulerats utifrån de övergripande målen inför den kommande treårsperioden. Dessa konkreta mål skall organisationen sedan utvärdera inför nästa prövning. Med detta som underlag kan sedan styrelsen framföra kritik till och dra in stödet för de organisationer som inte följer målen. 
  
 8.4.3 
  
 Tidigare förslag om inrättande av en jämställdhetsmyndighet 
  
 Jag har tagit del av slutbetänkandet från Jämställdhetsrådet för transporter och IT (Jämit) (SOU 2001:44) där det föreslås att en Jämställdhetsmyndighet bör inrättas. Enligt Jämit skulle myndig- hetens uppgift vara att följa och integrera ett jämställdhets- perspektiv i alla verksamheter. Jämställdhetsmyndigheten skulle också få i uppdrag att vara ett nationellt pådrivande kunskaps- och resursforum för samhället. 
 I en rapport (Ds 2001:64) från regeringens arbetsgrupp för metod- utveckling i jämställdhetsarbetet som tillsattes år 1997 görs bedöm- ningen att en institutionalisering av jämställdhetspolitiken skulle stärkas om en jämställdhetsmyndighet tillskapas. Arbetsgruppen föreslår att en sådan myndighets roll och uppgifter bör utredas närmare. Arbetsgruppen uttalade att Jämit:s förslag till myndighet borde kunna användas som underlag i ett sådant arbete. 
 Arbetsgruppen påpekar att varje statsråd har ansvar för jämställd- heten inom sitt sakområde där jämställdhetsministern roll är att vara pådrivande. Det innebär att varje departement har ett eget ansvar för att skapa arbetsformer och bygga upp kompetens inom departementets politikområden. Arbetsgruppen anser att detta sker i mycket varierande grad 
 Arbetsgruppen framhåller i sin rapport att det råder ett stort behov av stöd till departementets tjänstemän för att integrera jäm- ställdhetsperspektivet i sitt arbete. Arbetsgruppen pekar vidare på brist på kunskaper, erfarenheter och hjälpmedel för att kunna genomföra jämställdhetsanalyser. Arbetsgruppen menar dock att bristen på jämställdhetsanalyser inte behöver ha att göra med 
 295 
  
 Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 
  
 SOU 2004:59 
  
 ointresse – utan att det snarare beror på bristande insikt om frågor- na eller på motstånd. 
 Enligt arbetsgruppen finns det inte personella resurser vid Jämställdhetsenheten på Näringsdepartementet för att stödja hela Regeringskansliet. Det är inte heller deras uppgift. Arbetsgruppen menar också att departementen inte har byggt upp kompetens som kan fungera som internt stöd för medarbetarna särskilt i frågor om stöd till hur jämställdhetsintegrering skall bedrivas. 
  
 8.4.4 
  
 Utredarens bedömning om en jämställdhetsmyndighet 
  
 Jag delar i hög grad arbetsgruppens uppfattning om behovet av en jämställdhetsmyndighet. Jag anser att myndighetsformen är nöd- vändig för att kunna följa jämställdhetsperspektivet mer kontinuer- ligt och för att kunna göra strategiska uppföljningar. 
 Efter det att JämO inrättades som myndighet 1982 och efter att jämställdhetsexperter inrättades på Länsstyrelserna har det inte till- kommit ytterligare institutioner på detta område. 
  
 I Norge finns  
 Kompetansesenter for likestilling  
 och i Danmark finns  
 Vindenscenter for ligestilling 
 . Dessa organ liknar varandra vad gäller funktioner och uppgifter. De är självständiga organ, men får sitt uppdrag och sina medel från regeringen som också utser styrel- sen. 
  
 Deras uppgifter riktar sig utåt till hela samhället. De skall vara en resurs för departementen och för övriga myndigheter inom det statliga området. I Sverige finns inte denna organisatoriska mot- svarighet. Den enda statliga institution som arbetar med de frågor som ligger utanför jämställdhetslagens område och därmed JämO:s ansvarsområde, är jämställdhetsenheten i Regeringskansliet. Kvin- nors organisering är en central förutsättning för en utveckling av jämställdhetspolitiken. Det är därför lämpligt att detta stöd hand- läggs vid en myndighet som ansvarar för jämställdhetspolitiken i sin helhet. 
 296 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 
  
 8.5 
  
 Handläggning vid en ny nämnd gällande fördelning av statsbidrag för kvinnors organisering 
  
 8.5.1 
  
 I avvaktan på inrättandet av en jämställdhetsmyndighet 
  
 I avvaktan på inrättande av en myndighet för jämställdhetsfrågor, föreslår jag att statsbidraget handläggs av en särskild nämnd för fördelning av statsbidrag för kvinnors organisering. 
 Nämndens uppdrag skall vara att fördela statsbidraget för kvinnors organisering. Nämnden skall besluta om fördelningen av bidrag. Den administrativa handläggningen bör skötas av ett eget kansli. 
  
 8.5.2 
  
 Självständig ställning och särskild beslutskompetens 
  
 Statskontoret gjorde 1997 en översyn av de cirka 150 mindre nämndmyndigheter som då fanns ( 
 Statens nämndmyndigheter,  
 Stats- kontoret 19977:7A). Det som enligt Statskontoret karaktäriserar en nämndmyndighet är den kollektiva beslutsformen. Myndigheten bär det fulla ansvaret för sin verksamhet. Ansvaret är inte delat mellan styrelse och myndighetschef . 
 Nämndmyndighet används vanligen när verksamheten ställer krav på en självständig ställning och särskild beslutskompetens. Det kan handla om att tillämpa avgränsade lagrum, att ta ställning i preciserade frågor, att lösa ekonomiska intressen, att i anslutning till en större myndighets verksamhet fatta vissa verkställighets- beslut som kräver medverkan av särskild kompetens och/eller med- borgerligt omdöme. 
 Exempel på ett sådant organ är Samlingslokaldelegationen vid Boverket som självständigt beslutar om fördelningen av bidrag till allmänna samlingslokaler. Delegationen består av en ordförande och högst sju övriga ledamöter som utses av regeringen för en bestämd period. 
 Ett annat exempel är det friluftsråd som finns vid Naturvårds- verket. Det skall dels bistå Naturvårdsverket med råd i frilufts- frågor, dels besluta om fördelningen av verkets anslag för stats- bidrag till friluftsorganisationer. 
 297 
  
 Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 
  
 SOU 2004:59 
  
 8.5.3 
  
 Exempel på andra nämndmyndigheter 
  
 Det finns exempel på nämnder som senare har blivit myndigheter. Det gäller exempelvis Valnämnden och Samarbetsnämnden för trossamfund (SST), som i dag är egna myndigheter. En annan nämndmyndighet är Statens nämnd för internationella adoptions- frågor (NIA), som fördelar statsbidrag till adoptionsorganisationer (SFS 1997:192). 
 Jag har särskilt studerat SST eftersom den kan ses som ett exempel på när beredning och beslut sker av en särskild nämnd med myndighetsstatus. SST är i dag en statlig myndighet med ett kansli på fyra tjänster. SST består av företrädare för de trossamfund som anges i 3 § förordningen (1989:271) om statsbidrag till andra trossamfund än svenska kyrkan. SST fördelade fram till år 2000 statsbidragen till trossamfunden. 
 När relationerna mellan staten och Svenska kyrkan förändrades trädde en ny lag i kraft, som delvis innebar nya mål och förut- sättningar för statsbidraget till trossamfund. Statens stöd regleras i två lagar och en förordning (SFS 1998:1953), (SFS 1999:932), (SFS 1999:974). Det är regeringen som avgör vilka trossamfund som är berättigande till statligt stöd (21 trossamfund och samverkans- organ). Liksom tidigare är det SST som prövar ansökningarna om bidrag. SST bereder statsbidraget och regeringen beslutar. 
  
 8.5.4 
  
 Brett perspektiv på kvinnors organisering 
  
 Handläggningen av det statliga stödet vid en nämndmyndighet innebär en modell som tillgodoser kraven på att myndighet skall handlägga bidrag. 
 En myndighet kan utveckla samarbetet med kvinnoorganisa- tionerna och tillvarata deras kompetens. Den kan utveckla och ut- värdera och återrapportera. En myndighet kan vidare tillmötesgå behovet av stöd som bl.a. efterlysts av organisationer bildade på etnisk grund. 
 Genom mina kontakter med kvinnoorganisationer om olika frågor har det framgått att en stor majoritet av organisationerna anser att den nuvarande modellen för fördelning av statsbidraget inte är tillfredställande. Särskilt organisationer bildade på etnisk grund understryker behovet av ett forum dit man enkelt kan vända sig i frågor om kvinnors organisering. 
 298 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 
  
 8.5.5 
  
 Uppföljning och utvärdering av statsbidraget 
  
 Jag anser att det är angeläget att statsbidraget för kvinnors orga- nisering kan följas och utvärderas. Den eventuella myndigheten för jämställdhetsfrågor bör därför ges i uppdrag att följa betydelsen av stödet till kvinnors organisering. Under en övergångsperiod bör den särskilda nämnden ansvara för denna uppgift. 
 Min bedömning är att det nya bidragssystemet kommer att leda till att fler kvinnoorganisationer än tidigare kommer att erhålla stöd. 
 Jag anser att bidragsgivaren har ett berättigat behov av att kunna bedöma hur en organisation uppfyller syftet med statsbidraget. Organisationerna bör kunna redovisa planer för verksamheten, redogöra för hur verksamheten utvecklas samt för ekonomin. 
 Beträffande etableringsbidragen och verksamhetsbidragen anser jag att en uppföljning och utvärdering bör göras. Det gäller under förutsättning att bidragen utformas på det sätt som jag har före- slagit. Utgångspunkten för samtliga bidrag skall vara de mål och villkor som regeringen har angett i regleringsbrev till den bidrags- fördelande myndigheten/nämnden. 
 Jag anser att nämnden bör få i uppdrag att utveckla indikatorer för uppföljning av statsbidragens effekter. 
  
 8.6 
  
 Beräknade administrativa kostnader för nämnd 
  
 I avvaktan på att den nya jämställdhetsmyndigheten har inrättats, har jag föreslagit att det statliga stödet till kvinnors organisering bör fördelas av en särskild nämnd gällande fördelning av statsbidrag för kvinnors organisering. I samband med inrättandet av jämställd- hetsmyndigheten, kan uppgifterna överföras från nämnden till en avdelning på den nya jämställdhetsmyndigheten. 
 Det innebär också att den kompetens som finns om kvinno- rörelsens arbete tydligare kan tas tillvara. En beslutsmodell där en myndighet såväl bereder som beslutar tydliggör ansvarsförhållan- den. Det innebär att hela hanteringen av bidraget handläggs av samma instans. 
 Min bedömning är att det är brukligt i statlig bidragsgivning att de administrativa kostnaderna beräknas uppgå till  
 10–12 
  procent av bidraget. Med den utgångspunkten beräknar jag att kostnaderna för handläggning och kansli för en nämnd till 3 miljoner kronor per år. 
 299 
  
 Förslag om handläggning av det nya statsbidraget 
  
 SOU 2004:59 
  
 Jag anser att ett tak på 3 miljoner kronor bör sättas i avvaktan på att en jämställdhetsmyndighet inrättas. 
 Jag baserar denna kostnad på att det är 30 miljoner kronor som skall fördelas. 10 procent av detta belopp motsvarar 3 miljoner kronor. I den kostnaden inkluderar jag de kostnader som i dag finns för handläggningen av stödet på Justitiedepartementet som beräknas till 500 000 kronor. 
 Som jämförelse har Statens nämnd för statsbidrag till trossam- fund (SST) ett kansli bestående av fyra personer. SST fördelar cirka 48 miljoner kronor till 32 organisationer. Den har ett samordnings- anslag på 3,6 miljoner kronor. 
 Skälet till den beräknade kostnaden för ett kansli är att höjning och ny inriktning av stödet innebär att det behövs ytterligare hand- läggartjänster. Dessutom tillkommer hyra av lokal och andra kontorskostnader. Nämnden kommer också att arbeta med ett ökat internationellt samarbete, eftersom delar av stödet särskilt riktas till internationella informations- och utbytesinsatser. 
 300 
  
 9 
  
 Förslag till krav om jämställdhet på det statliga stödet till folkrörelser 
  
 9.1 
  
 Villkor om jämställdhetsperspektiv i förordningar och regleringsbrev 
  
 Mitt förslag:  
 I förordningar och regleringsbrev skall det, som ett förtydligande av det krav på demokratisk organisation som finns i de flesta statsbidragsförordningar, införas krav på ett jämställdhetsperspektiv. 
  
 9.1.1 
  
 Strategi för jämställdhetspolitiken 
  
 Det övergripande målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män skall ha samma rättigheter, skyldigheter och möjligheter på livets alla områden. 
 Riksdagen beslutade 1994 att förändra arbetsformerna för jäm- ställdhetspolitiken och antog en strategi för jämställdhetsintegre- ring. Denna strategi innebär att jämställdhetsperspektivet skall genomsyra alla delar av regeringens politik och alla nivåer i sam- hället. Det innebär att ett ökat ansvar för jämställdhetspolitiken åläggs all statlig verksamhet. Den som har ansvar för en verksam- het, har även ansvar för att integrera ett könsperspektiv i verksam- heten. 
 När stödet till kvinnoorganisationerna infördes 1982 ansågs jäm- ställdhet vara en fråga som i första hand angick kvinnor. Exempel- vis definieras en kvinnoorganisation enligt den nuvarande förord- ningen om statsbidrag till kvinnoorganisationernas centrala verk- samhet som 
 //en organisation bestående av mestadels kvinnor som har till sitt främsta syfte att verka för kvinnans ställning i samhället och aktivt arbetar för jämställdhet mellan kvinnor och män (1982:865). 
 301 
  
 Förslag till krav om jämställdhet på det statliga stödet till folkrörelser 
  
 SOU 2004:59 
  
 Därefter har samhällets syn på jämställdhet utvecklats och reger- ingens arbetsformer för jämställdhetsarbetet förändrats. Numera anses jämställdhet vara en fråga som berör samhället i stort, såväl kvinnor som män. Jag anser därför att ett aktivt arbete med jäm- ställdhet inte skall vara en uppgift enbart för kvinnoorganisatio- nerna. Samma krav bör ställas på andra organisationer som uppbär statsbidrag. 
  
 9.1.2 
  
 Krav på jämställdhet saknas i bidragsförordningarna 
  
 Riksdagen och regeringen har således slagit fast att jämställdhet är ett politiskt prioriterat mål som skall genomsyra hela samhället. Den som har ansvar för en verksamhet, har även ansvar för att integrera ett könsperspektiv i verksamheten. 
 Mot den bakgrunden har jag därför låtit undersöka vilka krav på jämställdhet som generellt ställs på folkrörelser och föreningar för att de skall få statliga bidrag. Jag har särskilt låtit kartlägga och jämföra de krav som statliga bidragsgivare, landsting och kommu- ner ställer för att en organisation skall kunna få bidrag. Jag har också låtit undersöka vilka krav som bidragsgivarna har på redovis- ning från bidragsmottagarna. 
 Jag har funnit att det endast i begränsad omfattning ställs krav i bidragsförordningarna om att organisationerna skall verka för jäm- ställdhet. Det finns inte något krav på specifik redovisning eller annan bedömning kring jämställdhet för 40 av de 66 redovisade bidragstyperna. Endast i 5 bidragsförordningar och/eller förord- ningsmotiv finns krav på jämställdhet formulerade. 
 Endast 11 av de 25 bidragsgivarna gör någon form av bedöm- ning/redovisning för att synliggöra jämställdheten i fördelningen av det statliga bidraget. 14 bidragsgivare redovisar att de inte gör några bedömningar/redovisningar kring jämställdhetsperspektivet. 
 Min bedömning är att kraven på myndigheterna att driva ett aktivt jämställdhetsarbete inte avspeglas i bidragsgivning och upp- följning av bidrag. Jag anser därför att ett jämställdhets- och köns- perspektiv tydligare måste integreras i folkrörelsepolitiken och i den statliga bidragsgivningen. 
 302 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag till krav om jämställdhet på det statliga stödet till folkrörelser 
  
 9.1.3 
  
 Krav på ett jämställdhetsperspektiv i förordningar och regleringsbrev 
  
 Min bedömning är att det behövs särskilda regler för att bidrags- givarna skall kräva att organisationerna arbetar med och återrap- porterar om jämställdhet. Regeringen bör därför ändra i förord- ningarna och regleringsbreven som styr dessa statsbidrag. Mot den bakgrunden föreslår jag att det i dessa förordningar och reglerings- brev skall införas krav på jämställdhetsperspektiv. 
 En av grunderna för att en organisation skall få stöd från staten är att den är demokratisk. Jag anser att krav på jämställdhet är ett förtydligande av det villkor om demokratisk organisation som finns i de flesta statsbidragsförordningar. Jag ser det också som en förlängning av regeringsformens första kapitel, 2 §. Där anges att jämställdhet inom alla samhällsområden är en grundläggande rätt- vise- och demokratifråga. Det allmänna skall verka för att demo- kratins idéer blir vägledande inom samhällets alla områden. Det allmänna skall tillförsäkra män och kvinnor lika rättigheter samt värna den enskildes privatliv och familjeliv. 
 Det innebär att alla medborgare skall ha samma möjlighet att engagera sig. Demokratiutveckling kan stå för flera saker, men jäm- ställdhetsarbetet är en del av det. 
  
 9.2 
  
 Krav på jämställdhet för att få statligt stöd 
  
 Mitt förslag:  
 Myndigheter, som fördelar statsbidrag till organi- sationer, skall systematiskt redovisa jämställdhet genom att återrapportera hur 
  
 könsfördelningen ser ut i de bidragsmottagande organisa- tionerna, 
  
 könsfördelningen ser ut i de bidragsmottagande organisa- tionernas centrala styrelser, 
  
 de bidragsmottagande organisationerna verkar för jämställd- het. 
  
 303 
  
 Förslag till krav om jämställdhet på det statliga stödet till folkrörelser 
  
 SOU 2004:59 
  
 9.2.1 
  
 Förslag om systematisk redovisning av jämställdheten 
  
 Riksdagen har beslutat att jämställdhetsstatistiken skall vara offici- ell statistik. Enligt statistikförordningen skall individbaserad offici- ell statistik vara uppdelad efter kön om det inte finns särskilda skäl mot detta. Kön skall således vara en övergripande och genomgå- ende indelningsgrund i statistiken och presenteras lättillgänglig. 
 Målet är att all statistik, som är relaterad till individer, dels skall vara insamlad, analyserad och presenterad på kön, dels spegla jäm- ställdhetsfrågorna i samhället. Jämställdhetsstatistiken skall utgå från de nationella jämställdhetsmålen och belysa situationen för kvinnor och män. 
 Utifrån bidragsgivarnas redovisningar konstaterar jag att det är få bidragsgivare som har någon form av könsuppdelad statistik. Det är också få bidragsgivare som på eget initiativ har infört riktlinjer eller återrapportering kring jämställdhet vid bidragsgivningen. 
 Undersökningen visar att det endast är 4 bidragsgivare av 26 som har en könsuppdelad statistik över styrelserepresentationen i orga- nisationerna. 
 Jag har inte heller funnit några exempel på hur bidragsgivare, som inte kräver könsuppdelad statistik, på annat sätt kontrollerar hur jämställdhetsperspektivet tillgodoses. Vid en jämförelse över vilka bidragsgivare som begär in könsuppdelad statistik, framgår att det finns bidragsgivare som visserligen begär in könsuppdelad stati- stik, men som sedan inte använder den vid bedömningen hur jäm- ställdhetsaspekterna tillgodoses. 
 De myndigheter som redovisar en könsuppdelad statistik, är också de som arbetar mest aktivt kring krav, bedömning och redo- visning av jämställdhetsperspektivet i bidragsgivningen. Övriga bidragsgivare har inte kunnat visa på att detta sker. 
 Min bedömning är att det utifrån den genomförda undersök- ningen är svårt att säga huruvida jämställdhetsperspektivet finns inom de organisationer som får tillgång till statliga medel, eftersom det i stor utsträckning saknas könsuppdelad statistik om berörda bidragsmottagare. 
 Jag anser att en sådan statistik är en förutsättning för att en poli- tik, som utgår från jämställdhet, skall kunna föras. Det är svårt att bedöma hur de totala resurserna inom föreningslivet fördelas könsmässigt, om den statistik som organisationer och myndigheter redovisar, inte är uppdelad på kvinnor och män. 
 304 
  
 SOU 2004:59 
  
 Förslag till krav om jämställdhet på det statliga stödet till folkrörelser 
  
 Mot denna bakgrund föreslår jag att myndigheter, som fördelar statsbidrag till organisationer, systematiskt skall redovisa jäm- ställdhet genom att återrapportera hur 
  
 könsfördelningen ser ut i de bidragsmottagande organisatio- nerna, 
  
 könsfördelningen ser ut i de bidragsmottagande organisatio- nernas centrala styrelser, 
  
 de bidragsmottagande organisationerna verkar för jämställdhet. 
  
 På så sätt blir det på sikt möjligt att synliggöra på vilka villkor, och i vilken utsträckning, kvinnor och män, flickor och pojkar får del av de medel som fördelas. 
  
 9.2.2 
  
 Konsekvenser för jämställdheten i organisationerna 
  
 Enligt min uppfattning skapar oklara mål problem i den statliga bidragsgivningen, både för jämställdhet som politikområde och jämställdhet som perspektiv inom folkrörelsepolitiken. Det finns en otydlighet och okunskap om metoder och arbetssätt. Det har resulterat i att jämställdhetsperspektivet inte har integrerats på ett genomgående och systematiskt sätt i de olika politikområdena och i den statliga bidragsgivningen till ideella organisationer. 
 En konsekvens av förslaget att myndigheter som fördelar stats- bidrag till organisationer systematiskt skall redovisa jämställdhet, är att bidragsgivarna måste införa och tydliggöra särskilda återrap- porteringskrav för de organisationer och föreningar som uppbär statsbidrag. 
 Jag anser emellertid att det inte är tillräckligt att organisationerna redovisar könsuppdelad statistik. De måste också utveckla metoder för att den interna fördelning av de offentliga medlen skall bli syn- lig. För att få offentligt stöd, måste organisationerna därför göra såväl en kvantitativ som en kvalitativ rapportering ur ett könsper- spektiv av verksamheten i föreningarna. 
 Om organisationerna inte redovisar könsfördelning och jäm- ställdhetsperspektiv kan bidragen minskas eller helt avvecklas. Den handläggande bidragsgivaren bör ha rätt att besluta om sådana sanktioner. Det bör dock understrykas att myndigheterna i första hand skall bistå organisationerna i deras arbete med att utveckla jämställdhets- och könsperspektiv. 
 305 
  
 10 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag 
  
 10.1 
  
 Förslag om finansiering av det nya statsbidraget för kvinnors organisering 
  
 10.1.1 
  
 Det nuvarande statsbidraget 
  
 I direktiven anges att om jag lägger förslag, som innebär en kost- nadsökning för staten, skall jag även föreslå en finansiering. Utgångspunkten skall vara att den samlade kostnaden för staten inte skall öka. 
 Anslaget 30:3, Bidrag till kvinnoorganisationernas centrala verk- samhet uppgår till 3 342 000 kronor. Anslaget har varit oförändrat sedan mitten av  
 1990-talet. 
  Min bedömning är att dagens nivå på det statliga stödet inte avspeglar den stora insats som kvinnoorga- nisationerna gör. Om kvinnoorganisationerna skall kunna fortsätta att arbeta både för kvinnans ställning och för samhällets demokra- tiska utveckling, anser jag att anslaget måste ökas avsevärt. 
 Jag ser inte någon saklig motivering till varför stödet till kvinno- organisationerna skall vara så lågt i förhållande till andra organisa- tioners stöd. 2003 fördelade staten ungefär 7,2 miljarder kronor i föreningsbidrag. Det skedde genom 97 olika identifierade bidrags- typer. 
 I den undersökning om jämförelse på storleken mellan statsbi- draget till kvinnoorganisationerna och statliga bidrag till andra typer av organisationer, som utredningen har genomfört, fann jag stora skillnader. Undersökningen omfattade 66 olika bidragstyper. 6,5 miljarder kronor fördelades till 874 organisationer. Det blir ett genomsnitt på 7,5 miljoner kronor i statligt bidrag per organisa- tion. 
 Det kan ställas i relation till de 3,4 miljoner kronor som fördelas på  
 15–20 
  kvinnoorganisationer. Vilket motsvarar cirka 200 000 kronor per organisation. Det visar att det är en betydande skillnad i storlek. Dessutom har exempelvis idrottsrörelsen och ungdoms- 
 307 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag 
  
 SOU 2004:59 
  
 organisationerna, förutom det statliga organisationsbidraget, även tillgång till andra inkomstkällor. 
  
 10.1.2 
  
 Nivån på det nya statsbidraget 
  
 Min bedömning är att dagens nivå på det statliga stödet inte av- speglar den betydelse som kvinnoorganisationerna har. Nivån på bidraget ger inte kvinnoorganisationerna möjlighet att spela den roll som är önskvärd i såväl jämställdhetspolitiken som i det demo- kratiska samtalet. Jag anser därför att stödet till kvinnoorganisatio- nerna måste förändras. Därför har jag föreslagit att ett nytt stats- bidrag för kvinnors organisering inrättas som ersätter det nuva- rande statsbidraget. 
 Jag har i kapitel 7 föreslagit ett nytt statligt bidragssystem för kvinnors organisering. Det nya ger möjlighet för fler kvinnoorgani- sationer att söka bidrag. 
 Utöver de 18 organisationer som fick bidrag 2004, beräknar jag att det tillkommer ett  
 20-tal 
  kvinnoorganisationer som kommer att ansöka om bidrag. Med de antaganden som jag har gjort, beräknar jag att kostnaden för organisationsstöd, internationellt stöd, etable- ringsstöd och verksamhetsstöd uppgår till 30 miljoner kronor för- delat på ett  
 40-tal 
  kvinnoorganisationer. Grunden för dessa beräk- ningar har jag redovisat i avsnitt 7.8. 
  
 10.1.3 
  
 Tänkbara finansieringskällor 
  
 Jag har övervägt tänkbara källor för att finansiera det nya stats- bidraget för kvinnors organisering. Som huvudalternativ är mitt förslag att en andel av överskottet från AB Svenska Spel, motsva- rande 30 miljoner kronor, skall finansiera stödet för kvinnors orga- nisering. 
 Jag föreslår också att 10 procent av verksamhetsstödet i det stat- liga partistödet avsätts för att finansiera kvinnoorganisationernas verksamhet inom de politiska partierna. 
 Dessutom har jag övervägt att en viss andel, motsvarande 30 miljoner kronor, överförs till anslaget för kvinnors organisering från följande anslag: 
 308 
  
 SOU 2004:59 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag 
  
 Folkbildningsstödet 
  
 Medel för jämställdhetsprojekt 
  
 Stödet till biståndsverksamhet 
  
 Stödet till frivilliga försvarsorganisationer 
  
 Jag har också övervägt hur den föreslagna nämnden för att fördela statsbidraget för kvinnors organisering skall finansieras. Min bedömning är att årets anslagssparande på regeringskansliet m.m. bör kunna finansiera den föreslagna nämnden, eftersom detta kan ses som en del i regeringskansliets verksamhet. Jag bedömer att även medel från jämställdhetsprojekt bör kunna användas för detta ändamål eftersom även denna utgiftspost har ett anslagssparande. 
  
 10.2 
  
 Förslag om andel av överskottet från AB Svenska Spel 
  
 Mitt förslag:  
 En andel av överskottet från AB Svenska Spel, motsvarande 30 miljoner kronor, skall finansiera stödet för kvinnors organisering. 
 Från den 1 januari 2004 finns ett vinstdelningssystem som är Stewart rat på AB Svenska Spels samlade överskott. Vid fördelningen 2004, som baseras på överskottet 2003, tillfördes idrotten 867 miljoner kronor och ungdomsorganisationerna 143 miljoner kronor. 2003 beslutades också om en riktad satsning till idrottsrörelsen under fyra år framåt, den s.k. Idrottsmiljarden. Detta innebär en ökning av det statliga stödet till dessa verksamheter. 
 AB Svenska Spels drygt 7 100 Fitzgerald och Miss  
 Vegas-auto- 
  mater är placerade i Sveriges restauranger och bingohallar. Miss  
 Vegas-automaterna 
  har en framtoning som verkar vara anpassad till främst kvinnor som målgrupp. De är placerade i miljöer som riktar sig till kvinnors spelande, såsom bingohallar. 
 År 2003 var omsättningen på Miss  
 Vegas-automaterna 
  644 mil- joner kronor. Bingohallarnas behållning uppgick till 165 miljoner kronor och fördelades, efter en del administrativa kostnader, till samma lokala ideella föreningar som är förmånstagare även på bingospelet. 
 Tidigare fick Riksidrottsförbundet, RF det överskott som blev kvar, efter att Svenska Spel hade täckt sina kostnader för invester- 
 309 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag 
  
 SOU 2004:59 
  
 ingar, service och administration m.m. Vilket förra året uppgick till 34 miljoner kronor. I dag ingår dessa pengar i den nya fördel- ningsmodellen där även Ungdomsstyrelsen ingår. 
 Behållningen från både bingospelet och Miss  
 Vegas-automaterna 
  fördelas enligt beslut från Länsstyrelsen i respektive län. Detta beslutas för varje år och länsstyrelsen granskar klubbarnas verk- samhet. För föreningar med ungdomsverksamhet bedöms antalet aktiva medlemmar  
 7–20 
  år samt även det lokala aktivitetsstödet (LOK). Andra föreningar bedöms utifrån verksamhet och kostna- der. I bingohallarnas allianser är ca 90 procent idrottsföreningar. Resterande 10 procent ingår  
 handikapp-, 
 nykterhets-, 
  och scout- organisationer m.fl. 
 Min bedömning är att det statliga stödet till idrottsorganisatio- nernas och barn- och ungdomsorganisationernas lokala verksamhet genom vinstdelningssystemet är mycket omfattande. Organisatio- ner som har omfattande lokala aktiviteter och bedriver ett aktivt lokalt arbete, men som inte är barn- och ungdomsorganisationer, kan inte få del av dessa medel. 
 Jag anser att staten skall anlägga ett könsperspektiv på fördel- ningen av överskottet. Därför föreslår jag att en viss andel av över- skottet från AB Svenska Spel, motsvarande 30 miljoner kronor, skall finansiera stödet för kvinnors organisering. En del av verk- samhetsbidraget riktas mot att särskilt nå unga kvinnor. Stödet riktas också mot nya rörelser, där särskilt unga kvinnor är aktiva. 
  
 10.3 
  
 Överväganden om stöd till kvinnoorganisationerna inom de politiska partierna 
  
 Mitt förslag:  
 10 procent av verksamhetsstödet i det statliga partistödet avsätts för att finansiera kvinnoorganisationernas verksamhet inom de politiska partierna. 
 Utgångspunkten för mina överväganden har varit att regeringen redovisade i 2003 års regeringsförklaring att det finansiella stödet till partiernas arbete skulle öka för att människors engagemang skulle kunna tas tillvara. Det påpekades att även om politiska partier, föreningar och folkrörelser tappar medlemmar så ökar det politiska engagemanget i samhället. 
 310 
  
 SOU 2004:59 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag 
  
 Enligt statsministern vore det slöseri att inte ta tillvara männi- skors engagemang. Han betonade att pensionärernas erfarenheter är en viktig resurs, precis som unga människors perspektiv. Reger- ingen skulle därför ta initiativ till att höja partistödet så att parti- erna bättre kan stödja skolningen av nya förtroendevalda inom de politiska ungdomsförbunden. Min uppfattning är att även kvinno- organisationerna spelar en väsentlig roll i detta sammanhang. 
 Det statliga stödet till de politiska partierna uppgår 2004 till totalt 260,2 miljoner kronor. En höjning med 25 miljoner kronor är beslutad. Partistödet är uppdelat på bidrag till partiernas allmänna verksamhet samt till kanslistöd för riksdagsledamöternas och parti- gruppernas arbete. Partistödet lämnas som mandatbidrag, medan kanslistödet utgår som grundstöd och tilläggsstöd. Verksamhets- stödet till partierna uppgår 2004 till 140,15 miljoner kronor. Ett parti, som har fått minst 4 procent av rösterna i hela landet, får ett helt grundstöd som är 4 928 200 kronor. 
 Jag har övervägt möjligheten att 10 procent av verksamhetsstö- det i det statliga partistödet avsätts för att finansiera kvinnoorgani- sationernas verksamhet inom de politiska partierna. En sådan lös- ning liknar den som finns i Finland och som jag tidigare har redovi- sat i kapitel 5. Där avsätts åtta procent av bidragen till de politiska partiernas verksamhet till kvinnors politiska verksamhet. 
 Om tio procent av det allmänna verksamhetsstödet i det statliga partistödet skulle avsättas för att finansiera verksamheten i de poli- tiska partiernas kvinnoförbund eller motsvarande, skulle stödet ut- göra 14 miljoner kronor. De politiska kvinnoorganisationerna skulle i så fall undantas från det nya statsbidraget för kvinnors organisering. 
 Jag har i kapitel 7 övervägt olika fördelningar av partistödet till riksdagspartiernas kvinnoorganisationer. Jag föreslår där att stödet fördelas fullt ut efter antalet mandat i riksdagen. Det skulle inne- bära följande fördelning: 
  
 Socialdemokraternas kvinnoförbund  
  
 S-kvinnor 
  4,59 miljoner kronor, 
  
 Moderatkvinnorna 2,55 miljoner kronor, 
  
 Liberala kvinnor 1,52 miljoner kronor, 
  
 Kristdemokraternas kvinnoförbund 1,63 miljoner kronor, 
  
 Vänsterpartiets kvinnoutskott 1,6 miljoner kronor, 
  
 Centerkvinnorna 1,10 miljoner, 
  
 Miljöpartiets kvinnoutskott 1,08 miljoner kronor. 
  
 311 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag 
  
 SOU 2004:59 
  
 I mars 2004 aviserades en ny sammanslutning av samtliga partiers kvinnoorganisationer. Jag anser att finansieringen av denna sam- manslutning bör innefattas i ovan nämna stöd. 
  
 10.4 
  
 Överväganden om andra finansieringskällor 
  
 Mina överväganden:  
 En viss andel, motsvarande 30 miljoner kronor, överförs till anslaget för kvinnors organisering från föl- jande anslag: 
  
 Folkbildningsstödet 
  
 Medel för jämställdhetsprojekt 
  
 Stödet till biståndsverksamhet 
  
 Stödet till frivilliga försvarsorganisationer 
  
 10.4.1 
  
 Folkbildningsstödet 
  
 Budgetåret 2003 fördelade Folkbildningsrådet ca 2,5 miljarder kronor i statsbidrag till folkbildning. Folkbildningsstödet är det största statsbidraget till de ideella organisationerna. Ungefär hälften av stödet finansierar de 147 folkhögskolornas verksamhet. Av dessa har 103 folkrörelser som huvudmän. Den andra hälften finansierar de 10 studieförbundens verksamhet. Merparten av Sveriges folkrörelser är anslutna genom medlemskap i eller sam- arbetsavtal med något av studieförbunden. 
 Ett av syftena med Folkbildningsstödet är att främja en verk- samhet som gör det möjligt för kvinnor och män att påverka sin livssituation och skapa engagemang för att delta i samhällsutveck- lingen, stärka och utveckla demokratin och bredda kulturintresset i samhället. Folkbildningsrådet utfärdar föreskrifter om hur bidraget skall fördelas. Beslut om fördelning fattas av styrelsen. Jag anser att en del av statsbidraget till kvinnors organisering kan finansieras från folkbildningsstödet. 
  
 10.4.2 
  
 Medel för jämställdhetsprojekt 
  
 Jämställdhetsenheten inom Regeringskansliet fördelar medel till olika jämställdhetsprojekt. 2003 uppgick anslaget till 13,706 miljo- ner kronor. Syftet med anslaget är att främja jämställdhet mellan 
 312 
  
 SOU 2004:59 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag 
  
 kvinnor och män och för metodutveckling inom jämställdhets- området. 
 En del av dessa medel fördelas till ett antal kvinnoorganisationer i projektform. Det gäller särskilt sådan verksamhet där s.k. Non Governmental Organisations, NGO:s, skall representera Sverige i olika internationella sammankomster. Jag anser att det således redan finns en koppling mellan detta anslag och stöd till kvinno- organisationer. Med tanke på att det föreslagna anslagssparandet, 2004 för detta politikområde är 9,3 miljoner kronor anser jag därför att en del av statsbidraget till kvinnors organisering kan finansieras från dessa medel för jämställdhetsprojekt. 
  
 10.4.3 
  
 Stödet till biståndsverksamhet 
  
 Flera av kvinnoorganisationerna deltar i olika internationella sam- manhang. 
 Sida fördelar i dag 1,1 miljarder kronor för biståndsverksamhet via anslagsposten Stöd till enskilda organisationer för stöd till ut- veckling av det civila samhället i samarbetsländerna. Sida har ram- avtal med 13 ideella organisationer. Ramavtalen omfattar mycket stora svenska organisationer, exempelvis Svenska Kyrkan, LO och TCO m.fl., som i sin tur samarbetar med andra stora lokala organi- sationer. Antalet medlemmar i dessa organisationer är således mycket stort. Jag anser därför att en del av statsbidraget till kvin- nors organisering kan finansieras från stödet till biståndsverksam- het. 
  
 10.4.4 
  
 Bidragsandel av stödet till frivilliga försvarsorganisationer 
  
 Försvarsmakten (FM) och Krisberedskapsmyndigheten (KBM) fördelar i dag organisationsbidrag på totalt 84,74 miljoner kronor till 21 frivilliga försvarsorganisationer. Bidraget fördelas utifrån en modell med fastställda kriterier. Av de 21 frivilliga försvarsorgani- sationerna får 5 organisationsbidrag från KBM. De övriga får bidrag från FM. 
 Minskningen av försvarets verksamhet gör att det bör vara möj- ligt att överväga om medel kan tas från stödet till frivilliga försvars- organisationerna. 
 313 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag 
  
 SOU 2004:59 
  
 10.5 
  
 Ekonomiska konsekvenser av förslaget om nämnd 
  
 I avvaktan på att den nya jämställdhetsmyndigheten har inrättas, har jag föreslagit att det statliga stödet till kvinnors organisering bör handläggas av en särskild nämnd för statligt stöd för kvinnors organisering. När inrättandet av jämställdhetsmyndigheten är genomfört, kan uppgifterna överföras från nämnden till en avdel- ning på den nya myndigheten. 
 Min bedömning är att kostnaderna för handläggning och kansli för en nämnd uppgår till 3 miljoner kronor per år. Denna kostnad inkluderar de kostnader som i dag finns för handläggningen av stödet på Justitiedepartementet. Denna kostnad beräknas till 500 000 kronor. 
 Jag har övervägt hur nämnden skall finansieras. Min bedömning är att anslagssparandet på 527 miljoner kronor, som är föreslaget på PO 90 Regeringskansliet m.m., kan komma ifråga. Min bedömning är att det kansli som i dag finns på regeringskansliet men som jag föreslår skall flyttas till egen myndighet, skall kunna finansieras med 2,5 miljoner kronor. 
  
 10.6 
  
 Prövning av det offentliga åtagandet 
  
 Jag anser att frågan om statligt stöd till kvinnors organisering har prövats grundligt sedan det blev ett offentligt åtagande i början av  
 1980-talet. 
  Jag bedömer att ett minskat offentligt åtagande inte är aktuellt. Tvärtom bedömer jag att det statliga stödet måste öka. 
 Jag anser att kvinnors organisering är en stor tillgång i det demokratiska utvecklingsarbete som jämställdhetssträvandena innebär. Min bedömning är att kvinnors organisering spelar en stor roll för att föra upp nya frågor på den demokratiska agendan. Jäm- ställdhetspolitiken har drivits fram, institutionaliserats och blivit en möjlighetsstruktur, som i sin tur föder ny organisering. I ett långt perspektiv har mottagligheten för kvinnors organiserade krav ökat, tack vare detta samspel mellan grupper utanför och institu- tioner innanför. 
 314 
  
 SOU 2004:59 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag 
  
 10.7 
  
 Konsekvenser för jämställdhet 
  
 Riksdagen beslutade 1994 att förändra arbetsformerna för jäm- ställdhetspolitiken och antog en strategi för jämställdhetsintegre- ring. Denna strategi innebär att jämställdhetsperspektivet skall genomsyra alla delar av regeringens politik och alla nivåer i sam- hället. 
 När stödet till kvinnoorganisationerna infördes 1982 ansågs jäm- ställdhet vara en fråga som i första hand angick kvinnor. Mitt för- slag innebär att ett aktivt arbete med jämställdhet inte blir en upp- gift enbart för kvinnoorganisationerna. Jag anser att alla organisa- tioner som uppbär statsbidrag skall aktivt arbeta med jämställdhet. Jag anser att ett jämställdhets- och könsperspektiv tydligare måste integreras i folkrörelsepolitiken och i den statliga bidragsgivningen. 
 Jag föreslår därför att regeringen bör införa krav på ett jäm- ställdhetsperspektiv i de förordningar och regleringsbrev som styr statsbidragen till ideella organisationer. Jag föreslår att myndig- heter, som fördelar statsbidrag till ideella organisationer, systema- tiskt skall redovisa jämställdhet genom att redovisa hur könsför- delningen ser ut i de bidragsmottagande organisationerna, hur könsfördelningen ser ut i de bidragsmottagande organisationernas centrala styrelser samt hur de bidragsmottagande organisationerna verkar för jämställdhet 
 På så sätt blir det på sikt möjligt att synliggöra på vilka villkor, och i vilken utsträckning, kvinnor och män, flickor och pojkar får del av de medel som fördelas. En konsekvens av förslaget blir att bidragsgivarna måste införa och tydliggöra särskilda återrapporte- ringskrav för de organisationer och föreningar som uppbär stats- bidrag. 
 För att få offentligt stöd, måste organisationerna göra såväl en kvantitativ som en kvalitativ rapportering ur ett könsperspektiv av verksamheten i föreningarna. Om organisationerna inte redovisar könsfördelning och jämställdhetsperspektiv kan bidragen minskas eller helt avvecklas. 
 315 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag 
  
 SOU 2004:59 
  
 10.8 
  
 Konsekvenser för att nå de integrationspolitiska målen 
  
 I enlighet med direktiven har jag övervägt förutsättningarna för att bredda basen så att det statliga bidraget även omfattar nya former för organisering, såsom nätverk och olika mindre kvinnoorganisa- tioner som kan behöva stöd för att kunna påverka i samhället och förbättra sin situation. Det gäller t.ex. kvinnor från de nationella minoriteterna och kvinnor med utländsk bakgrund. 
 Enligt de nuvarande bidragsbestämmelserna har en organisation, som inte är en juridiskt självständig kvinnoorganisation utan är en del av en moderorganisation, inte kunnat få statligt bidrag. Jag föreslår att även kvinnonätverk/kvinnokommitté eller motsva- rande, som ingår i annan ideell förening och som önskar etablera sig som en självständig kvinnoorganisation, skall kunna få statligt stöd. 
 Integrationsverket har gjort en kartläggning av 26 riksorganisa- tioner bildade på etnisk grund och deras arbete för ökad jämställd- het. Kartläggningen visade att elva av riksorganisationerna hade egna kvinnosektioner. En riksorganisation planerade att starta en kvinnosektion. En annan planerade att starta ett självständigt kvin- noförbund. 
 Min bedömning är att kvinnokommittéernas största problem är avsaknaden av separat statligt stöd. De statliga resurser som förde- las till invandrarorganisationerna fördelas högst ojämlikt mellan könen. Flera av dessa kvinnokommittéer har dock avvisat möjlig- heten att bilda en självständig organisation för att kunna få statligt stöd. De menar att ett sådant krav riskerar att splittra föreningarna. 
 Mot denna bakgrund har jag föreslagit att även kvinnliga nät- verk, kvinnokommittéer eller motsvarande, som är verksamma inom en annan organisation, skall kunna erhålla det föreslagna statsbidraget för kvinnors organisering. Moderorganisationen skall vara en ideell förening. Det är denna organisation som blir juridiskt ansvarig för statsbidraget. Särskilda villkor bör därför finnas om att statsbidraget skall användas för nätverkets/kvinnokommitténs verksamhet. 
 316 
 Referenser 
 Kapitel 2 
 Ahrne G, Papakostas, A (2003), Behövs medlemmarna? i  
 Socio- logisk Forskning  
 3.2003,Lund. 
  
 Cooper, Taylor (2001),  
 Kvinnor mot krig. Aktioner och nätverk för fred  
 1914–1940 
 . 
  
  Historiska institutionen vid Lunds universitet. 
  
 Chen,  
 Maria-Pia, 
  m.fl. (1994),  
 Kvinnors lilla lista 
 . Norstedts 1994. 
  
 Sandoval. Cole (1995),  
 States of Injury: Power and Freedom in Late Modernity 
 . Princeton University Press, Gray. 
  
 Spencer, Green (1991),  
 Kvinnohistorisk uppslagsbok 
 . Rabén och Shaw. 
 Todd, Myers (1992), The Concept of Social Movement.  
 The Sociological Review 
 , 40. 
 Stone, Mejia och Hardy, Short (1993), Kvinnors orga- nisering och inflytande i lokalsamhället i Hardy, Short (red.)  
 Demokrati i förändring. Svenska kommuner och landsting i det lokala välfärdssamhället 
 . Stockholm. 
  
 Stone, Mejia (2003),  
 Förbjuden handling – om kvinnors organi- sering och feministisk teori 
 . Liber, Malmö. 
  
 Reynolds, Rollins,  
 Feminist och rasist.  
 Fataneh Farahani om vita medelklassnormer och ett falskt systerskap, Aftonbladet 8 mars 2004. 
 Conway, Mcdonald m.fl., (red.)  
 Kvinnor mot kvinnor. Om syster- skapets svårigheter 
 , Norstedts 1999. 
  
 Fraser, Nancy (2003),  
 Den radikala fantasin. Mellan omfördelning och erkännande.  
 Lopez, Göteborg. 
  
 Anderson, Richards (1952),  
 Om stiftelser. Studier över stiftelseinstitutet i svensk rätt 
 , Berlingska Boktryckeriet, Lund. 
  
 Martinez, Yvonne(1998),  
 Med kluven tunga. LO och genus- ordningen 
 , Atlas 1998. 
  
 Hubbard, Levine (1985),  
 Adertonhundratalets associationer 
 , Beck  Wiksell International, Stockholm. 
  
 317 
 Referenser SOU 2004:59 
  
 Daniel, Watson (1993),  
 Folkrörelser, folkstyre, folkhem 
 . Stockholm. 1993. 
  
 Kvinnotribunalen (1993), Barry i Sverige, Norstedts 1993. Allen, Klein (1999),  
 Kvinnor, vakna och våga 
 . En studie kring 
 Kvinnliga Medborgarskolan vid Fogelstad, utkast till avhand- lingsmanus, Lunds universitet 1999. 
  
 Shannon, Ward (2000),  
 Feminism som politik, Sverige och Australien  
 1960–1990 
 , 
  
  Boréa 2002. 
  
 Lister, Leonard (1997),  
 Citizenship. Feminist Perspectives 
 . Macmillan, London. 
 Johnson, Robinson och Brown, Bennett (1995),  
 Från röst eller service? Den svenska ideella sektorn i förändring 
 , Sköndals- institutets skriftserie nr 4, Sköndalsinstitutet, Stockholm. 
  
 Mullins, Park (1997),  
 Den sanna frigörelsen.  
 Flores 
  förbundet  
 1884–1921 
 , 
  
  Brutus Östlings Bokförlag Symposion, Stockholm/Stehag. 
  
 Mullins, Park (2000), Den gifta kvinnans frigörelse, Reflektioner kring rösträtt och myndighet i svensk kvinnorörelse, i Kari Melby et al (red),  
 The Nordic Model of Marriage and the Welfare State 
 . Nord nr 27. 
  
 Melucci, A(1991),  
 Nomader i nuet: sociala rörelser och individuella behov i dagens samhälle 
 , Göteborg. 
  
 Castro, Deleon (1994),  
 Det civila samhället och staten 
 . Stockholm. 
  
 Prop. 2001/02:80,  
 Demokrati för nya seklet 
 . Regeringens proposi- tion om demokratipolitiken. 
 Regeringens skrivelse, 2002/03:140,  
 Jämt och ständigt. 
  
 de los Reyes, Garcia),  
 Kvinnor, arbetare och invandrare. Studier om kön och etnicitet på den svenska arbetsmarknaden under efterkrigstiden 
 . Institutionen för ekonomisk historia, Uppsala universitet. 
  
 Nielsen, Tiina (2002),  
 Queerfeministisk agenda 
 , Atlas 2002. Thomas, Sosa (2002),  
 Ett eget rum? Kvinnors organisering möter 
  
 etablerad politik,  
 Statsvetenskapliga institutionen, Umeå univer- sitet 2002.SCB (2004),  
 På tal om kvinnor och män. Lathund om jämställdhet 
 . Örebro. 
  
 SCB(2003),  
 Föreningslivet i Sverige Välfärd – Social kapital – Demokratiskola 
 . Rapport nr 98. 
  
 Grant, Davis (2002),  
 Den nya kvinnorörelsens uppkomst i Sverige från 1968 och några år framöver 
 , kapitelutkast till kommande avhandling med arbetstitel Systerskap gav makt. Den svenska 
  
 318 
  
 SOU 2004:59 
  
 Referenser 
  
 kvinnorörelsen under  
 1970-talet. 
  Sociologiska institutionen, Lunds universitet. 
 Grant, Davis (2002),Den nya kvinnorörelsen under  
 70-tal, 
  i Novak, Edwards (red.) i  
 Kärlek, makt och systerskap 
 , utställningskatalog, Göteborgs stadsmuseum, 2002. 
 Grant, Davis (2001), Den nya kvinnorörelsens uppkomst i Sverige från 1968, i Nash (red.)  
 Kvinnorörelsen och '68. Aspekter och vittnesbörd 
 , Samtidshistoriska institutet, Södertörns högskola, 2001. 
 SOU 2000:1, slutbetänkande  
 En uthållig demokrati 
 . Barton. 
 SOU 1999:101  
 Olydiga medborgare?  
 i Demokratiutredningens skrifter. Barton. 
  
 SOU 2003:118,  
 Allmänna samlingslokaler – demokrati, kultur, ut- veckling 
 . Barton, 2003. 
  
 SOU 1993:71,  
 Organisationernas bidrag 
 , betänkande av Utred- ningen om bidrag till ideella organisationer, Stockholm. 
  
 SOU 1993:82,  
 Frivilligt socialt arbete – Kartläggning och kunskaps- översikt 
 . Rapport från Socialtjänstkommittén, Stockholm, Barton, 1993. 
  
 Stark, Black, Kim (2000),  
 Frivilligarbetets kön. Kvinnor, män och frivilligt arbete 
 , Kunskapsöversikt nr 5, Svenska Kommunförbundet 2000. 
  
 Statskontoret (2004),  
 Karläggning av statsbidrag till ideella organisa- tioner. 
  
 Smith, Hurst (2002),  
 Vart tar politiken vägen? Om indi- vidualisering, reflexivitet och görbarhet i det politiska engage- manget 
 . Sociologiska institutionen Stockholm. 
  
 Collins, Jimenez (2000), Rätten till våra kroppar – Kvinnorör- elsen och våldtäktsdebatten,  
 Kvinnovetenskaplig Tidskrift  
 nr 4. 
  
 Ramirez, H(2002),  
 Globaliseringens dimensioner. Nationalstat, väl- färdssamhälle, demokrati och sociala rörelser 
 . Atlas. 
  
 Utredningens arkiv, Dnr 21/03. Kvinnorörelsens i Sverige och dess betydelse för demokratin av Davis. 2004. 
 Utredningens arkiv, Dnr 16/03. Demokratiska betydelsen av kvinnors organisering av West. 2004. 
 Utredningens arkiv, Dnr 7/04, Det svenska civilsamhället. En källa- och bärare av- tradition och förnyelse artikel av Johnson. 
  
 Stevens, Patterson (1998),  
 Mjukt till formen, hårt till innehållet 
 . Atlas 1998. 
  
 319 
  
 Referenser 
  
 SOU 2004:59 
  
 Ellis, Thompson (2002),  
 Protest, Policy, and the Problem of Vio- lence Against Women. A  
 cross-national 
  comparison 
 . University of Pittsburgh Press. 
  
 Garza, Bryan (1995), Filantroper i aktion i  
 På tröskeln till välfärden 
 , Stockholm. 
 Kapitel 3 
 Blom, Sanchez (1997), Strukturers betydelse för framgång i SOU 1997:135.  
 Kvinnomaktutredningen Ledare makt och kön.  
 Barton. 
 Drake, Holland, Lopez (1996),  
 Kvinnor och ledar- skap 
 . Lund. Studentlitteratur. 
 Sanchez, Ferguson (1984), The feminist Case against Bureaucracy. Philadelphia: Temple University Press. 
 Ibarra, Trujillo (1993), Personal networks of women and mino- rities in management: A conceptual framework i  
 Academy og Management Review 
 , Vol.8, No 1. 
  
 Hubbard, Levine (1985),  
 Adertonhundratalets associationer 
 , Beck  Wiksell International, Stockholm. 
  
 Mcguire, Cortez (1996), Broderskapets logik i  
 Kvinnovetenskaplig tidskrift  
 årg. 17, nr 1. 
 Johnson, Robinson och Johnson (1995),  
 Från röst eller service? Den svenska ideella sektorn i förändring 
 , Sköndals- institutets skriftserie nr 4, Sköndalsinstitutet, Stockholm. 
  
 Mullins, Park (1997),  
 Den sanna frigörelsen.  
 Flores 
  förbundet  
 1884–1921 
 , 
  
  Brutus Östlings Bokförlag Symposion, Stockholm/Stehag. 
  
 Garza, Richards (2002),  
 Folkbidning som mothegemonisk praktik? 
 Ur Utbildning  Demokrati 2002, vol, nr 2. 
 Cherry. H (1996),  
 D-uppsats 
 Nätverk som strategi för utveck- ling och lärande  
 1996:7. Uppsala universitet. 
  
 SOU 1988:39,  
 Mål och resultat  
 –  
 nya principer för det statliga stödet till föreningslivet 
 . Betänkande av Folkrörelseutredningen. 
  
 SOU 2000:18,  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer och jämställd- hetsarbete 
 . Slutbetänkande av utredningen om bidrag till kvinno- organisationer. Stockholm. 
  
 SOU 2000:1,  
 En uthållig demokrati 
 . Slutbetänkande av Demo- kratiutredningen. 
  
 SOU 2003:118,  
 Allmänna samlingslokaler – demokrati, kultur, utveckling 
 . Barton, 2003. 
  
 320 
  
 SOU 2004:59 
  
 Referenser 
  
 SCB 2003,  
 Föreningslivet i Sverige Välfärd – Social kapital – Demo- kratiskola,  
 Rapport nr 98. 
  
 Ståhl,  
  
 Johnson 
  
  (1993),  
 Nätverk – mötesplatser för förändring 
 . Brevskolan. 
  
 Meyer, Townsend och Brown, Bennett (2002),  
 Offentlig sektor, näringsliv eller ideell regi. Hur påverkar valet av institutionell form vården av missbrukare?  
 Socialstyrelsen, Stockholm. 
  
 Utredningens arkiv,  
 Nätverk ett sidorum för maktlösa kvinnor 
 . Dokumentation från 20 oktober 2003. 
  
 Utredningens arkiv, Dnr 15/03.  
 Typexempel på kvinnors orga- nisering – former för kvinnoorganisering på tre arenor 
 . Kvalitativ studie av Roman, Wilson och Lowe, Umeå universitet, mars 2004. 
 Vinnicombe, Gray och Williams, Brewer (1995),  
 The essence of women in management 
 . Hemel Hemstead, Hertfordshire: Price (UK) Internationell. 
 Brown, Bennett (1998)  
 Different Faces of Civil Society 
 , (avhand- ling) EFI (Ekonomiska Forskningsinstitutet), Handelshög- skolan i Stockholm, Stockholm. 
 Brown, Bennett (2001a),Om svenska stiftelser i Williams, Moore (red)  
 Social ekonomi i Sverige 
 , Barton, Stockholm. 
 Brown, Bennett (2001b) Socialt kapital och civilt samhälle i Norden i Henriksen, Patterson och Hill (red)  
 Fri- villighedens udfordringer – nordisk forskning om frivilligt arbejde og frivillige organisationer 
 , Odense Universitetsforlag, Odense. 
 Brown, Bennett (2004), Ett starkt civilsamhälle för mångfald och förnyelse, förord till  
 Ideella föreningar – regler, redovisning och skatter 
 , (2:a utgåvan) Öhrlings PriceWaterhouseCoopers, Stock- holm. 
 Bentley, Einarsson Little och Carr (2004)  
 Staten och det civila samhället. Idétraditioner och tankemodeller i den statliga bidragsgivningen till ideella organisationer 
 , Socialstyrel- sen, Stockholm. 
 Brown, Bennett och Johnson, Robinson (2002)  
 Den ideella sektorn. Organisationerna i det civila samhället 
 , Sober Förlag, Stockholm. 
 321 
  
 Referenser 
  
 SOU 2004:59 
  
 De hemsidor som har legat till grund för kvalitativa studien lokal kvinnoorganisering: 
 http://come.to/antippa 
 http://fvu.mine.nu 
 http://hem.bredband.net/b126244 
 www.atiger.pp.se/abuse/index.html 
 www.barrikada.net 
 www.corky.se 
 www.darling.se 
 www.dmuttant.se 
 www.felira.nu 
 www.feminist.just.nu 
 www.femkul.com 
 www.flicka.nu 
 www.geocities.com/femininasidan 
 www.lilith.rulestheweb.com 
 www.mara.se 
 www.minou.nu 
 www.queerdykes.com 
 www.roks.se 
 www.sgtb.net 
 www.svenskamammor.com 
 www.sverigeskvinnolobby.a.se 
 www.sylvia.se 
 Kapitel 4 
 Ds 1997:36,  
 Resultatstyrning av bidrag 
 . Stockholm. Barton, 1997. DS 1999:78,  
 Statens stöd till friluftsliv och främjandeorganisationer.  
 Griffith, (2003),  
 Konkurrensvisionens framväxt. Kon- 
  
 kurrenspolitik, intressen och politisk kultur 
 , Institutet för fram- tidsstudier, Stockholm. 
  
 Prop. 1999/2000:1,  
 Budgetpropositionen för år 2000 
 . Stockholm. Prop. 2002/03:1,  
 Budgetproposition för 2000.  
 Stockholm. 
  
 Prop. 1998/99:107,  
 En idrottspolitik för  
 2000-talet 
 . 
  
 Prop. 2001/02:159,  
 Frivillig försvarsverksamhet inom totalförsvaret 
 . Prop. 1998/99:124,  
 Staten och trossamfunden – stöd, medverkan 
 inom totalförsvaret m.m 
 . 
  
 Prop. 1993/94:135,  
 Ungdomspolitik.  
 Regeringens skrivelse 1999/2000:87.Stockholm. 
 322 
  
 SOU 2004:59 
  
 Referenser 
  
 Regeringens skrivelse 2001/02:129,  
 Integrationspolitik för  
 2000-talet. 
 Riksidrottsförbundet(2003),  
 Kvinnor och män inom idrotten 2003 – 
 statistik från Riksidrottsförbundet  
 (Riksidrottsförbundet). Riksidrottsförbundet(2003),  
 Idrott, kön och genus, En kunskaps- 
  
 översikt  
 (Riksidrottsförbundet). 
 Riksidrottsförbundet, (2003),  
 Siffror om kvinnor, män och idrott 
 . SFS 1999:593.  
 Förordning om de statliga myndigheternas ansvar för 
  
 genomförande av integrationspolitiken 
 . 
  
 Socialstyrelsen,  
 Regeringsrapport om statsbidrag till frivilligorganisa- tioner inom det sociala området 
 . Stockholm, Socialstyrelsen, 2001. 
  
 Socialstyrelsen, (2004 
  
 ).  
 Staten och det civila samhället – idétradi- tioner och tankemodeller i den statliga bidragsgivningen till ideella organisationer 
 . 
  
 Socialstyrelsen,  
 Stöd eller styrning?  
 Regeringsrapport om statsbidrag till frivilligorganisationer inom det sociala området. 
 SOU 1993:71,  
 Organisationernas bidrag 
 , betänkande av Utred- ningen om bidrag till ideella organisationer Stockholm. 
  
 SOU 1993:82,  
 Frivilligt socialt arbete – Kartläggning och kunskaps- översikt 
 . Rapport från Socialtjänstkommittén, Stockholm, Barton. 
  
 SOU 1998:38,  
 Vad får vi för pengarna? – Resultatstyrning av stats- bidrag till vissa organisationer inom det sociala område 
 . Betänkande av Statsbidragskommittén, Stockholm. 
  
 SOU 1999:89,  
 Statsbidrag till handikapporganisationer 
 . Betänkande av Utredningen om statsbidrag till handikapporganisationer, Stockholm. 
  
 SOU 2000:1,  
 En uthållig demokrati 
 . Slutbetänkande av Demokrati- utredningen. Barton. 
 SOU 1988:39,  
 Mål och resultat 
 . Betänkande av Folkrörelseutred- ningen. 
  
 SOU 1996:3,  
 Fritid i förändring – om kön och fördelning av fritids- resurser 
 . Slutbetänkande av Fritidsutredningen, Barton. 
  
 SOU 1980:44,  
 Bidrag till kvinnoorganisationer 
 . Betänkande om statsbidrag till kvinnoorganisationer, Stockholm. 
  
 SOU 2004:13,  
 Samhällets insatser mot hiv/STI – att möta föränd- ring.  
 Betänkande av  
  
 Hiv/aids-utredningen. 
  
 Statskontoret, 1991:6  
 Statligt föreningsstöd – en kartläggning 
 . Stock- holm, Statskontoret. 
  
 Statskontoret 1995:12  
 Projektstöd till ideella organisationer 
 . Stock- holm, Statskontoret, 1995. 
  
 323 
  
 Referenser 
  
 SOU 2004:59 
  
 Statskontoret 2004. Karläggning av statsbidrag till ideella organisa- tioner. 
 Wijkström Bennett, Coleman, Clay Ola,(2004),  
 Statliga bidrag och svenskt civilsamhälle – idétraditioner och tanke- modeller 
 . Rapport till Statskontorets 2004. 
 Utredningens arkiv. Dnr 3a/04. Statliga bidrag till ideella organisa- tioner. Enkätundersökning av Marina Tjelvling 2004. 
 Statliga bidragsförordningar 
  
 SFS 1996:1593,  
 Bidrag till allmänna samlingslokaler.  
 SFS 1994:524,  
 Frivilliga försvarsorganisationer. 
 SFS 1999:974,  
 Trossamfund. 
  
 SFS 1982:865,  
 Kvinnoorganisationer. 
 SFS 2001:1060, SKOLFS 2001:32  
 Statsbidrag till ungdoms- organisationer. 
  
 SFS 1999:1177,  
 Idrotten. 
  
 SFS 2000:7,  
 Handikapporganisationer.  
 SFS 1998:1814,  
 Sociala organisationer.  
 SFS 2003:752,  
 Pensionärsorganisationer. 
  
 SFS 2000:216,  
 Bidrag till organisationer som främjar integration.  
 SFS 2002:989,  
 Organisationer eller stiftelser som förebygger eller mot- 
 verkardiskriminering. 
  
 SFS 2002:1058,  
 Organisationer eller stiftelser som bistår personer som vill lämnar rasistiska och andra liknande grupperingar. 
  
 SFS 2002:920,  
 Kulturmiljövårdens område.  
 SFS 1997:192,  
 Adoptionsorganisationer. 
  
 Lag 1972:625  
 om statligt stöd till politiska partier 
 . 
  
 Lag 1996:1533 ändring i lag (1972:625 ) statligt stöd till politiska partier. 
  
 SFS 2002:954,  
 Bidrag till frivilligorganisationer inom kriminal- vårdens område. 
 Kapitel 5 
 Balibar, Santiago och Howard, Hernandez (1991),  
 Race, nation, class 
 . Ambiguos Identities.Verso. London. 
 Anderson, Patterson (2002) Invandrare i mediearkivets typgalleri i 
 Maktens (o) lika förklädnader. Kön, Klass och etnicitet i det Post- 
 324 
  
 SOU 2004:59 
  
 Referenser 
  
 koloniala Sverige 
 . Thomas, Bartlett, D.  de los Reyes, P. (red). Atlas, Stockholm. 
  
 Sanchez, Lane (1990),  
 Black feminist thought. Knowledge, consciousness and the politics of empowerment 
 . Routledge. New York. 
  
 Ds 1992:114,  
 Statens bidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet: en utvärdering av stödets betydelse för kvinno- förbundens riksorganisationer under en tioårsperiod 
 . 
  
 Finländska Kommittébetänkandet  
 Anelun aika on ohi. Vi tigger inte längre 
 ,1996:13,Helsinki. 
  
 FN:s kvinnokonvention, FN:s konvention om avskaffandet av all slags diskriminering av kvinnor (CEDAW). 
  
 Hull, Gloria T,(1982 
 ) All the women are white, all the men are black but some of us are brave 
 . Feminist Press, New York. 
  
 Integrationsverket (2004),  
 Kartläggning riksorganisationer bildade på etnisk grund och deras arbete för ökad jämställdhet 
 . Integrationsverket opublicerad. 
  
 Jämställda demokratier? Kön och politik i Norden 
 . (1999), red. Key, C. m.fl., Oslo. 
  
 Jones-Correa, 
  Acosta (1998) Different paths: Gender, immigra- tion and political participation.  
 International Migration Review 
 . Vol. XXXII. 2 . Summer. 
  
 Nguyen, Smith (1986)  
 Invandrade kvinnor i lönearbete och fack. Forskningsrapport. nr. 53 
 . Arbetslivscentrum, Stockholm. 
  
 Nguyen, Smith och Ng, Travis (1999) Womens organizing and Immigration: Comparing the Canadian and the Swedish experience i  
 Womens Organizing and Public Policy in Canada and Sweden 
 . Briskin Linda och Sampson (red). Meyer University Press. Montreal. 
 Mattsson, Russell, Mekonnen (2002), Rasism i vardagen. I  
 Det slutna folkhemmet: om etniska klyftor och blågul självbild 
 . Red. Raymond  Jones (veten- skaplig medredaktör). Agora, Stockholm. 
 Thomas, Taylor  de Jackson, Galvan (2002) Kalla mörkret natt. Kön, klass och ras/etnicitet i det postkoloniala Sverige. i 
 Maktens (o) lika förklädnader. Kön, Klass och etnicitet i det Postkoloniala Sverige 
 . Thomas, Bartlett, D.  de los Reyes, P. (red) Atlas, Stockholm. 
  
 Thomas, Taylor, Griffin, Wall  de los Cross, Galvan (red), (2002) Maktens (o)lika förklädnader.  
 Kön, Klass och etnicitet i det Postkoloniala Sverige 
 . Atlas, Stockholm. 
 325 
 Referenser SOU 2004:59 
 Mulinari, Garcia, Roberts (2003/4 under utgivning), 
 En berättelse om den nya svenska arbetarklassen: Rasifierade arbetares kamp inom facket 
 . Borea, Umeå 
  
 Mulinari, Wall (1999), Invandrarkvinnors medborgarskap i 
 Invandrarskap och Medborgarskap 
 . Demokratiutredningen. SOU 1999:8. 
  
 Prop. 1991/92:100,  
 Finansplanen. 
  
 Prop. 1981/82:155,  
 Om stöd till kvinnoorganisationers centrala verksamhet 
 , Stockholm. 
  
 Regeringens skrivelse 1999/2000:24,  
 Jämställdhetspolitiken inför  
  
 2000-talet 
 , 
  Stockholm. 
 Regeringens skrivelse 2002/03:140.  
 Jämt och ständigt 
 . 
 de los Cross, Galvan (1998), I skärningspunkten mellan genus och etnicitet.  
 Arbetsmarknad  Arbetsliv  
 årg.  
 4:13-31. 
  
 de los Cross, Galvan (2002), Det problematiska systerskapet. Om svenskhet och invandrarskap inom svensk genushistorisk forskning. i  
 Maktens (o) lika förklädnader. Kön, Klass och etnicitet i det Postkoloniala Sverige 
 . Thomas, Bartlett, D.  de los Reyes, P. (red). Atlas, Stockholm. 
 Riksdagen. Fråga 2003/04:426 av Wade (kd) till statsrådet Ramirez om ett jämställt samhälle. 
 Riksdagen. Fråga 2003/04:427 av Wade (kd) till statsrådet Ramirez om om bidragen till kvinnoorganisa- tionerna. 
  
 Little, Avery (1993)  
 Culture and Truth. The remaking of Social Analysis 
 . Routledge, London. 
  
 SFS 1982:815,  
 Förordning om statsbidrag till kvinnoorganisa- tionernas centrala verksamhet 
 , Stockholm. 
  
 SOU 1979:60,  
 Bidrag till folkrörelser 
 , Betänkande av Utredningen om statens stöd till folkrörelserna, Stockholm. 
  
 SOU 1980:44,  
 Bidrag till kvinnoorganisationer 
 . Betänkande om statsbidrag till kvinnoorganisationer, Stockholm. 
  
 SOU 1998:6,  
 Ty makten är din ... Myten om det rationella arbetslivet och det jämställda Sverige 
 , Betänkande av Kvinnomaktutred- ningen, Stockholm. 
  
 SOU 1990:44,  
 Demokrati och makt i Sverige 
 . Maktstruktur- utredningens huvudrapport. 
  
 SOU 2000:18,  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer och jämställd- hetsarbete 
 . Slutbetänkande av utredningen om bidrag till kvinno- organisationer. Stockholm. 
  
 326 
  
 SOU 2004:59 
  
 Referenser 
  
 The United Nations Fourth World Conference on Women: Beijing Declaration och Platform for Action (1995). 
  
 Utredningens rapport (2003)  
 Dokumentation av Hearing  
 2003-10- 
  15, utredningen om kvinnors organisering. 
  
 Utredningens rapport (2004) K 
 vinnors organisering som demo- kratisk kraft.  
 Referat från en konferens 5 februari 2004. 
  
 Utredningens arkiv, (2003) Dnr 3b/03  
 Rapport kvinnoorga- nisationer som har förlorat sitt stöd  
 av White, 2004. 
  
 Utredningens arkiv, Dnr 03/24,  
 Rapport från seminarium 27 jan. 2004 med kvinnoorganisationer bildade på etnisk grund  
 av Gross. 
  
 Utredningens arkiv, Dnr 18/03  
 Undersökning om nordiska länders bidrag till kvinnors organisering, samt kvinnoorganisationer på statlig nivå  
 av Gross 2003. 
  
 Utredningens arkiv Dnr 03/03a (2003),  
 Kvinnor utan stöd – en sökning efter kvinnoorganisationer som saknar statligt organisationsstöd 2003  
 av White. 
 Utredningens arkiv (2004), Dnr 17/04.  
 Medborgarskap, etnicitet och kön  
 av Klein. 
 Wirtén Per (2002)  
 Europas ansikte 
 . Adams: Stockholm. 
 Ålund, Barber och Stevens,  
 Robbins 
  (1991),  
 Paradoxes of Multi- culturalism. Essays on Swedish. Society 
 . Avebruy. Aldershot. 
 www.demokratitorget.gov.se 
 Intervjuer med representanter från nordiska länder 
 Prince, lagstiftningssekreterare, Svenska riksdagsgruppen, Riksdagen, 
 Taina Riski, Nytkis generalsekreterare. 
 Hughes, Ligestillingsafdelingen. Danmark. Auur Myers, direktör Ward. Rice, Färöarna. 
 Miller,  
 familie-, 
  barnehage- och likestillings- avdelingen, barne- och familiedepartementet. Norge. 
 327 
  
 Referenser 
  
 SOU 2004:59 
  
 Kapitel 6 
  
 Arbetsmarknadsdepartementet.  
 Jämställdhetsmärkning – konsu- mentmakt för ett jämställt samhälle 
 , Ds 1998:49. 
  
 Escobar, Riley, Nelson, Lyons 1997  
 Med- människa i en föränderlig värd nr 7 De goda gärningarnas män 
 . Röda Korset. 
  
 Stone, Mejia (2003),  
 Förbjuden handling – om kvinnors organi- sering och feministisk teori 
 . Liber, Malmö. 
  
 Kim, Hobbs, 2003  
 Kom igen gubbar 
 . Brown. Förbundet Vi Unga (2003),  
 Rapport från förbundsstämma 
 . 
 Hagman, Bryan, Daniel,  
 Weber 
  1996  
 Klart uttalat om kvin- nors språk 
 . Utbildningsförlaget Brevskolan. 
  
 Young, Gardner (1998),  
 Kvinnor, makt och ledarskap i fritid och föreningsliv 
 . Fritidsforum. 
  
 Young, Gardner (2003)  
 Jämställdhet i praktiken?! Kön spelar roll. 
 Fritidsforum. 
 Martinez, Trujillo (1990), Genussystem. I  
 Demokrati och makt i Sverige,  
 Maktutredningens huvudrapport, SOU 1990:44. 
 Martinez, Brown, Garcia (1992),  
 Kontrakt i kris 
 . Brown förlag. Stockholm. 
 Jeppsson Grassman, E. (1993). Frivilliga insatser i Sverige – en befolkningsstudie. I SOU 1993:82,  
 Frivilligt socialt arbete 
 . Kartläggning och kunskapsöversikt. Stockholm: Barton. 
 Jeppsson Grassman, E. (1998). Full sysselsättning! Frivilligt arbete och annat arbete i Sverige och några andra europeiska länder. 
 Socialvetenskaplig Tidskrift 
 , 5,  
  
 2-3, 
  
 128-146. 
  
 Gardner, Baldwin, Medborgarskapets gestaltningar – insatser i och utanför föreningslivet i  
 Civil- samhället 
 , rapport från Demokratiutredningen, SOU 1999:84, Fakta Info Direkt. 
  
 Lorentzen, H. (1999).  
 Civil Associations and Social Integration 
 . Paper presenterat vid konferensen Civil Society between Market and State, Lidingö,  
  
 10-12 
  
  februari 1999. 
  
 Dickerson, Taylor (1993),  
 Fotbollen och moralen 
 . HLS förlag. 
  
 Ford, Davis (1989),  
 Har kvinnor en sportslig chans? Den svenska idrottsrörelsen och kvinnorna under  
 1900-talet 
 . 
  
  Pedagogiska institutionen Umeå. 
  
 Prop. 1993/94.147  
 Delad makt delat ansvar 
 . Jämställdhetspolitiska prop. 
 328 
  
 SOU 2004:59 
  
 Referenser 
  
 Prop. 1993/94:147,  
 Delad makt delat ansvar. regeringens proposition om jämställdhetspolitiken 
 . 
  
 Alvarado, Wells (1993).  
 Making Democracy Work 
 .  
 Civic Traditions in Modern Italy 
 . Gray: Princeton University Press. 
  
 Alvarado, R.D.(2000)  
 Bowling Alone. The Collapse and Revival of American Community 
 . New York: Guerra. 
  
 Regeringens skrivelse 2002/03:140,  
 Jämt och ständigt.  
 Regeringens jämställdhetspolitik med handlingsplan för mandatperioden. 
 Regeringskansliet. Näringsdepartementet. Ds 2001:64.  
 Ändrad ordning - Strategisk utveckling för jämställdhet 
 . 
  
 Riksrevisionsverket.  
 Jämställdhet – hur styr regeringen 
 : RRV17. Lucas, Hall (2002),  
 Kön och makt i folkbildningen 
 . Utbild- 
  
 ning  demokrati vol. 11 nr 2. 
 SCB 2003, rapport 98,  
 Föreningslivet i Sverige 
 . Örebro. 
 SOU 2002:30,  
 Märk – värdig jämställdhet 
 . Slutbetänkande av Utredningen om frivillig jämställdhetsmärkning av produkter och tjänster. 
  
 SOU 1993:82,  
 Frivilligt socialt arbete – kartläggning och kunskaps- översikt 
 . Betänkande av Socialtjänstkommittén, Allmänna förlaget, Stockholm. 
  
 SOU 1996:3,  
 Fritid i förändring om kön och fördelning av fritids- resurser.  
 Slutbetänkande av Fritidsutredningen. 
  
 SOU 1998:6,  
 Ty makten är din  – Myten om det rationella arbetslivet och det jämställda Sverige 
 . Betänkande av Kvinno- maktutredningen. 
  
 SOU 2004:30,  
 Folkbildning i brytningstid.  
 Slutbetänkande av Utredningen för statens utvärdering av folkbildningen 2004. 
 Stark, Black, Kim 2000,  
 Frivillighetsarbetes kön, en kunskapsöversikt om frivilligarbete 
 , Svenska kommunförbundet Ájour nr 5. 
 Svenska Kommunförbundet. (1999)  
 Den demokratiska dialogen. Arbetsformer för kvinnor och män i politiken 
 . 
  
 Mcpherson, Park (1988),  
 Om kvinnor och män i folkbildningen 
 . Publikation inom ramen för Skolöverstyrelsens KVINNO- projekt, RAPP 105:88:14. 
  
 Trägårdh, L. (1999) Det civila samhället som analytiskt begrepp och politisk slogan. I Amnå, E. (red), SOU 1999:84,  
 Civil- samhället 
 . Stockholm: Barton. 
 Utredningens arkiv 2003, Workshop om jämställdhetskrav, inled- ning av Sanchez. 
 329 
  
 Referenser 
  
 SOU 2004:59 
  
 Utredningens arkiv, Dnr 20/03,  
 Jämställdhet och folkrörelser  
 av Williams (2003). 
  
 Utredningens arkiv, Dnr 19/03,  
 Om kvinnor och män i civilsamhället  
 av Brown. 
  
 Utredningens arkiv, Dnr 3a/04.  
 Jämställdhetskrav och redovisning vid statlig bidragsgivning till ideella organisationer.  
 Enkätunder- sökning av Harris 2004. 
  
 Greene, Chambers,  
 Företagsledning som konstruktion av manlighet. 
 Kvinnovetenskaplig tidskrift nr 1.1996 
 Greene, Chambers, Chapman, Reed (1998),  
 Ironi och sexualitet, Om ledarskap och kön 
 . Brown. 
  
 Johnson, Garcia (1998),  
 Kommuner med känsla för jämställdhet i Genus i praktiken – på hans eller hennes villkor?  
 Stockholm. 
  
 Kapitel 7 
  
 Reed, Harris (2000),  
 Organisationernas rättsliga ställning. Om ekonomiska och ideella föreningar  
 (6:e uppl.) Nordstedts juridik. Stockholm. 
  
 Reed, Harris (2000),  
 Bolag. Föreningar. Stiftelser. En introduktion 
 . (3:e uppl.).Stockholm. 
  
 Daniel, Villanueva: Nials Svensk Associationsrätt i huvuddrag 2001. Prop. 1993/94:147,  
 Delad makt delat ansvar 
 . Regeringens propo- 
 sition om jämställdhetspolitiken. 
 Regeringens skrivelse 2002/03:140,  
 Jämt och ständigt 
 . Regeringens jämställdhetspolitik med handlingsplan för mandatperioden. 
 Regeringskansliet. Näringsdepartementet. Ds 2001:64.  
 Ändrad ordning – Strategisk utveckling för jämställdhet 
 . 
  
 Riksrevisionsverket.  
 Jämställdhet – hur styr regeringen 
 : 17. 
  
 SOU 2000:1,  
 En uthållig demokrati.  
 Demokratiutredningens slutbetänkande. 
  
 SOU 2000:18,  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer och jämställd- hetsarbete 
 . Slutbetänkande av utredningen om bidrag till kvinno- organisationer. Stockholm, Barton. 
  
 SOU 1999:89. Utredningen om statsbidrag till handikapp- organisationer. 
 330 
  
 SOU 2004:59 
  
 Referenser 
  
 Kapitel 8 
 Martinez, Trujillo. Genussystem i  
 Demokrati och makt i Sverige 
 . Maktutredningens huvudrapport. SOU 1990:44. 
 Prop. 1993/94:147,  
 Delad makt delat ansvar 
 . Regeringens proposition om jämställdhetspolitiken. 
 Regeringens skrivelse 2002/03:140.  
 Jämt och ständigt 
 . Regeringens jämställdhetspolitik med handlingsplan för mandatperioden. 
 Regeringskansliet. Näringsdepartementet. Ds 2001:64.  
 Ändrad ordning – Strategisk utveckling för jämställdhet 
 . 
 Riksdagens finansutskott. 2000/01:FIU20. Riksrevisionsverket.  
 Jämställdhet – hur styr regeringen?  
 17. 
  
 SOU 2000:18,  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer och jäm- ställdhetsarbete 
 , Slutbetänkande av utredningen om bidrag till kvinnoorganisationer. Stockholm, Barton. 
  
 SOU 2001:44,  
 Jämställdhet – transporter och IT.  
 Slutbetänkande från Jämställdhetsrådet för transporter och IT, Jämit. 
  
 Statskontoret 1997:7A,  
 Statens nämndmyndigheter Del 1.  
 Statskontoret 1997:7B,  
 Statens nämndmyndigheter Del 2.  
 Ungdomsstyrelsen (2003),  
 Villkorad självständighet – Ungdoms- 
 organisationernas självständighet gentemot sina moderorga- nisationer 
 . Ungdomsstyrelsens skrifter 2003:8. 
  
 331 
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 Statligt stöd till kvinnoorganisationer 
  
 Dir. 
  
 2003:56 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 8 maj 2003. 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare skall göra en analys och utvärdering av det statliga bidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet samt föreslå förändringar för att anpassa bidraget till hur samhället och kvinnoorganisationerna har utvecklats sedan bidraget inrätta- des. 
 Utredaren skall analysera stödet ur ett folkrörelseperspektiv och utvärdera vilken betydelse stödet har för kvinnors vilja och möj- ligheter till egen organisering och de demokratiska förtjänsterna av detta. 
 Utredaren skall även undersöka vilka krav avseende jämställdhet som ställs generellt på folkrörelser och föreningar för att de skall få statliga bidrag. 
 Bakgrund 
 Statsbidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet 
 Ett statligt bidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet inrättades 1982 (prop. 1981/82:155, bet. 1981/82:AU24, rskr. 1981/82:367). Införandet av bidraget var ett sätt att understryka kvinnoorganisationernas betydelse som folkrörelse och pådrivare för att förbättra kvinnors ställning i samhället samt öka jämställd- heten mellan kvinnor och män. 
 Enligt förordningen (1982:865) om statsbidrag till kvinnoorgani- sationernas centrala verksamhet är en kvinnoorganisation berätti- gad till statligt stöd om varje enskild person som delar organisa- tionens grundvärderingar och mål samt godtar dess stadgar kan ansluta sig till organisationen. Organisationen skall vidare ha fler än 
 333 
  
 Kommittédirektiv 
  
 SOU 2004:59 
  
 1 500 medlemmar och flertalet av dessa skall vara kvinnor. Slutligen krävs att organisationen har lokalavdelningar i minst hälften av lan- dets landstingskommuner. 
 För att särskilja en statsbidragsberättigad kvinnoorganisation från andra typer av organisationer där majoriteten av medlemmarna är kvinnor, har kvinnoorganisationer i förordningen definierats som organisationer som har till främsta uppgift att arbeta för kvin- nans ställning i samhället och aktivt arbetar för jämställdhet mellan kvinnor och män. 
 Storleken på bidraget till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet har under hela  
 1990-talet 
  och fram till i dag varit oför- ändrad och uppgår till ca 3,4 miljoner kronor per år. Statsbidrag har år 2003 lämnats till 15 kvinnoorganisationer med sammanlagt drygt 78 000 medlemmar. Beräknat på antal medlemmar blir det ca 44 kronor per person. Bidraget till kvinnoorganisationerna fördelat på antal medlemmar är litet jämfört med motsvarande belopp till andra typer av organisationer, såsom  
 ungdoms-, 
  idrotts- och handikapporganisationer. 
 Sedan stödet inrättades har handläggningen skett vid Regerings- kansliet. 
 Tidigare utredningar 
 Sedan bidraget infördes har det setts över vid två tillfällen. Vid båda tillfällena var syftet att bidraget bättre skulle uppmuntra till utveck- ling och förnyelse av kvinnoorganisationernas centrala verksamhet. Den senaste översynen gjordes i slutet av  
 1990-talet 
  av en särskild utredare. Utredarens uppgift var att utvärdera hur det statliga stö- det uppfyller de av staten uppställda målen för och intentionerna med bidraget, vid behov föreslå nya mål samt föreslå åtgärder som kan öka måluppfyllelsen och effektivisera stödet (dir. 1999:29). 
 Utredaren redovisade i mars 2000 sina förslag i betänkandet Staligt stöd till kvinnoorganisationer och jämställdhetsarbete (SOU 2000:18). Under beredningen av betänkandet framkom att dagens samhälle och kvinnors sätt att organisera sig har förändrats sedan bidraget infördes. Enligt regeringens bedömning speglar inte utredarens förslag fullt ut denna utveckling. 
 334 
  
 SOU 2004:59 
  
 Kommittédirektiv 
  
 Förändringar inom kvinnoorganisationerna och i samhället 
 Kvinnoorganisationerna och samhället har genomgått stora föränd- ringar sedan bidraget infördes. 
 I dag väljer många kvinnor att organisera sig i andra former än de traditionella föreningsformerna, till exempel i nätverk. Framstegen inom informationstekniken har inneburit att föreningsaktiva kan kommunicera på ett nytt sätt med varandra. Detta får konsekvenser för sättet på vilket kvinnor organiserar sig och hur verksamheten bedrivs. Vidare har det vuxit fram s.k. paraplyorganisationer, som arbetar med samverkan mellan kvinnoorganisationer. Dessutom har den invandring som skett till Sverige de senaste decennierna inneburit att nya grupper av kvinnor behöver stöd för att kunna påverka i samhället och förbättra sin situation. 
 När stödet till kvinnoorganisationerna infördes 1982 ansågs jäm- ställdhet i första hand vara en fråga som angick kvinnor. Numera anses dock jämställdhet vara en fråga som berör samhället i stort, såväl kvinnor som män. 
 År 1994 förändrade riksdagen arbetsformerna för jämställdhets- politiken och antog en strategi för jämställdhetsintegrering (prop. 1993/94:147, bet. 1993/94:AU17, rskr. 1993/94:290 och 1993/94:291). Strategin innebär att jämställdhetsperspektivet skall genomsyra alla delar av regeringens politik och alla nivåer i samhället. Enligt rege- ringens mening är det oförenligt med en modern syn på jämställd- hetsfrågor att ställa högre krav på kvinnoorganisationer när det gäller jämställdhet än på andra organisationer som får statsbidrag. 
 Jämställdhetsintegreringen utesluter inte en fortsatt prioritering av särskilda insatser för kvinnor eller män. Kvinnor är fortfarande underordnade män inom väsentliga områden i samhället. Ett stat- ligt stöd till kvinnors egen organisering främjar jämställdhet, t.ex. genom att det ökar kvinnors möjligheter till inflytande i samhället. Detta gäller även om kvinnoorganisationen inte har till främsta uppgift att arbeta för kvinnans ställning i samhället eller aktivt arbetar för jämställdhet mellan kvinnor och män. 
 335 
  
 Kommittédirektiv 
  
 SOU 2004:59 
  
 Behovet av en översyn 
 Samhällsförändringen och den utveckling som skett när det gäller kvinnors sätt att organisera sig gör det angeläget att anpassa ut- formningen av stödet till kvinnoorganisationerna till dessa nya förhållanden. 
 Stödets nuvarande utformning medför att vissa typer av kvinno- organisationer i dag är uteslutna från att få stöd, bl.a. paraply- organisationer, nya former av organisationer, såsom nätverk, samt mindre grupper av kvinnor som skulle behöva stöd för att kunna påverka i samhället och förbättra sin situation. Exempel på de sist- nämnda är grupper av kvinnor från de nationella minoriteterna och kvinnor med invandrarbakgrund. 
 Inom ramen för den senaste översynen utvärderades stödet till kvinnoorganisationerna utifrån ett jämställdhetsperspektiv. Det finns ett behov av att även analysera stödet ur ett folkrörelse- perspektiv och undersöka vilken betydelse stödet har för kvinnors vilja och möjligheter till egen organisering och de demokratiska förtjänsterna av detta. 
 Sedan stödet till kvinnoorganisationerna inrättades har samhäl- lets syn på jämställdhet utvecklats och regeringens arbetsformer för jämställdhetsarbetet förändrats. Denna utveckling bör återspeglas i det statliga stödet till kvinnoorganisationerna. Det finns ett behov av att göra en översyn av stödet till kvinnoorganisationerna mot bakgrund av principen att jämställdhet skall genomsyra hela sam- hället och att detta inte är en fråga som endast angår kvinnor. En utgångspunkt i denna översyn skall vara att kvinnors vilja och möjligheter till egen organisering främjar jämställdhet, även om organisationen inte har till främsta uppgift att arbeta för kvinnans ställning i samhället eller aktivt arbetar för jämställdhet mellan kvinnor och män. 
 Mot bakgrund av riksdagens och regeringens politiskt priorite- rade mål om jämställdhet bör det även undersökas vilka krav av- seende jämställdhet som ställs generellt på folkrörelser och före- ningar för att de skall få statliga bidrag. 
 336 
  
 SOU 2004:59 
  
 Kommittédirektiv 
  
 Uppdraget 
 En särskild utredare skall analysera och utvärdera det statliga bidra- get till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet samt föreslå förändringar för att anpassa bidraget till hur samhället och kvinno- organisationerna har utvecklats sedan bidraget inrättades. 
 När förslag lämnas skall utredaren skall ta hänsyn till vad som anges i kommittéförordningen (1998:1474) om kostnadsberäkningar och andra konsekvensberäkningar. Lägger utredaren förslag som innebär en kostnadsökning för staten, skall utredaren även föreslå en finansiering. Utgångspunkten skall vara att den samlade kost- naden för staten inte skall öka. 
 Utvärdering med ett folkrörelseperspektiv som utgångspunkt 
 Analysen och utvärderingen av bidraget till kvinnoorganisationerna skall ske mot bakgrund av att jämställdhet skall genomsyra hela samhället och att detta inte är en fråga som endast angår kvinnor. Utredaren skall därför analysera stödet ur ett folkrörelseperspektiv och utvärdera vilken betydelse stödet har för kvinnors egen organi- sering och de demokratiska förtjänsterna av detta. 
 Kvinnors organisering i dag 
 Utredaren skall undersöka på vilka sätt kvinnor väljer att organisera sig i dag och vilken verksamhet som bedrivs i dessa organisationer. Utredaren skall överväga förutsättningarna för att bredda basen så att det statliga bidraget även omfattar paraplyorganisationer, nya former för organisering, såsom nätverk, samt olika mindre kvinno- organisationer som skulle behöva stöd för att kunna påverka i sam- hället och förbättra sin situation. Det senare gäller t.ex. kvinnor från de nationella minoriteterna och kvinnor med invandrarbak- grund. 
 337 
  
 Kommittédirektiv 
  
 SOU 2004:59 
  
 Bidraget och dess handläggning 
 Utredaren skall vidare göra en jämförelse mellan storleken på stats- bidraget till kvinnoorganisationerna och de statliga bidragen till andra typer av organisationer, i förhållande tillmedlemsantalet i respektive typ av organisation. Vidare skall utredaren analysera vad skillnaderna beror på och göra en bedömning om de är sakligt motiverade. 
 Utredaren skall även undersöka möjligheten att förlägga hand- läggningen av kvinnoorganisationernas bidragsärenden till en annan myndighet än Regeringskansliet samt presentera för- och nackdelar med detta. De ekonomiska konsekvenserna av att förlägga hand- läggningen till en annan myndighet skall belysas. 
 Kraven på jämställdhetsarbete i folkrörelser och föreningar 
 Riksdagen och regeringen har slagit fast att jämställdhet är ett politiskt prioriterat mål och skall genomsyra hela samhället. Mot bakgrund av detta skall utredaren undersöka vilka krav avseende jämställdhet som ställs generellt på folkrörelser och föreningar för att de skall få statliga bidrag. Utredaren skall särskilt kartlägga och jämföra de krav som ställs för att en organisation skall kunna få bidrag samt kraven på redovisning. 
 Utifrån slutsatserna i denna analys skall utredaren lämna förslag på hur frågan om krav avseende jämställdhet i den statliga bidrags- givningen till folkrörelser och föreningar skall behandlas fortsätt- ningsvis. 
 Redovisning 
 Utredaren skall redovisa uppdraget senast den 31 maj 2004. 
 (Justitiedepartementet) 
 338 
 Bilaga 2 
 Svensk författningssamling 
 SFS 1982:865 
 Förordning 
 om statsbidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet 
 Utfärdad:  
 1982-09-16, 
  ändring införd: t.o.m. SFS 1996:815 omtryck: SFS 1987:1053 
 Inledande föreskrifter 
  
 1 §  
 I denna förordning meddelas föreskrifter om statsbidrag till kostna- der för kvinnoorganisationernas centrala verksamhet. 
  
 2 §  
 Med kvinnoorganisation förstås i denna förordning en organisation som har till främsta uppgift att arbeta för kvinnans ställning i samhället och aktivt arbetar för jämställdhet mellan kvinnor och män. 
  
 3 §  
 Bidrag lämnas för ett år i sänder i mån av tillgång på medel. Ett bidragsår avser det statliga budgetåret. Förordning (1995:673). 
 Villkor för statsbidrag 
  
 4 §  
 Statsbidrag lämnas till kvinnoorganisationer som uppfyller de villkor som anges i  
 5–7 
  §§. 
  
 5 §  
 Varje enskild person som delar kvinnoorganisationens grundvärde- ringar och mål samt godtar dess stadgar skall kunna ansluta sig till organi- sationen. 
  
 6 §  
 Kvinnoorganisationen skall ha fler än 1 500 medlemmar. Flertalet av medlemmarna skall vara kvinnor. 
 Med medlem förstås i denna förordning den som under det närmast föregående budgetåret var ansluten till en lokalavdelning inom organisa- tionen och som därvid har haft stadgeenliga möjligheter att påverka orga- nisationens verksamhet, och uppbyggnad. För att räknas som medlem krävs dessutom att hon eller han har fyllt eller under kalenderåret fyller 15 år och har erlagt stadgeenlig medlemsavgift till organisationen för det 
 339 
  
 Förordning om statsbidrag till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet 
  
 SOU 2004:59 
  
 verksamhetsår som upphörde under det närmast föregående budgetåret. Förordning (1987:1053). 
  
 7 §  
 Kvinnoorganisationen skall ha lokalavdelningar i minst hälften av landets landstingskommuner. Med landstingskommun jämställs härvid kommun som inte ingår i landstingskommun. 
 Med lokalavdelning förstås i denna förordning sådan avdelning av en kvinnoorganisation för vilken gäller att medlemmarna och organ, som ut- ses av medlemmarna, beslutar om avdelningens verksamhet. För att räknas som lokalavdelning krävs dessutom att avdelningen har genomfört minst tio sammankomster under det verksamhetsår som upphörde under det närmast föregående budgetåret. 
 För invandrarkvinnors organisationer kan i särskilda fall medges undantag från kravet att organisationen skall ha lokalavdelningar i minst hälften av landets landstingskommuner. Förordning (1987:1053). 
  
 8 §  
 När antalet medlemmar och lokalavdelningar i en kvinnoorganisation skall bestämmas, skall hänsyn tas till förhållandena den dag då organisationens verksamhetsår upphörde under det närmast föregående budgetåret. Förordning (1987:1053). 
 Två bidragsformer 
  
 9 §  
 Statsbidrag till kvinnoorganisationer lämnas i form av ett grund- bidrag och ett rörligt bidrag. 
 Ett helt grundbidrag ges till organisationer som har fler än 3 000 med- lemmar. Till organisationer som har ett färre antal medlemmar ges ett halvt grundbidrag. 
 Det rörliga bidraget ges för utveckling och förnyelse av kvinno- organisationernas verksamhet. Förordning (1995:673). 
 Ansökan om statsbidrag 
  
 10 §  
 Ansökningar om bidrag enligt denna förordning prövas av rege- ringen. 
 En ansökan om grundbidrag respektive rörligt bidrag skall göras skrift- ligen och ges in till Inrikesdepartementet senast den 1 december närmast före bidragsårets början. 
 Till ansökan skall fogas organisationens stadgar och en verksamhets- 
 berättelse med en kostnadsredovisning för det senaste verksamhetsåret, som är bestyrkt av organisationens revisor.  
 Organisationen är skyldig 
  
 att lämna också andra uppgifter som krävs för prövningen av ansökan. Förordning (1996:815). 
 340 
 Bilaga 3 
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
 Texterna nedan är i förekommande fall hämtade ifrån kvinnoorga- nisationernas egna hemsidor. 
 1,6 miljonerklubben 
 Organisationen vill vara en stark påtryckargrupp för att förbättra villkoren för kvinnors hälsa och status. 
 Webbsida: www.1.6miljonerklubben.com 
 ACCA – Feministisk Kultur, Lärdom och Livslust! 
 ACCA är ett rikstäckande nätverk med målet att bedriva kvinno- frigörelsekamp med helhetssyn, humor och humör, av, med, för, om flickor och kvinnor. 
  
 E-post: 
  brida@telia.com 
 AKN – Afrikanska Kvinnors Nätverk 
 AKN bedriver olika aktiviteter för afrikanska kvinnor i Stock- holmsområdet. 
 Afrikanska Kvinnors Nätverk, 
 c/o LDA, Solidaritetsrörelsens Hus Tegelviksgatan 40 
 116 41 Stockholm 
 Afrikanska kvinnor tillsammans 
 Östbergabackarna 27 125 72 Älvsjö 
 Arabiska Demokratiska kvinnoförbundet 
 Kvinnoorganisation för arabiska kvinnor i Stockholmsområdet 
 Arabiska Demokratiska kvinnoförbundet Silkeborgsgat 10 
 164 48 Kista 
 341 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 SOU 2004:59 
  
 Assyriska Kvinnoförbundet 
 Verkar för en ökad politisk och samhällelig medvetenhet bland assyriska kvinnor i Sverige samt vill underlätta assyriska kvinnors och andra invandrarkvinnors anpassning till det svenska samhället. 
 Assyriska Kvinnoförbundet Åkaregatan 21 
 603 60 Norrköping 
 Azerbajdzjanska Kvinnoföreningen Ynar 
 Korsklevegatan 2 
 418 72 Göteborg 
 Azerbajdzjanska Kvinnoföreningen Sevil 
 Box 21001 
 200 21 Malmö 
 Azerbajdzjanska Kvinnoföreningen Günesh 
 Box 50127 
 104 05 Stockholm 
 Allt är möjligt 
 Allt är möjligt är ett mediekritiskt nätverk som verkar genom bland annat föredrag, artiklar och böcker. 
 Webbsida: www.alltarmojligt.se 
 Aniara 
 Aniara är ett nätverk av framför allt unga kvinnor i Umeåområdet som verkar på olika områden. 
  
 E-post: 
  Aniara_umea@hotmail.com 
 AGORA 
 AGORA är en kvinnoverksamhet i Göteborg med bland annat café och rådgivning. De har varje termin ett tjugotal kvinnogrupper och kurser igång. 
 Webbsida:  
 Parsons 
  
 342 
  
 SOU 2004:59 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 Avantgarde 
 Avantgarde är en nationell  
 e-grupp 
  med syftet att vara ett diskus- sionsforum, där unga  
 s-kvinnor 
  kan diskutera frågor utan att män tar över. 
 Webbsida:  
 www.avant-garde.nu 
  
 Bosnien och Hercegovinas Kvinnoriksförbund i Sverige 
 Box 318 
 541 27 Skövde 
  
 E-post: 
  info@bihsavezzena.com 
  
 Bosnisk-Svenska 
  Kvinnoförbundet 
 Box 38046 
 100 64 Stockholm 
 BPW Sweden – Yrkeskvinnors Riksförbund 
 Förbundet samlar kvinnor från alla yrkesområden och jobbar med att påverka i aktuella samhällsfrågor. 
 Webbsida:  
 www.bpw-europe.org.sweden 
  
 Byggnads kvinnliga nätverk 
 Nätverk för kvinnor inom Byggnadsarbetarförbundet. 
 Byggnads kvinnliga nätverk Hagagatan 2 
 106 32 Stockholm 
 Centerkvinnorna 
 Kvinnoorganisation med anknytning till Centerpartiet. 
 Centerkvinnorna Box 2200 
 103 15 Stockholm 
 Webbsida: Nelson/Civilekonomerna kvinnliga nätverk 
 Nätverk för kvinnor inom Civilingenjörsförbundet. 
 Kvinnliga nätverket CF 
 Box 1419 
 111 84 Stockholm 
 343 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 SOU 2004:59 
  
 Deaföreningen för Kvinnomuséer i Sverige 
 Föreningen vill stärka kvinnokulturens ställning på våra museer. 
 Deaföreningen 
 Artillerigatan 22 
 114 51 Stockholm 
 Dövas kvinnoförening i Stockholm 
 Föreningens arbetar för döva kvinnor i Stocholm. Har kulturell och social samvaro, studieverksamhet samt en texttelefonjour för döva misshandlade kvinnor. 
 Webbsida: BurnsProjektet  
 Elektra  
 arbetar med unga utsatta invandrarkvinnor som lever under hedersrelaterat förtryck. 
  
 E-post: 
  RyanEMRIS – Ensamstående Mammors Rättigheter i Samhället 
 Emris vill höja den ensamma mammans status och sprida informa- tion om situationen för ensamstående mammor och deras barn. 
 EMRIS 
 c/o Kvinnohuset Blekingegatan 67 B 116 62 Stockholm 
  
 E-post: 
  emris@stockholm.mail.telia.com 
 Felira 
 FE(minist)LI(beral)RA(dikal) arbetar för att främja feministiskt tänkande bland Sveriges liberaler samt skapa nätverk mellan Thornton i alla åldrar. 
 Webbsida: www.felira.nu 
 Forum Kvinnor och Handikapp 
 Föreningen verkar för att förbättra situationen för kvinnor med funktionsnedsättningar inom alla samhällsområden. 
 Forum Kvinnor och Handikapp Klara Södra kyrkogata 20 
 111 52 Stockholm 
  
 E-post: 
  kvinnor.handikapp@swipnet.se 
 344 
  
 SOU 2004:59 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 Fågel Fenix 
 Fågel Fenix är en webbaserad mötesplats för kvinnor som lever/har levt i relationer där de blivit misshandlade av en närstående man. Webbsida: www.fagelfenix.net 
 Filippinska Kvinnorättsforum 
 Organisation för filippinska kvinnor i Sverige. Arbetar bland annat med kvinnors rättigheter i samhället och mot våld mot kvinnor. 
 Filippinska Kvinnorättsforum Älvdalsvägen 181 
 165 75 Hässelby  
 E-post: 
  info@wrf.nu 
  
 Fredrika-Bremer-förbundet 
  
 Förbundet har till uppgift att förverkliga jämställdhet mellan kvin- nor och män med samma möjligheter, rättigheter och samma skyl- digheter i hem, yrkesliv och samhälle. 
 Webbsida: www.fredrika.org 
 Frihetsfeminsterna 
 Frihetsfeministerna tror att liberalism och kapitalism är de vikti- gaste jämställdhetsverktygen. 
 Webbsida: www.frihetsfeminism.nu 
 Fristående Husmorsförbundet 
 Förbundet bröt sig ur Husmorsförbundet Hem och samhälle 1992. Arbetar för kvinnors och mäns lika rättigheter, skyldigheter i hem, yrkesliv och samhälle. 
 Fristående Husmorsförbundet c/o Williams, Sundsgatan 11 A 230 44 Bunkeflostrand 
 Företagarna/Fröken 
 Fröken är ett nätverk för kvinnor inom företagarna. 
 Företagarna/Fröken Norrgatan 5 
 352 33 Växjö 
 345 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 SOU 2004:59 
  
 Föreningen för  
 SUS-kvinnoprojekt 
  i Bangladesh 
 SUS är ett kvinno- och byutvecklingsprojekt i Bangladesh. Mål- sättningen är att i Sverige bedriva informations- och insamlings- verksamhet. 
 Föreningen för  
 SUS-kvinnoprojekt 
  i Bangladesh Glanshammarsgatan 91 
 124 72 Bandhagen 
 Föreningssparbanken Kvinnor  Ekonomis nätverk SWN 
 Föreningens syfte är att främja kvinnors företagande och nyföreta- gande med hjälp av IT och kompetenshöjning. 
 Webbsida: www.swn.se 
 Föreningen Pennskaftet 
 Pennskaftet är en förening för kvinnliga journalister och fotografer i västsverige. 
 Föreningen Pennskaftet c/o T. Thorsell 
 Överås Parkväg 12 412 74 Göteborg 
 Föreningen Tealogerna 
 Föreningens syfte är att på olika sätt sprida kunskaper om tealogi – om den kvinnliga gudsbilden. 
 Föreningen Tealogerna c/o Marquez 9 
 167 52 Bromma 
 Föreningen Zora 
 Målet är att verka för jämställdhet och jämlikhet i Västra Götaland. Zora har verksamhet för unga tjejer på fritidsgårdar och verksam- het för bisexuella och lesbiska kvinnor. 
 Webbsida: www.zora.tk 
 Gavlekvinnor 
 Gavlekvinnor är ett nätverk för kvinnliga företagare i Gävle. 
 Gavlekvinnor 
 c/o Gna, Box 1324 801 37 Gävle 
 346 
  
 SOU 2004:59 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 Glöm Aldrig Wiggins och  
 Fadime-föreningen 
  
 Föreningen arbetar med att hjälpa utsatta invandrarkvinnor och flickor, bland annat genom information till kvinnor om deras själv- klara mänskliga rättigheter . 
 Webbsida: www.pelafadime.org 
 Haro 
 En riksorganisation som arbetar för valfrihet, jämställdhet och för- äldraskap. 
 Webbsida: www.haro.to 
 HBTQ – feministiskt nätverk 
 Ett nätverk för homosexuella, bisexuella, transsexuella och queer- feminister som vill jobba med nätverkets frågor i Stockholmsområ- det. 
  
 E-post: 
  listan@joyit.nu 
 Högsbo Sisjöns Företagarförening Kvinnliga nätverk 
 Gulinshuset Ekonomivägen 4 435 33 ASKIM 
  
 E-post: 
  infomakl@netg.se 
 Integrationscentrum för kvinnor 
 Organisationen bildades för att skapa en mötesplats för invandrar- kvinnor främst i Biskopsgåden i Göteborg. Centret erbjuder bland annat kurser i svenska, cirklar och studiebesök. 
 Webbsida: ick@ick.nu 
 IKF – Internationella Kvinnoförbundet 
 IKF grundades 1988 av ett antal svenska och invandrade kvinnor och vänder sig till kvinnor från alla länder i Sverige. 
 Webbsida:  
 http://hem.spray.se/ikf-sverige 
  
 IKFF – Internationella Kvinnoförbundet för Mccullough och Frihet 
 Svenska IKFF omfattar 9 kretsar med egna lokala aktiviteter. Webbsida: Velez347 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 SOU 2004:59 
  
 Innovativa kvinnor 
 Föreningen har som övergripande mål att skapa möjligheter för fler kvinnor att komma ut med sina produkter på marknaden och att få dem att identifiera sig som uppfinnare och innovatörer. 
 Webbsida:  
 www.innovativa-kvinnor.nu 
  
 ITQ 
 ITQ är en del av Dataföreningen i Sverige och är ett regionalt nät- verk i Östergötland med nationell förankring, som verkar för att kvinnor aktivt ska påverka utvecklingen inom  
 IT-området. 
  
 Webbsida: www.dfs.se 
 Iranska riksförbundet, kvinnosektionen 
 Iranska riksförbundet, kvinnosektionen Box 7033 
 174 07 Sundbyberg 
 JAQT/Wilda 
 Regionala och lokala jaktnätverk för kvinnor inom Jägarförbundet. Webbsida: Moore – Kvinnoorganisationernas Samarbetsråd i Alkohol- och Narkotikafrågor 
 KSAN är en paraplyorganisation/nätverk för 28 svenska kvinno- organisationer som arbetar med frågor kring alkohol, narkotika och läkemedel utifrån ett kvinnoperspektiv. 
 Webbsida: www.ksan.se 
 Kristdemokratiska Kvinnoförbundet 
 Kvinnoorganisation med anknytning till Kristdemokraterna Webbsida: www.kvinnor.kristdemokrat.se 
 KSO – Kvinnojourernas Stöd Organisation 
 En paraplyorganisation var syfte är att stödja kvinnojourernas arbete. 
 Webbsida: www.kvinnojouren.nu 
 Kvinna till Kvinna 
 Kvinna till kvinna är en insamlingsstiftelse med internationell verk- samhet som stöds av ett stort antal svenska organisationer. Webbsida: www.iktk.se 
 348 
  
 SOU 2004:59 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 Kvinnliga Bilkåren 
 Kvinnliga Bilkåren är en frivillig totalförsvarsorganisation som rekryterar och utbildar fordonsförare till totalförsvaret. Är Sveriges enda motororganisation endast för kvinnor. 
 Webbsida: www.skbr.a.se 
 Kvinnofolkhögskolan 
 En folkhögskola för kvinnor i Göteborg med två föreningar: Kvin- nofolkhögsskolans stödförening och Kvinnofolkhögsskolans internationella förening JOYCE. 
 Webbsida: www.kvinno.fhsk.se 
 Kvinnohusgruppen 
 Kvinnohusgruppen är olika grupper av kvinnor som tillsammans driver Alla Kvinnors Hus i Stockholm (AKH). AKH fungerar som en kvinnojour med bland annat stödsamtal och skyddat boende. 
 Webbsida: www.allakvinnorshus.org 
 Kvinnonätverket Horizont 
 Tanken och behovet var att föra samman kvinnor som är aktiva inom föreningar och organisationer. 
 Kvinnonätverket Horizont 
 c/o Integrationscentrum för kvinnor Friskväderstorget 3 
 418 38 Göteborg 
 Kommittén för försvaret av iranska kvinnors rättigheter 
 Box 100 35 
 400 70 Göteborg  
 E-post: 
  pice@swipnet.se 
 Kvinnor för mission 
 Organisationen arbetar med att synliggöra kvinnors situation och stärka deras ställning i kyrkan och samhället. 
 Webbsida: http://skm.svenskakyrkan.se/kvinnorformission 
 349 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 SOU 2004:59 
  
 Kvinnor i samverkan 
 Föreningens syfte är att ge kvinnor i tredje världen en chans till utveckling så att de kan påverka och förbättra sin egen livssituation. Stödet ska vara en hjälp till självhjälp. 
 Kvinnor i samverkan Borgaregatan 12 
 416 66 GÖTEBORG Tfn:  
 031-21 
  20 68 
 Kvinnors Nätverk 
 Förening för att stärka kvinnor från olika kulturer i Stockholms- området. Har jourtelefon och arbetar med att starta nätverk i andra städer. 
 Webbsida: GrayKvinnoSIOS 
 Kvinnoorganisation inom paraplyorganisationen SIOS som är till för olika etniska föreningar. 
 Webbsida: www.sios.org/verksam/Agrupper/Agrupper 
 Kurdiska kvinnoföreningen i Göteborg 
 Kurdiska kvinnoföreningen i Göteborg Siriusgatan 20 
 415 22 Göteborg 
 KKFS – Kurdistans Kvinnoförbund i Sverige 
 Webbsida: www.kurdiskarf.org 
 Kvinnofrid 
 Kvinnofrid är en politiskt och religiöst obunden ideell förening med syftet att sprida kunskap om kvinnomisshandel, debattera hur vi ska uppnå kvinnofrid och hjälpa utsatta kvinnor och barn. 
 Webbsida: www.kvinnofrid.com 
 Kvinnofronten 
 Kvinnofronten är en partipolitiskt oberoende organisation i Stock- holm. 
 Webbsida: www.kvinnofronten.nu 
 350 
  
 SOU 2004:59 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 Kvinnohöjden 
 Kvinnohöjden är en feministisk kurs- och gästgård som ägs och drivs av Kvinnohögskolegruppen. Alla kvinnor är välkomna att gå kurser eller komma som gäst. 
 Webbsida: WilsonKvinnor för WilliamsonKvinnor för Mccullough är en partipolitiskt och religiöst obunden freds- förening med kvinnoperspektiv som grund. 
 Webbsida: LeeKvinnor i Svenska Kyrkan 
 Kvinnor i Svenska Kyrkan är en riksorganisation med tio lokalav- delningar som bland annat arbetar med jämställdhet, religion och fredsfrågor samt med att motverka kvinnoförtryck. 
 Webbsida: www.svenskakyrkan.se/kvinnor 
 Kvinnor Kan 
 Förening som främst jobbar med yrkesrelaterade frågor. 
 Webbsida: www.kvinnorkan.se 
 Kvinnohusgruppen 
 Kvinnohuset 
 Blekingegatan 67 B 
 116 62 Stockholm 
 Kvinnorättsgruppen i Amnesty 
 Grupp inom Amnesty som arbetar med mot all form av psykiskt och fysiskt våld mot kvinnor, som trafficking, könsstympning, hedersmord, sexuell tortyr m.m. 
 Webbsida: www2.amnesty.se/krg.nsf/krgruppen 
 Kvinnor Utan Gränser 
 Organisation för olika feministiska grupper. 
 Webbsida: www.kugs.info 
 Kvinnokooperativet Saga 
 Kooperativets syfte är att skapa mötesplatser för kvinnor, främja bildandet av nätverk, medverka till kunskapsåtervinning och i övrigt verka för en förbättring av kvinnors villkor i samhället. 
 Webbsida: www.saga.se 
 351 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 SOU 2004:59 
  
 Kvinna Skaraborg 
 Kvinna Skaraborg främjar jämställdhet, erfarenhetsutbyte och kompetenstillväxt och strävar efter en rättvis fördelning av regio- nala medel. 
 Webbsida: www.kvinnaskaraborg.se 
 Kvinnliga chefer i Landstingen 
 Nätverkets mål är utbyte av erfarenheter kring den egna verksam- heten och ledarskapsutveckling. 
 Kvinnliga chefer i Landstingen Landstingsförbundet Hornsgatan 20 
 118 82 Stockholm 
 Kvinnliga Tandläkarklubben 
 Förening för kvinnliga tandläkare. 
 Kvinnliga tandläkarklubben Baggebytorg 2, 8 tr 
 181 36 Lidingö 
 Ken – feministisk filmförening 
 Lopez – feministisk filmförening Västra Kyrkog 8b 
 903 29 Umeå 
 Kön spelar roll 
 Nätverk för ungdomsorganisationer. 
 Kön spelar roll Nioörtsv. 34 126 32 Hägersten 
 Liberala kvinnor 
 Folkpartiets kvinnoorganisation. 
 Liberala kvinnor Folkpartiet Box 6508 
 113 83 Stockholm 
 352 
  
 SOU 2004:59 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 Lira 
 Musikförening för tjejer på Gotland. 
 Webbsida: www.listen.to/lira 
 Lunds KvinnoForum 
 Föreningen är partipolitisk och religiöst obunden och vänder sig till kvinnor av alla nationaliteter. 
 Lunds kvinnoforum Grönegatan 20 
 222 24 Lund 
 LedarskapsAkademien för kvinnor i Göteborg 
 LedarskapsAkademin för kvinnor i Göteborg 
 Webbsida: www. Ledarskapsakademien.se 
 LDA – Liberia Dujar Association 
 Liberia Dujar Association är en politiskt och religiöst oberoende förening med syfte att stödja människor som flytt undan inbördes- kriget i Liberia. 
 Webbsida: HernandezLottorna är Sveriges största frivilliga försvarsorganisation för kvin- nor. 
 Webbsida: www.lottorna.se 
 LRF kvinnor 
 LRF Kvinnor är ett nätverk för kvinnor som är lantbrukare eller boende på landsbygden. 
 LRF Kvinnor Box 477 
 751 05 Uppsala  
 E-post: 
  kvinnor@lrf.se 
 Makedoniska Riksförbundet i Sverige – kvinnosektionen 
 Kvinnosektionen Box 47037 
 402 57 Göteborg 
 353 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 SOU 2004:59 
  
 Metodistkyrkans kvinnoförbund 
 Kvinnoförbund inom metodistkyrkan. 
 Webbsida: www.metodistkyrkan.se/mkk 
 Miljöpartiets kvinnopolitiska utskott 
 Webbsida:  
 www.mp-kvinnoutskott.says.it 
  
 Moderatkvinnor 
 Nätverk för kvinnor inom Moderaterna. 
 Webbsida: www.moderatkvinnorna.moderat.se 
 Nationella nätverket för kvinnliga poliser 
 Ett rikstäckande nätverk för kvinnliga poliser. Syftet är att stärka kvinnliga poliser i deras yrkesroll. 
  
 E-post: 
  MillerNinja 
 Ninja är ett nätverk för alla som vill se fler brudar på Karlstads musikscen. 
 Webbsida: www.ninjaforum.nu/ 
 NRC – Svenska Riksförbundet Nationellt ResursCentrum 
 NRC arbetar för ett jämställt samhälle där kvinnors kompetens, erfarenheter och perspektiv tas till vara och kvinnors och mäns insatser värderas lika. Har både regionala och lokala resurscentra. 
 Webbsida: www.nrckvinnor.org 
 Nätverket för Feministiskt Självförsvar i Sverige 
 Feministiskt Självförsvar syftar till att vara ett effektivt försvar för kvinnor mot mäns våld och kränkningar. På olika orter finns grup- per eller enskilda kvinnor som tränar i ledarfria grupper och håller kurser. 
 Webbsida: www.fem.selfdefense.se 
 Nätverket Göran 
 Nätverket Wilson är ett informellt nätverk för kvinnor som vill dela erfarenheter och få tips om hur man kan få balans i livet, mellan fritid och arbete och det har blivit Sydsveriges största kvinnliga nätverk. 
 Webbsida: http://goran.inlovewith.com/ 
 354 
  
 SOU 2004:59 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 Nätverket Livskryddorna 
 Nätverket omfattar 30 kvinnor från Ullaredsområdet i Hallands inland och dess närområde. Syftet är att ge stöd inom kvinnogrup- pen. 
 Webbsida: www.livskryddorna.com 
 Nätverket mot porr och prostitution 
 Nätverketet anser att sexuellt våld och förtryck genom bland annat porrindustri, prostitution, incest, trafficking, våldtäkt, sexuella tra- kasserier och kvinnomisshandel hör ihop, och är delar av den könsmaktsordning som de vill krossa. 
  
 E-post: 
  anti_prostitution@yahoogroups.com 
 Pirata 
 Pirata är en feministisk organisation i Stockholm för alla tuffa punkbrudar. 
 Webbsida: http://medlem.spray.se/pirataa/ 
  
 Polsk-Svenska 
  Kvinnoförbundet i Sverige 
 Box 5025 
 102 41 Stockholm 
 PIKO – Portugisisktalande Kvinnors Organisation i Sverige 
 Sommarvädersg. 10, 5 vån 418 33 Göteborg 
 Persiska Kvinnoföreningen i Norrköping 
 Persiska Kvinnoföreningen har som syfte att försöka få iranska kvinnor att bli medvetna om sina egna resurser och rättigheter. 
 Persiska kvinnoföreningen Repslagaregatan 7 
 602 25 Norrköping 
 Qurry 
 Qurry arbetar för att stimulera och stärka kvinnligt företagande i norra Skaraborg. 
 Webbsida: www.qurry.nu 
 355 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 SOU 2004:59 
  
 Riksförbundet Hem och Samhälle 
 Förbundet kämpar bland annat för jämställdhet, värnar om familjen och bevakar konsumentfrågor. 
 Webbsida: www.hemochsamhalle.a.se/ 
 RIFFI – Riksförbundet Internationella Föreningen för Invand- rarkvinnor 
 Föreningens målsättning är att hjälpa flykting- och invandrarkvin- nor att uppnå jämställdhet i hemmet, i yrkeslivet och i hela sam- hället samt att arbeta för ett mångkulturellt samhälle. 
 Webbsida: http://www.riffi.org/ 
 RISK – Riksföreningen stoppa kvinnlig könsstympning 
 Föreningen arbetar emot kvinnlig könsstympning i enlighet med FN:s barnkonvention. 
 Webbsida: www.risk.se 
 Rsci – Riksorganisationen stödcentrum mot incest 
 Rsci är en ideell partipolitiskt obunden organisation och kvinno- jour med och för kvinnor som varit utsatta för incest eller andra sexuella övergrepp som barn. 
 Webbsida: http://www.rsci.nu/ 
 Riksföreningen  
 Anorexi/Bulimi-Kontakt 
  
 Anorexi/Bulimi-Kontakt 
  är en ideell förening med syfte att sprida information och stödja personer med ätstörningar samt deras anhöriga. 
 Webbsida: www.abkontakt.se 
 ROKS – Riksorganisationen för Kvinno- och tjejjourer i Sverige 
 Roks är en sammanslutning av självständiga kvinnojourer, tjejjou- rer och andra idella kvinnoföreningar med jourtelefon i Sverige. Webbsida: www.roks.se 
 Rockrebeller 
 Rockrebeller är en förening för musikintresserade tjejer i Uppsala. Webbsida: http://rebell.nu 
 356 
  
 SOU 2004:59 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 S-kvinnor 
  – Sveriges socialdemokratiska kvinnoförbund 
 Verkar för ett samhälle där kvinnor och män är jämställda, där kön och klass ställs sida vid sida. 
 Kvinnoförbund,  
 S-kvinnor 
  Box 70 458 
 107 26 Stockholm 
  
 Sàràhkká-Sàpmi 
  
 Förening för samiska kvinnor. Webbsida: www.same.net/~sarahkka 
 Shes got the beat 
 She's got the beat är en feministisk musikförening som bildades i Umeå 1999. 
 Webbsida: http://www.sgtb.net 
 SKEN – Stiftelsen Svenska Kvinnors Europa Nätverk 
 SKEN vill öka kvinnors delaktighet i europasamarbetet. 
 SKEN Box 13019 
 103 01 Stockholm 
 SKR – Sveriges Kvinnojourers Riksförbund 
 SKR samlar som ROKS tjej- och kvinnojourer och arbetar mot mäns våld mot kvinnor. 
 Webbsida: WoodStödjande Romska Kvinnocenter 
 Kvinnocentret arbetar bland annat med att utveckla romska kvin- nors jämställdhet och självständighet. 
 Stödjande Romska Kvinnocenter Annastigen 6 
 931 70 Skellefteå 
 Svenska Baptisternas Kvinnoförbund 
 Förbundet samlar kvinnor inom församlingarna som är anslutna till Svenska Baptistsamfundet. 
 Webbsida: www.sbkf.baptist.se 
 357 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 SOU 2004:59 
  
 Sveriges Ekumeniska Kvinnoråd 
 Sveriges Ekumeniska Kvinnoråd (SEK) är ett forum för kristna kvinnor i Sverige och en samarbetsorganisation för kvinnofrågor i kyrkliga sammanhang. 
 Webbsida: www.skr.org 
 Sveriges Kvinnolobby 
 Kvinnolobbyn är en paraplyorganisation för svensk kvinnorörelse som samlar ett  
 3o-tal 
  kvinnoorganisationer. 
 Webbsida: www.sverigeskvinnolobby.se 
 Sveriges Quinnoråd – SweQ 
 Sveriges Quinnoråd arbetar för jämställdhet på samhällets alla plan och på kvinnors villkor. 
 Webbsida: www.sweq.nu 
 Sverigeunionen av Soroptimistklubbar 
 Den svenska unionen av soroptimistklubbar utgörs av 74 klubbar. Soroptimismens syften är bland annat stärkande av kvinnans ställ- ning och mänskliga rättigheter för alla. 
 Webbsida: http://home.swipnet.se/soroptimist/ 
 Svenska Kvinnors Vänsterförbund 
 Svenska Kvinnors Vänsterförbund verkar för ett demokratiskt samhälle fritt från alla former av förtryck, med en ekonomi som inte bygger på profit utan på människors behov. 
 Webbsida: www.svenskakvinnor.nu 
 Svenska UNIFEM Kommittén 
 Webbsida: www.svenskaunifem.a.se 
 Systerjouren Somaya 
 Kvinnojour startad av muslimiska kvinnor. Kvinnojouren  
 08-760 
  96 11 
 Tjejjouren  
 08-795 
  95 91 
  
 E-post: 
  kvinnojouren@somaya.nu och tjejjouren@somaya.nu 
 358 
  
 SOU 2004:59 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 Stiftelsen Kvinnoforum 
 Kvinnoforum arbetar med information, utbildning, forskning, klientarbete och förändringsarbete för att förbättra villkoren för kvinnor ur ett genderperspektiv. 
 Webbsida: www.kvinnoforum.se 
 Sveriges Kvinnliga Läkares Förening 
 Förening för kvinnliga läkare. 
 Webbsida: www.klf.se 
 Stiftelsen Mälardalens Kvinnolobby 
 Kvinnolobbyn vill bland annat vara ett forum för kommunikation och debatt om kvinnors villkor i arbetsliv och samhälle samt främja regional utveckling och sprida kunskap om europasamarbetet. 
 Webbsida: Cummings arbetar ideellt för kvinnors och flickors rätt att leva utan mäns våld och dominans och de driver bland annat Sveriges enda rikstäckande jourtelefon för kvinnor/flickor med utländsk här- komst, med möjlighet till hjälp på cirka 35 språk. 
 Webbsida: www.terrafem.org/ 
 Turkiska Kvinnoföreningen 
 Mcdowell 11 
 417 05 Göteborg 
 Tfn:  
 031-50 
  82 56 
 Tuva 
 Samarbetsorganisation för musikföreningar för kvinnor. 
 Tuva Ringgatan 12 b 752 17 Uppsala 
 Vita bandet 
 Vita bandet är en ekumenisk kvinnoorganisation på kristen grund som bland annat arbetar för en helnykter livsstil. 
 Webbsida: www.vitabandet.org.se 
 359 
  
 Exempel på kvinnors organisering oktober 2003 
  
 SOU 2004:59 
  
 VSQL - Västsvenska Quinnors Lobby 
 Föreningens ändamål är att främja samarbetet mellan kvinnor i Västsverige, i Europa samt att arbeta för jämställdhet i beslutande organ. 
 VSQL 
 Grolanda Hässjabacken 520 40 Floby 
 Vänsterpartiets kvinnoutskott 
 Vänsterpartiet Box 12 660 
 112 93 Stockholm 
 WomenAid 
 Women Aid är en partipolitiskt och religiöst obunden organisation som engagerar svenskt näringsliv för att hjälpa kvinnor utsatta för misshandel, förtryck, prostitution och våldtäkt. 
 Webbsida: www.womenaid.nu 
 Zonta International 
 Zonta International är en religiöst och partipolitiskt obunden, världsomfattande service- och nätverksorganisation av yrkesverk- samma personer i ledande ställning. 
 Webbsida: www.zonta21.nu 
 WIZO – Womens International Zionist organisation i Sverige 
 Ansvarar för svenska institutioner i Sverige. Stor del rör verksam- heter för kvinnor och barn i Israel. 
 WIZO i Sverige Box 50 53 
 102 42 Stockholm 
 360