Digitala tjänster – hur då? 
  
 Innehåll 
  
 Förord 
 .................................................................................................................................................. 
  
 3 
  
 1. Kriser och utmaningar ställer krav på  
 IT-politiken  
 .................................... 
  
 5 
  
 Tillväxt och serviceutveckling i lågkonjunkturens efterdyningar 
 .......................................................... 
  
 5 
  
 IT-investeringar 
  
  som bara  
  
 måste  
  
 göras 
 .................................................................................................. 
  
 5 
  
 Nyttokrav på IT vid rätt tidpunkt  
 .......................................................................................................... 
  
 6 
  
 Ett integrerat samhälle fordrar samsyn, samverkan och samordning 
 ..................................................... 
  
 7 
  
 Infrastruktur fordrar långsiktighet och systematik 
 ................................................................................. 
  
 8 
  
 Informationskvalitet, integritet och säkerhet är grundförutsättningar 
 .................................................... 
  
 8 
  
 Ett nytt digitalt tjänstesamhälle kräver en aktiv demokratisk debatt  
 ..................................................... 
  
 9 
  
 En praktisk  
  
 IT-politik 
  
  med nytta som värdemätare  
 ............................................................................... 
  
 9 
  
 Rapporten 
 ............................................................................................................................................ 
  
 10 
  
 2. Den nya, nyttoinriktade och praktiska  
 IT-politiken 
 ................................... 
  
 11 
  
 Omprövning av  
  
 IT-politikens 
  
  innehåll och inriktning  
 ......................................................................... 
  
 11 
  
 En ny  
  
 IT-syn 
  
  och en ny referensram för tjänsteutveckling  
 .................................................................. 
  
 12 
  
 Utmaningen – att ge förutsättningar för ett digitalt tjänstesamhälle  
 .................................................... 
  
 16 
  
 Den tekniska  
  
 IT-infrastrukturen 
  
  - bredbandet  
 ..................................................................................... 
  
 17 
  
 Långsiktig infrastrukturutbyggnad  
 ...................................................................................................... 
  
 18 
  
 Samverkan och arbetsfördelning mellan offentligt och privat 
 ............................................................. 
  
 20 
  
 Breddad kompetens en förutsättning 
 ................................................................................................... 
  
 20 
  
 Långsiktig utveckling bidrar till förutsägbarhet, säkerhet och tillit 
 ..................................................... 
  
 22 
  
 Det digitala samhället under debatt  
 ..................................................................................................... 
  
 22 
  
 Avstamp för en ny  
 IT-politik 
  –  
 IT-kommissionens 
  slutsatser och förslag 
 ........................................... 
  
 23 
  
 3. En bra miljö för tjänsteutveckling  
 .......................................................................... 
  
 25 
  
 Tjänsteutveckling kan både ge nytta och tillväxt 
 ................................................................................. 
  
 25 
  
 24-myndigheten 
  
  - stimulerande vision med startsvårigheter  
 ............................................................... 
  
 25 
  
 Finansiella tjänster på nätet en framgång under kontroll 
 ..................................................................... 
  
 26 
  
 Höghastighetsnät och testbäddar till förfogande  
 ................................................................................. 
  
 26 
  
 Tjänstedesign – en förutsättning för användbarhet och nytta  
 .............................................................. 
  
 27 
  
 Tävlingen Guldlänken premierar design för användbarhet  
 ................................................................. 
  
 28 
  
 IT-kommissionens 
  
  synpunkter  
 ............................................................................................................ 
  
 28 
  
 IT-kommissionens 
  
  förslag 
 ................................................................................................................... 
  
 29 
  
 4. Informationsresursansvar och standardiseringssamarbete  
 ................. 
  
 31 
  
 Informationsmiljöer som samverkar över sektorgränserna 
 .................................................................. 
  
 31 
  
 Tydligare informationsresursansvar för statliga myndigheter  
 ............................................................. 
  
 32 
  
 Översikter och strategiska utvecklingsplaner för informationsresurser 
 ............................................... 
  
 35 
  
 Informationsstandarder för samverkan över bransch- och sektorgränser  
 ............................................ 
  
 35 
  
 Standarder som skapar gläntor i informationsdjungeln 
 .................................................................... 
  
 38 
  
 IT-kommissionens 
  
  föreslag  
 ................................................................................................................. 
  
 40 
  
 5. Praktikfall: Internet – handelsplats eller beslutsstöd för köpare?  
 .. 
  
 41 
  
 Vad betyder Internet för handeln? 
 ....................................................................................................... 
  
 41 
  
 Handelsplatsen Internet på gång men inte i full swing  
 ........................................................................ 
  
 41 
  
 Kan Internet hjälpa oss att köpa rätt?  
 .................................................................................................. 
  
 42 
  
 Standardiserad information en god hjälp på traven 
 ............................................................................. 
  
 43 
  
 Standardiseringsprocessen behöver både knuff och drag 
 .................................................................... 
  
 44 
  
 Information om produkter kan öka konkurrens och tillväxt  
 ................................................................ 
  
 45 
  
 IT-kommissionens 
  
  föreslag  
 ................................................................................................................. 
  
 46 
  
 6. Strategier och organisation för modern tjänsteutveckling 
 .................... 
  
 47 
  
 Dagens tjänsteutveckling bryter ny mark  
 ............................................................................................ 
  
 47 
  
 Grundstenar i en modern utvecklingsstrategi  
 ...................................................................................... 
  
 50 
  
 En strategi för  
  
 IT-politik 
  
  och tjänsteutveckling 
 ................................................................................... 
  
 51 
  
 Organisation av modern, nyttoinriktad tjänsteutveckling 
 .................................................................... 
  
 52 
  
 Chief Information Officer – en amerikansk förebild?  
 ......................................................................... 
  
 55 
  
 IT-kommissionens 
  
  förslag 
 ................................................................................................................... 
  
 56 
  
 7. Tjänsteutvecklingsprocess ersätter systemutveckling? 
 ............................ 
  
 57 
  
 Traditionell systemsyn och utvecklingsmetodik vid vägs ände?  
 ......................................................... 
  
 57 
  
 Mer realistisk resultat- och nyttoredovisning och  
  
 -säkring 
 .................................................................. 
  
 59 
  
 Bättre projektstruktur och modulinriktad utveckling 
 ........................................................................... 
  
 61 
  
 Förändringsmetodik, modeller och arbetsverktyg  
 ............................................................................... 
  
 62 
  
 IT-kommissionens 
  
  förslag 
 ................................................................................................................... 
  
 63 
  
 8. Kompetenslyft eller kompetenskris? 
 ...................................................................... 
  
 65 
  
 Tyngdpunktsförskjutning behövs även för  
  
 IT-kompetenserna  
 ............................................................ 
  
 65 
  
 Ny profil på  
 IT-utbildning 
  och forskning på postgymnasial nivå 
 ........................................................ 
  
 66 
  
 IT-kommissionens 
  slutsatser för den postgymnasiala utbildningen 
 ..................................................... 
  
 69 
  
 Nya nationella kurser som breddar  
 IT-utbildningen 
  på gymnasiet?  
 .................................................... 
  
 70 
  
 IT-kommissionens 
  
  förslag 
 ................................................................................................................... 
  
 71 
  
 9. Kompetenskampanj för tjänsteutveckling i arbetslivet 
 ........................... 
  
 73 
  
 Lyckad utbildningskampanj för GIS efterföljansvärd modell  
 ............................................................. 
  
 73 
  
 Förslag till inriktning och mål för en kompetenskampanj  
 ................................................................... 
  
 74 
  
 Organisation och finansiering 
 .............................................................................................................. 
  
 77 
  
 Finansiering via Europeiska socialfonden?  
 ......................................................................................... 
  
 79 
  
 Överenskommelse mellan arbetsmarknadens parter 
 ............................................................................ 
  
 79 
  
 Försökverksamhet liknande  
  
 KY-utbildningen 
 ..................................................................................... 
  
 80 
  
 IT-kommissionens 
  
  förslag 
 ................................................................................................................... 
  
 80 
  
 10. Finansierings- och prissättningsfrågor  
 ............................................................. 
  
 81 
  
 Finansiering av tjänsteutveckling – karaktäristik och generella problem 
 ............................................ 
  
 81 
  
 Avgifter som intäktskälla och styrmedel  
 ............................................................................................. 
  
 84 
  
 IT-kommissionens 
  
  förslag 
 ................................................................................................................... 
  
 85 
  
 11. Statistikunderlag för investeringsbeslut och policy  
 ................................. 
  
 87 
  
 Dagens  
  
 IT-statistik 
  
  i allt väsentligt en teknikstatistik 
 .......................................................................... 
  
 87 
  
 Nya tjänster och utvecklingsstrategier fordrar nya beslutsunderlag  
 .................................................... 
  
 88 
  
 Utvecklingsuppdrag för en framåtsyftande  
  
 IT-statistik  
 ....................................................................... 
  
 89 
  
 IT-kommissionens 
  
  förslag 
 ................................................................................................................... 
  
 90 
  
 12. Det digitala tjänstesamhället i ett demokratiskt perspektiv  
 .............. 
  
 91 
  
 Krishantering i samhället 
 ..................................................................................................................... 
  
 91 
  
 Hur kan de långsiktiga investeringsbesluten förankras? 
 ...................................................................... 
  
 92 
  
 Underlag och forum för att få debatt om den digitala framtiden  
 ......................................................... 
  
 93 
  
 Servicedialog och kritisk granskning för vardagsförbättringar 
 ............................................................ 
  
 94 
  
 IT som stöd i den demokratiska debatten 
 ............................................................................................ 
  
 95 
  
 IT-kommissionens 
  
  förslag 
 ................................................................................................................... 
  
 96 
  
 2 
 Förord 
 Den 4 juni 2002 lade  
 IT-kommissionen 
  fram sin rapport  
 Breddtjänster – ett nytt skede i  
  
 IT-politiken, 
  
 SOU 2002:51. Där skisserade  
 IT-kommissionen 
  en ny och nyttoinriktad  
 IT-politik 
  som också innebar en breddning av synen på IT. Grunden i förslagen till regeringen var ett handlingsprogram för breddtjänster, som också innefattade delprogram för den tekniska utvecklingen, i första hand av bredband, och ett delprogram för utveckling och användning av informationsresurser i samhället. I rapporten föreslogs bl a en främjandekommission för breddtjänstutvecklingen. 
 Rapporten bildade grunden för  
 IT-kommissionens 
  arbetsprogram under dess sista verksamhetsår. Insatserna har inriktats på att vidare granska och fördjupa den analys som redovisats, samt att i bred kontakt med olika intressenter i samhället pröva praktiska insatser för att åstadkomma den nya inriktning på  
 IT-politiken 
  som IT- kommissionen skisserat. 
 Föreliggande betänkande, Digitala tjänster - hur då, sammanfattar detta arbete. Det innehåller en mer utvecklad lägesbeskrivning och analys av utvecklingsförutsättningarna idag. Det innehåller vidare förslag till regeringen om konkreta insatser på olika områden för att förverkliga en resultatorienterad och nyttoinriktad  
 IT-politik. 
  En viktig fråga är hur kompetensförsörjningen på  
 IT-området 
  kan lösas. Huvudansvarig inom  
 IT-kommissionens 
  sekretariat för betänkandet har varit Dominguez. 
  
 IT-kommissionen 
  betraktar detta som sitt slutbetänkande och anser sitt uppdrag därmed som slutfört. 
 Stockholm 30 maj 2003 
  
 Washington 
  
 Mckenzie 
  
 vice ordförande 
  
 kanslichef 
  
 Övriga ledamöter:  
 Perez, Young, Davis, Bullock, Mills, Allen, Griffin 
  
 Sekretariat:  
 Hill, Jones, Perkins, Dalton, Dominguez, Brown 
 3 
 4 
 1. Kriser och utmaningar ställer krav på  
 IT-politiken 
  
 Tillväxt och serviceutveckling i lågkonjunkturens efterdyningar 
 Tre år in på det nya årtusendet kämpar den svenska ekonomin, liksom den globala, med efterdyningarna av den djupa och långvariga börskrisen. Näringslivet har återvunnit mycket av sin stabilitet, men förefaller inte ha tillräcklig kraft och dynamik för en ny uppgång. Istället kommer fortsatt nya störningar, som  
 Irak-kriget 
  och andra hotande faktorer, vilka påverkar utvecklingen för många viktiga branscher.  
 IT-branschen 
  hör till dem som ännu har lång väg tillbaka. 
 Den offentliga sektorn tvingas fortsatt göra budgetnedskärningar som även drabbar vik- tiga kärnområden. Kommunerna gör kraftiga besparingar i skolan, vården och om- sorgen. Landstingen drar ned miljardbelopp i finansieringen av sjukvården. 
 Frågan är då om det är meningsfullt, och möjligt, med större satsningar på tillväxt och serviceutveckling. Finns det kraft och utrymme i ekonomin? Orkar företag, myndig- heter, landsting och kommuner ta nya initiativ, hitta utrymme och ork för utveckling och våga prioritera även mer långsiktiga satsningar? 
 Uppenbarligen måste ambitionerna för förnyelse och förändring sättas i enlighet med de här förutsättningarna. Det är viktigt att säkra att redan pågående satsningar kan fortsätta. Kraven ökar dock på att satsa rätt och prioritera väl. Men det kräver att man förstår hur förändringsprocesserna går till och att man har ett bra faktaunderlag. 
 Långsiktiga insatser som ger avkastning på kort sikt är extra värdefulla i dagens situa- tion. De här allmänna förutsättningarna gäller i hög grad också för digital tjänste- utveckling, både i förvaltning och i näringsliv. Dessutom är väl valda satsningar på IT- stödda rationaliseringar viktiga för att skapa utrymme för framtidsinvesteringar. 
  
 IT-investeringar 
  som bara  
 måste  
 göras 
 Några av de framtida investeringarna framstår som oundvikliga, trots det dystra ekono- miska läget. De krissituationer svenska samhället brottas med äventyrar både dagens och morgondagens välfärd. 
 Den ena,  
 personalkrisen 
 , syns tydligast i den inom den offentliga sektorn, som kommer att drabbas hårt av pensionsavgångar under de närmaste tio åren. Den kommunala sek- torn drabbas extra hårt eftersom den har en hög andel  
 40-talister 
  och tidiga  
 50-talister 
  bland sina anställda. Enligt en prognos från Svenska Kommunförbundet behöver kommunsektorn rekrytera ca 570 000 personer under detta decennium. Den demo- grafiska utvecklingen gör att antalet människor som utnyttjar kommunernas tjänster ökar kraftigt detta och kommande decennium, samtidigt som allt färre kommer ut på arbetsmarknaden för att fylla vakanserna efter dem som pensioneras. Avsevärt mer ar- 
 5 
 bete behöver utföras av allt färre personer, vilket kräver både en ökad produktivitet och en annan arbetsorganisation för att någorlunda hålla välfärdsnivåerna. 
  
 Kompetenskriser  
 hotar på flera specialistområden, t ex inom vården där kostnaderna för att upprätthålla geografiskt spridda kompetenscentra snabbt skjuter i höjden. En mer generell kompetenskris hotar när äldre erfaren personal pensioneras och ska ersättas. Den demografiska utvecklingen med brist på tillgänglig arbetskraft gör också att kon- kurrensen om kompetenser kommer att öka mellan olika sektorer av samhället men eftersom utvecklingen är i stort sett likartad i hela Europa så kommer även en interna- tionell dimension in med en ökad konkurrens om kompetenser mellan olika länder. 
  
 Kostnadskrisen  
 finns både i den kommunala sektorn, inom landstingen men också inom delar av näringslivet. Även här förstärker den demografiska utvecklingen krisen genom att påverka såväl den skattemässiga intäktssidan som utgiftssidan vilket komplicerar bilden ytterligare för offentliga sektorn. 
  
 Konkurrenskriser  
 har framför allt uppstått i delar av tillverkningsindustrin, men hotar också vissa tjänstenäringar, där svenska produkter har svårt att hävda sig kostnads- mässigt och ibland också ifråga om kvalitet. 
 Det är svårt att se hur dessa krisområden kan hanteras utan att personal avlastas betung- ande administrativa rutiner, att resurserna används bättre genom effektivare planering och uppföljningsrutiner, att företag och myndigheter blir mer av kunskapsorganisationer och att smarta interaktiva och intelligenta arbetsprocesser och tjänster blir en del av arbetslivet och ett svenskt kvalitetsmärke internationellt. 
 På område efter område framstår det som en tvingande nödvändighet att undersöka var sådana  
 IT-inriktade 
  utvecklingsinsatser kan ske och att genomföra de investeringar som behövs för att inte i ett senare skede hamna i ännu allvarligare krissituationer. 
 Nyttokrav på IT vid rätt tidpunkt 
 Under lång tid har datautvecklingen kunnat fortgå utan de strikta och stundtals hårda krav på avkastning och snabba resultat som ställs på annan verksamhet. Undersökning efter undersökning har visat att alltför många ADB- och  
 IT-projekt 
  kostat mer än plane- rat och helt eller delvis misslyckats att leverera de utlovade resultaten. Mest känd är kanske ekonomen Romero produktivitetsparadox: att  
 IT-satsningarna 
  syns tydligt på kostnadssidan men saknas på intäktssidan – som ökad effektivitet, tillväxt mm. 
 Men det finns också en annan, minst lika tydlig paradox: datorn och  
 IT-systemen 
  har, trots dessa tillkortakommanden, ändå i grunden förändrat vårt arbete, samhället runt om oss och vårt vardagsliv, i det stora hela på ett positivt sätt. 
 Det är dock otillfredsställande att den dåliga precisionen i utvecklingsarbetet kvarstår och att stora tekniska investeringar länge kan stå underutnyttjade därför att andra nöd- vändiga investeringar inte gjorts i tid eller gjorts på ett bristfälligt sätt. Vad som kan ha varit ett tolerabelt risktagande i en högkonjunktur är mindre tolerabelt i en lågkonjunk- tur eller i ett läge med krympande budgetar. 
 6 
 Den bakomliggande traditionen är lång och djupt förankrad. I den tidiga datorutveck- lingen var det stora problemet att utnyttja det nya verktygets viktiga men trots allt ännu begränsade kapacitet maximalt. Den trånga sektorn var själva processorns kapacitet, som också styrde vad som var möjligt att göra. I bästa fall var det också det som var önskvärt och bra att göra. Länge var  
 IT-politikens 
  viktiga uppgift att förvalta och ut- veckla denna trånga tekniska sektor för att möta den snabbt växande efterfrågan på dess tjänster. I ett senare skede har insatser för att bredda tillgången till datorerna och inte minst Internet stått i  
 IT-politikens 
  centrum. Men även denna senare fas är snart över- stånden. Kraven från medborgare, kunder och företagsvärlden på användbara tjänster i nät och datorer växer snabbt. 
 Därför är de nu allt starkare kraven på att IT som verktyg för affärsutveckling och sam- hällsförändring ska ge synlig nytta både riktiga och framförda vid rätt tidpunkt. Dessa tillsynes självklara krav innebär dock en tuff utmaning för det traditionella sättet att genomföra projekt, utveckla och förvalta  
 IT-resurser 
  och att knyta ihop  
 IT-planeringen 
  med verksamhets- och affärsstrategier. 
 Det behövs, enligt  
 IT-kommissionens 
  mening, ett grundläggande nytänkande, både teo- retiskt och praktiskt, för att  
 IT-verksamheten 
  ska öka sin effektivitet och precision. 
 Men dessutom krävs en aktiv och effektiv uppföljning av resultaten, i enskilda projekt, i myndigheter och branscher, men också i en mer översiktlig, tjänsteinriktad  
 IT-statistik. 
  
 Ett integrerat samhälle fordrar samsyn, samverkan och samordning 
 Integration är ett nyckelord för att ge hälsovården effektiva datoriserade kommunika- tioner och rutiner mellan landsting, kommuner, enskilda vårdgivare och vårdtagare. Moderna transportinformationssystem kräver samverkan mellan transportörer, befrak- tare, väghållare och andra intressenter. Försäkringsbolagens rutiner kräver allt mer av digitalt informationsutbyte med socialvård, hälsovård och domstolar m fl. 
 Internet och andra kommunikationssystem har öppnat möjligheter till integration som gör ett redan komplicerat arbete ännu mer komplicerat. De  
 IT-system 
  och digitala tjänster som tidigare fungerade väl i var sin avgränsade miljö, måste nu allt oftare sam- verka över verksamhetsgränserna eller möta sina olika användare på likartat sätt. 
 Allt mer av samarbete och samsyn fordras mellan olika branscher och sektorer för att kunna effektivisera den egna verksamheten och samverka kring gemensamma tjänster. Till en del kan samverkansfrågorna lösas från fall till fall. Men det räcker inte. Det be- hövs gemensamma insatser, över sektorgränserna för att komma överens om informationsutbyten, standarder och tjänsteutformning gentemot gemensamma mål- grupper. 
 Det är inte längre frågor som löses inom den offentliga sektorn eller inom och mellan näringslivets branscher. Integrationskraven gäller väl så ofta mellan offentliga och pri- vata aktörer, helt enkelt därför att de producerar tjänster gemensamt som kan digitalise- ras till nytta för deras användare och kunder. 
 7 
 Det behövs både nya principer och samarbetsplattformar som stöd för dessa integra- tionsfrågor, vilket måste beaktas om den framtida  
 IT-politiken 
  ska kunna ge den effek- tivitet och tillväxt som förväntas. 
 Infrastruktur fordrar långsiktighet och systematik 
 Det finns tydliga exempel i företag och myndigheter på hur dyr en bristfällig  
 IT-struktur 
  kan bli. På en del områden, både i förvaltning och näringsliv, har de äldre datasystemen visat sig vara utvecklingshinder som kostar både tid och pengar att ersätta. Systemen har byggts för en specifik uppgift, utan krav på att kommunicera med andra system, och blivit s.k. stuprör som är dåligt anpassade till en ny verksamhetsmiljö. 
 På tekniksidan har dessa system de senaste åren ersatts bl.a. i samband med byte av datorplattformar. Fortfarande är dock åtskilliga stora stuprörssystem i drift, och nya, mer moderna kommer till. Brister i infrastrukturen fortsätter att kosta stora pengar. 
 Lärdomen är att redan nu bygga det nya digitala produktions- och tjänstesamhället på en gemensam grund, med både en teknisk, informationsmässig och tjänsteinriktad infra- struktur. Investeringar i gemensam infrastruktur är inte sällan komplicerade att planera, genomföra och förvalta. Men idag kan vi konstatera att de grundinvesteringar som gjorts i bilregister, fastighets- och företagsregister redan är betalda och kommer att ge effektivitetsvinster flera decennier framåt. 
 Infrastrukturen ska syfta till att minska investeringsbehoven, sänka transaktionskostna- derna, förenkla och förbilliga själva tjänsteutvecklingen samt underlätta integration och samverkan mellan olika verksamheter och sektorer. 
 Att säkra en rationell, väl utbyggd och använd infrastruktur bör vara ett av den framtida  
 IT-politikens 
  främsta mål. 
 Informationskvalitet, integritet och säkerhet är grundförutsättningar 
 Politiska åtgärder kan bli effektiva om de utgör en del av en sammanhållen strategi. Europeiska unionens råd har januari 2002 antagit en resolution om en gemensam inställning och särskilda åtgärder på området nät- och informationssäkerhet. 
 Infrastrukturen ger en bred krets av användare tillgång till värdefull information, men som också kan missbrukas eller förvanskas. En användare med en anslutning till Internet kommer sannolikt alltid innebära en ökad 
 exponering för risker. Riskerna bedöms dock av de flesta användare än så länge vara mindre än nyttan och de vinster i termer av tid och effektivitet. Allt mer komplexa nät- verk och ett ökat beroende av nätverksbaserade tjänster måste dock följas av högre krav på säkerhet och kvalitet. 
 Det behövs kunskap för att bygga säkra nät och göra kommunikationen på dem säkrare.  
 IT-kommissionen 
  har föreslagit insatser för informationssäkerhet och kvalitet, bl.a. i Breddtjänster - ett nytt skede i  
 IT-politiken. 
  
 8 
 Ett brett samarbete mellan fler civila och militära myndigheter kring dessa frågor har också inletts. På motsvarande sätt har ett samarbete kring tekniska säkerhetsfrågor in- letts som del i den nybildade Krisberedskapsmyndighetens uppdrag. 
  
 IT-kommissionen 
  har i en skrivelse till offentlighets- och sekretesskommittén framhållit behovet av att se över lagstiftningen samt offentlighet och sekretess så att den medger att den offentliga sektorn kan organisera informationsutbytet inom och mellan myndig- heterna på det sätt som är till gagn för medborgarna och verksamhetens effektivitet, utan att skyddet för den personliga integriteten åsidosätts. En fråga som bör utredas är om principen att personuppgifter som insamlats för ett ändamål inte senare får användas för annat ändamål, den s.k. finalitetsprincipen, kan utgöra ett hinder för framtida breddtjänster. Den senare frågan kan utredas genom ett tilläggsuppdrag till Person- uppgiftslagsutredningen (Ju 2002:02). 
 Kvar står också behovet av ett definierat grundskydd i datorer och programvaror, som varande en av de indikatorer som borde finnas med inom eEurope 2005.  
 IT-kommissio- 
  nen aktualiserade behovet av ett sådant grundskydd 2001 och föreslog att regeringen skulle vidta åtgärder i enlighet med den skrivelse som då överlämnades. 
 Kommissionen har i denna rapport utöver detta inte fördjupat sig vidare i dessa frågor. 
 Ett nytt digitalt tjänstesamhälle kräver en aktiv demokratisk debatt 
  
 IT-kommissionen 
  har använt begreppet  
 det digitala tjänstesamhället  
 för att beskriva vad som nu håller på att växa fram. Det är en utvecklingsprocess som kommer att omforma vårt arbetsliv och vår vardag ännu mer, samtidigt som den anger förutsättningarna för vår livskvalitet och välfärd. 
 Det nya tjänstesamhället kommer inte gratis. Det fordrar både utvecklingsinsatser och ibland tunga infrastruktursatsningar. De fordrar i sin tur prioriteringar, både sinsemellan och mellan akuta närliggande behov och långsiktiga framtidssatsningar. Avvägningar behövs också exempelvis mellan kontroll- och säkerhetsinsatser och skydd för enskilda medborgares integritet. Sådana prioriteringar berör oss alla, och är därför viktiga ämnen för en bred demokratisk debatt. 
 Förutsättningarna för en bred debatt är förhoppningsvis bättre när frågorna mer tydligt än hittills handlar om tjänster och nytta som angår de flesta människor. 
 En praktisk  
 IT-politik 
  med nytta som värdemätare 
  
 IT-kommissionen 
  presenterar i sitt slutbetänkande en skiss till en ny, praktisk och nyttoinriktad  
 IT-politik. 
  Målet är att lägga en effektiv och stabil grund för ett samhälle där allt fler funktioner sker med ett  
 IT-stöd 
  eller sköts helt digitalt. 
 Den utgår från den vision som redovisades i skriften  
 Breddtjänster – ett nytt skede i IT- politiken,  
 SOU 2002:51. De förslag som nu presenteras bygger på en bred erfarenhets- grund och har utformats i täta kontakter med en bred krets av aktörer i näringsliv, 
 9 
 kommuner och statlig förvaltning. I flera fall har  
 IT-kommissionen 
  låtit utarbeta över- sikter och andra arbetsrapporter som stöd för förslagen. På några områden, exempelvis ifråga om design av digitala tjänster och informationsstandardisering, har  
 IT-kommis- 
  sionen tagit initiativ till kontakter och nätverksarbete för att redan nu konkret föra vik- tiga frågor framåt. 
  
 IT-kommissionens 
  förslag innehåller följande åtta huvudpunkter: 
  
 1. 
  
 Ett  
  
 bredare  
  
 IT-begrepp 
 , 
  som utöver teknik också innefattar digitala informations- resurser och digitala tjänster. Det bredare  
 IT-begreppet 
  är utgångspunkten för en ny syn på IT i verksamheten och hur den fungerar i praktiken. Det är också grunden för för- slagen om den nya  
 IT-politiken. 
  
 2. 
  
 Uppbyggnad av  
  
 en infrastruktur i tre delar 
 , en för den tekniska plattformen, en för gemensamma informationsresurser och en för tjänster och tjänsteförmedling. 
  
 3. 
  
 Insatser för  
  
 en bra miljö för tjänsteutveckling 
 , med både bredd och spets 
  
 4. 
  
 Utbyggnad av informationsresurser  
 av gemensamt intresse i samhället, informations- standarder och ett särskilt ansvar bl.a. för statliga myndigheter för informationsförsörj- ningen inom sina respektive verksamhetsområden. 
  
 5. 
  
 Ny  
 utvecklingsmetodik  
 och en  
 ny organisation för utvecklingsarbetet  
 utifrån det nya  
  
 IT-begreppets 
  
  förutsättningar 
  
 6. 
  
 Kompetenslyft för tjänsteutveckling 
 , med stöd av ny utbildning i den högre utbild- ningen och i gymnasieskolan samt genom en fyraårig kompetenskampanj i arbetslivet 
  
 7. 
  
 Bättre beslutsunderlag  
  
 och förbättrade  
 finansiella förutsättningar för investeringar  
 i system, information och tjänster. 
  
 8. 
  
 En bredare  
  
 demokratisk debatt  
 med stöd av faktaunderlag och folkbildningsinsatser om hur ett digitalt tjänstesamhälle kan byggas upp och vad det ska ge. 
 Rapporten 
 Det närmast följande avsnittet i rapporten redovisar  
 IT-kommissionens 
  grundsyn på IT- utvecklingen (punkt 1 ovan) och det arbete som gjorts det senaste verksamhetsåret. 
 De följande avsnitten behandlar var och en av de övriga punkterna i kommissionens förslag till  
 IT-politik. 
  
 10 
 2. Den nya, nyttoinriktade och praktiska  
 IT-politiken 
  
 Omprövning av  
 IT-politikens 
  innehåll och inriktning 
 Den snabbt ökande datoriseringen i samhället, och i synnerhet Internetutvecklingen, har öppnat en rad möjlighetsfönster för näringsliv, förvaltning och enskilda. Den påskyndar påtagligt utvecklingen mot ett tjänstesamhälle med digitala förtecken. Medborgarnas och kundernas krav och förväntningar har snabbt växt. 
 Samtidigt har de senaste årens turbulens i  
 IT-sektorn 
  visat att även denna nya teknik och informationsmiljö fordrar kunskap och systematisk utveckling för att ge lönsamma affärstjänster, uppskattade samhällstjänster och nya insyns- och påverkansmöjligheter. Åtskilliga tjänster, även i branscher som anses ligga långt framme, anses för primitiva, krångliga eller får helt enkelt tummen ned från användare och medborgare. 
 Turbulensen inom  
 IT-sektorn 
  har haft många orsaker och dimensioner som gör en all- sidig behandling av fenomenet komplicerad och omfattande. Åsikterna och verklighets- uppfattningarna går också vitt isär mellan olika aktörer och berörda intressenter. Men uppenbarligen har den, för det första, haft konkreta och kraftfulla återverkningar på många samhällsområden, inte minst de finansiella, och, för det andra, skakat om upp- fattningen om vad IT står för och hur  
 IT-området 
  ska hanteras i framtiden. 
 Det minskande förtroendet för att satsa på framtida  
 IT-utvecklingar 
  märks tydligt på vissa områden. Antalet sökande och studenter till  
 IT-utbildningar 
  har minskat påtagligt de senaste två åren. Med viss fördröjning har också effekterna på den traditionella IT- och konsultmarknaden, som inledningsvis bibehöll sin position, börjat visa sig i personalneddragningar och andra besparingsåtgärder. 
  
 IT-kommissionen 
  berörde dessa fenomen i sin rapport Breddtjänster – ett nytt skede i  
 IT-politiken, 
  SOU 2002:51: att de allmänna förväntningarna på IT varit höga, men att i många fall förväntningarna dessvärre inte infriats. IT har utvecklats snabbt, egentli- gen snabbare än kunskapen om hur IT kan användas på ett meningsfullt sätt. Ursäkterna för misslyckade satsningar blir dock svårare att godta i takt med att de tekniska möjlig- heterna ökar. 
  
 IT-kommissionen 
  drog slutsatsen att  
 IT-politiken 
  bör förändras. Det är vad vanliga medborgare, liksom företagare m.fl. får ut av IT som måste ligga till grund för politiken. 
 I praktiken innebär det ökat fokus på utveckling av grundläggande, breda tjänster. Tyngdpunkten vad gäller infrastruktur förskjuts från teknik till gemensamma informa- tionsresurser och grundförutsättningar för digitalt producerade tjänster.  
 IT-kommissio- 
  nen formulerade det som en förskjutning från  
 hård  
 till  
 mjuk  
  
 IT-infrastruktur. 
  
 11 
 Krav på en mer nyttoorienterad  
 IT-politik, 
  som bidrar till att lösa de problem som finns på olika samhällsområden och som öppnar nya möjligheter till service, tillväxt och internationell konkurrenskraft, ligger nu i den  
 IT-politiska 
  debattens mittfåra. 
 En ny  
 IT-syn 
  och en ny referensram för tjänsteutveckling 
 Utmaningen idag är därför snarast att finna former för den förändring i politiken på olika nivåer som nyttoorienteringen innebär, och att bygga upp insikt, kompetens och resurser för att infria de förväntningar på avkastning från  
 IT-satsningarna. 
  
 IT-kommissionen 
  har sedan sin redovisning av breddtjänsteperspektivet vidareutvecklat och testat sina verklighetsbeskrivningar, principiella idéer och uppslag om praktiska insatser i sina många kontakter och presentationer för olika intressentgrupper runt om i landet. 
 Där lanseras en enkel nyttorelation med följande utseende: 
  
 Teknik  
 +  
 Information  
 Ù  
 Tjänster 
  
 Ù 
  
 Nytta 
  
 skapar 
  
 som använda ger 
  
 Nyttorelationen kan läst från vänster till höger användas för att bygga upp förutsätt- ningar för en  
 produktions-  
 eller  
 utvecklingsprocess  
 som ger möjlig och önskvärd nytta. Den kan alltså ses som en förenklad produktionskedja. Den sträcker sig fram till nyt- tan, t ex uttryckt i bättre service, effektivare verksamhet eller innovativa produkter. Varje länk i kedjan är en nödvändig men inte tillräcklig förutsättning för att uppnå nyttoresultatet. Och som alla kedjor är det den svagaste länken som bestämmer dess styrka eller produktionskapacitet. 
 Omvänt kan den användas för att  
 specificera krav  
 på olika komponenter i en tjänst ut- ifrån prioriterade nyttoaspekter. 
 Vid ett presentationstillfälle vände en av deltagarna på nyttorelationen: 
  
 upplevs när 
  
 används 
  
 väl utformade 
  
 som bygger på digital 
  
 Användarnytta 
  
 Tjänster 
  
 Information  
 +  
 Teknik 
  
 IT-kommissionens 
  slutsats av den enkla nyttorelationen är att den framtida  
 IT-politiken 
  måste täcka alla tre leden fram till nyttofunktionen, d.v.s. innefatta en  
 teknikpolitik 
 , en  
 informationsresurspolitik  
 och en  
 tjänstepolitik  
 som alla styrs av de mål och ambitioner för nytta (för samhälle, företagande och enskilda) som ställs upp för ett framtida tjänste- samhälle. Det är en breddning av  
 IT-begreppet 
  som gör det tydligt att den diskussion 
 12 
 och de policies som formuleras måste täcka flera områden, som vart och ett har sin logik, sin utvecklingsnivå och sina kompetenskrav i respektive organisation. 
 Varje sådant delområde av politiken aktualiserar därför frågor om 
  
 – 
  
 infrastruktur och arkitektur för de gemensamma resurserna inom varje område 
  
 – 
  
 investeringsplanering för vidareutveckling och nyinvesteringar 
  
 – 
  
 ansvar och resurser för förvaltning och organisation 
  
 – 
  
 utveckling och användning av standarder 
  
 – 
  
 kompetensbehov och kompetensförsörjning 
  
 – 
  
 budgetering och finansiering 
  
 – 
  
 regelverk och granskningsfunktioner 
  
 – 
  
 säkerhetsaspekter 
  
 – 
  
 besluts- och planeringsmekanismer etc. 
  
 I praktiken handlar det om infrastruktur för digitala tjänster och informationsrutiner, d.v.s. vilka databaser, register och andra informationskällor som bör finnas tillgängliga som stöd för verksamheten, om vilka grundtjänster och tjänsteförmedlingskanaler som bör utvecklas, vilka standarder som bör etableras för utformning och design av tjänster gentemot allmänhet eller breda kundgrupper, samt vilka kompetenskrav och behov som bör beaktas vad gäller den tekniska verksamheten, utvecklingen av informationsresurser eller design och förmedling av tjänster. 
 Detta har, med lämpliga anpassningar, relevans både för den nationella  
 IT-politiken 
  och för enskilda sektorer och branscher, för företag och koncerner samt för myndigheter och kommuner. 
  
 IT-kommissionens 
  förslag och rekommendationer till regeringen sammanfattades i ett Främjandeprogram för breddtjänster, som i sin tur innefattade ett delprogram för den tekniska utvecklingen, med tyngdpunkt på bredband och nästa generations Internet, samt ett delprogram för att främja utveckling och utnyttjande av digitala informations- resurser, breddinformation. Dessutom behandlade förslagen andra viktiga aspekter som kompetens- och resursutveckling för den framtida utvecklingen och möjligheterna till förnyelse och utveckling av arbetslivet i anslutning till framväxten av en digital arbetsmiljö. 
  
 Handlingsprogram för breddtjänster 
  
 Bred 
  
 debatt 
  
 och 
  
 Program för 
  
 Program för 
  
 nya, breda 
  
 besluts- 
  
 bredband 
  
 breddinfo 
  
 processer 
  
 Kompetens, resursutveckling, arbetsliv 
  
 Figur 1  
  
 IT-kommissionens 
  
  förslag i  
 Breddtjänster – ett nytt skede i  
 IT-politiken 
  
 13 
 Det senaste årets arbete i  
 IT-kommissionen 
  har följt upp och fördjupat analysen av dessa områden. Flera av initiativen faller direkt inom de ramar som framgår av bilden ovan. 
 De olika initiativen har berört viktiga delfrågor inom respektive program och haft en mestadels konkret och nätverksinriktad karaktär. 
  
 T jä n s te d e s ig n s o m s v e n s k tra d itio n 
  
 B re d 
  
 d eb a tt 
  
 o c h 
  
 U tv e c k l. 
  
 In tre s s e - 
  
 n ya , b re d a 
  
 p ro je k t 
  
 g ru p p fö r 
  
 b e s lu ts - 
  
 fö r m o d e rn t 
  
 in fo - 
  
 p ro c e s s er 
  
 In te rn e t 
  
 sta n d ard e r 
  
 K u n s k ap s lyft Sanchez ec k lin g 
 Figur 2 Några aktuella  
 ITK-initiativ 
  
 Tjänstedesign  
 är avgörande för om tjänster ska anses attraktiva och bli använda för sitt ändamål.  
 IT-kommissionens 
  initiativ, tillsammans med Stiftelsen för svensk Industri- design, är att samla olika intressenter som vill medverka till att bygga en ny svensk designtradition också för digitala tjänster. Tekniken och informationsutvecklingen har vidgat gränserna för vad som kan åstadkommas, i termer av interaktiva respektive in- telligenta tjänster. Dessa nya förutsättningar bör bilda grunden för den framtida tjänste- utvecklingen. De digitalt producerade tjänsterna måste utformas så att de är enkla att förstå och att använda, och innebär fördelar jämfört med traditionella tjänsteformer. 
 Utvecklingsprogrammet för ett modernt Internet  
 handlar om hur den hårda  
  
 IT-infra- 
  
  strukturen och Internet i Sverige skall kunna möta de höga krav som den kommande tjänsteutvecklingen ställer. Det kommer att behövas ett finmaskigt fibernät som når fram till människors bostäder, dels mot bakgrund av de trafikbehov som uppstår dels genom det sätt som Internet används på, dels därför att framtida tjänster kräver hög bandbredd. Ett exempel är de nya  
  
 TV-formerna, 
  
 IP-TV 
  
  via Internet, HDTV, som börjar bli praktisk verklighet i andra länder. Vi kommer att se en stark konvergens mellan media, TV, telefoni och data, där fiberoptiken sannolikt kommer vara den bärande och möjliggörande grundstrukturen. Det kommer också att behövas utrymme för fler  
  
 Internet-adresser, 
  
  något som den nya  
  
 Internet-versionen, 
  
  kallad IPv6, kan tillgodose. IT- kommissionens handlingsplan pekar ut vad som borde vara rimliga åtaganden för regeringen för utbyggnad av bredband och modernisering av Internet till version IPv6. Under året har  
  
 IT-kommissionen 
  
  också verkat för att etablera en nationell samverkan mellan operatörer, berörda statliga myndigheter och universitet och högskola. Ett sådant nationellt initiativ framstår som nödvändigt för att skapa överenskommelser om 
  
 14 
 spelregler, samverkan och utvecklingsinsatser för en väl fungerande  
 IT-infrastruktur 
  av hög klass. 
  
 Informationsstandarder 
 , från termer och begrepp till enhetliga beskrivningar av objekt och egenskaper, t ex ett ledigt arbete eller en sökandes kompetenser, är nödvändiga för informationsutbyte via dator. Det är i sin tur en förutsättning för att skapa tjänster över verksamhetsgränser och sektorer, tjänster som gör att medborgaren eller kunden själv slipper samla in den information som behövs för att få ett tillstånd, köpa en biljett till en resa med flera trafikslag eller slutföra andra affärstransaktioner.  
 IT-kommissionen 
  har initierat diskussioner mellan företrädare för flera sektorer och branscher om ett samarbete för att öka medvetenheten om behovet av informationsstandardisering, om samarbete sektorerna emellan och om att få en aktiv beställarfunktion gentemot de standardiseringsorgan som finns på  
 IT-området. 
  
 Kompetensförsörjningen  
 på detta bredare  
 IT-område 
  är avgörande för den framtida tjänsteutvecklingen. Utbyggnaden och moderniseringen av den tekniska utbildningen och forskningen måste fortsätta. Men framför allt behövs insatser för att öka kunskap och kompetens om utveckling av informationsresurser i digital form och om tjänste- utveckling i en digital miljö.  
 IT-kommissionen 
  har gjort översiktliga bedömningar av utbudet av utbildning och forskning på universitets- och högskolenivå, de nationella IT- kurserna på gymnasienivå och av den kvalificerade yrkesutbildningen i offentlig regi. Kommissionen ger förslag till bredare utbud samt presenterar också förslag till ett kunskapslyft i arbetslivet för digital tjänsteutveckling. 
  
 En bred demokratisk debatt  
 är viktig om den framtida tjänsteutvecklingen och de investeringar som krävs för att med  
 IT-stöd 
  kunna rationalisera och utveckla både näringsliv och förvaltning.  
 IT-kommissionen 
  har tillsammans med Folkbildningsrådet diskuterat olika former av stöd för en sådan debatt. Ett praktiskt utflöde av denna dis- kussion är ett gemensamt pilotprojekt i Botkyrka kommun där föreningsliv och andra grupperingar bjuds in att delta i studie- och diskussionsgrupper inför de nya digitala tjänster som kommunen lanserar under hösten. 
  
 Den rättsliga grunden  
 och regelverken måste också anpassas till utvecklingen av en infrastruktur för breddtjänster. Det finns behov av översyn främst vad gäller regler kring offentlighet och sekretess men även rörande integritetsskydd och personuppgiftsskydd, då breddtjänster på längre sikt ger nya förutsättningar för offentlig service och hur den produceras. I en nära framtid behöver t.ex. de myndigheter som gemensamt fungerar enligt  
 24-timmarskonceptetet 
  automatiskt kunna använda varandras information. I ett längre perspektiv kan förändringar i synen på hanteringen av de gemensamma informa- tionsresurserna innebära att även synen på myndigheter och gränserna mellan dem för- ändras och blir mer föränderliga och beroende av förhållandena i det enskilda fallet. Information om individer liksom annan information kan därvid komma att nyttjas i olika och föränderliga sammanhang inom olika offentliga beslutstrukturer. IT- kommissionen har påpekat detta bl.a. för den utredning som ser över offentlighet och sekretesslagstiftningen. 
 15 
 Utmaningen – att ge förutsättningar för ett digitalt tjänstesamhälle 
 Trots turbulensen på  
 IT-området 
  är utvecklingens inriktning uppenbar: vi går emot ett samhälle där traditionella pappersrutiner, manuellt arbete, informationsutbyte och mänskliga kommunikationer sker med avancerat  
 IT-stöd 
  eller i vissa fall helt ersätts av automatiserade funktioner. Det understryks av offentliga initiativ som det europeiska eEurope och arbetet med elektronisk förvaltning och  
 24-timmarsmyndigheten 
  samt initiativ inom näringslivssektorn, t ex utvecklingen mot elektronisk handel och mot digitala tjänster i bank- och försäkringsbranscherna. 
 Under det breda och decentraliserade arbete som nu pågår aktualiseras gång på gång frågor av mer strukturell karaktär. Problemet att kunna underteckna elektroniska doku- ment fordrar både en tekniskt hållbar, ekonomisk lösning och ett regelverk som anpas- sats till de nya förutsättningarna. Många verksamheters organisation ifrågasätts när tra- ditionella arbetsuppgifter förändras, flyttas eller kanske helt försvinner medan nya till- kommer och söker organisatorisk hemvist, budgetutrymme och kompetenta utförare. 
 Dessa behov eller möjligheter till strukturförändringar bör naturligtvis identifieras och analyseras för att man på olika områden medvetet ska kunna välja de på sikt mest för- delaktiga och hållbara alternativen. 
  
 IT-kommissionen 
  har i sitt arbete främst behandlat de strukturfrågor som aktualiseras inom det bredare  
 IT-område 
  som beskrivits tidigare. Kommissionens slutsatser kan sammanfattas som följer: 
 Förvaltningens och företagens allt mer digitaliserade produktion av service och tjänster kan ske effektivare med stöd av en väl fungerande infrastruktur. Vi är vana att se den som bestående av datateknik och kommunikationslösningar. Men om vi vill lägga en stabil grund för det digitala tjänstesamhället är det nödvändigt att komplettera denna hårda infrastruktur också med en mjuk, bestående av bl.a. digital grundläggande infor- mation, tjänster, standarder och stödfunktioner samt regelverk. Tillsammans utgör de en bas för den löpande digitala servicen och tjänsteproduktionen. Den infrastrukturen kan ses som tre samverkande plattformar. 
 Den  
 tekniska  
 plattformen innefattar i detta skede främst kommunikationsfunktioner och investeringar, som olika former av höghastighetsnät eller bredband, den svenska delen av Internet, samt dator- och programvarumiljöer, standarder och gränssnitt, tekniska säkerhetsfunktioner mm. 
  
 Informationsplattformen  
 innefattar i första hand databaser, register och andra informa- tionskällor och gemensamma rutiner för informationsinsamling samt informationsstan- darder för begrepp, terminologi och beskrivningar av objekt, personer m.m. 
  
 Tjänsteplattformen  
 innefattar olika gemensamma grundtjänster och funktioner (betal- ningsfunktioner, vägledningstjänster identifieringstjänster), förmedlingskanaler för tjänster, som portaler, samt tjänstestandarder för design, dialogfunktioner mm. 
 16 
 Den diskussion som  
 IT-kommissionen 
  för i det följande avser denna logiska indelnings tillämpning och konsekvenser för den nationella  
 IT-politiken, 
  men kan naturligtvis i tillämpliga delar överföras till andra situationer och miljöer. 
 Den tekniska  
 IT-infrastrukturen 
  - bredbandet 
  
 IT-kommissionen 
  har på grundval av arbetet inom sitt  
 IT-infrastrukturobservatorium, 
  levererat underlag till regeringen om hur infrastrukturen kunde byggas upp. Förslagen är fortfarande aktuella och syftar till att åstadkomma ett nationellt, finmaskigt fiberoptiskt nät som når åtminstone fram till 100 meter från alla bostäder och fastigheter, tillgängligt för alla på lika villkor. En sådan grundläggande infrastruktur skulle vara framtidssäker, teknikneutral och konkurrensneutral och som har kapacitet för att bära såväl dagens som morgondagens tjänster. 
 Enligt  
 IT-kommissionen 
  är det viktigt att uppfatta detta som en infrastrukturinvestering på samma sätt som vägar, järnvägar, vattenledningar etc. Det är inte en kostnad i årets budget utan en investering som kan skrivas av över många år och som ger avkastning såväl direkt genom hyresavgifter som indirekt genom att  
 IT-utvecklingen 
  får sig en or- dentlig knuff framåt. Regeringen bör söka efter modeller som kan kanalisera ett gemen- samt intresse av en sådan infrastruktur.  
 IT-kommissionen 
  har i skriften Att ge plats för bredband rapport 19/2000 låtit göra en analys av de frågeställningar som aktualiseras. 
 De digitala tjänster som utvecklas kan lätt exporteras i stor skala till en minimal marginalkostnad. En sådan infrastruktur är till nytta för all  
 IT-utveckling 
  från Bred- band till alla, via  
 3G-utbyggnaden 
  till räddningstjänstens, försvarets och olika sam- hällsorgans egna och speciella behov. 
 Stora samhällsektorer har ett betydande behov av en  
 IT-infrastruktur 
  för att utveckla verksamheten. Det gäller vården, försvaret, utbildningen till exempel. Inom dessa om- råden kommer en väl utbyggd  
 IT-infrastruktur 
  vara en viktig förutsättning för verksam- heten. Utan ett bra nätverk skulle de svenska universiteten inte klara sig i den interna- tionella konkurrensen. Försvaret kommer att vara helt beroende av den civila  
 IT-infra- 
  strukturen men då måste den vara uppbyggd så att den klarar en rad högt ställda krav på robusthet. Det är krav som måste vara uppfyllda även i andra, civila, sammanhang när tillämpningarna börjar bli sådana att vi inte kan acceptera att förbindelserna bryts. Ett exempel är en kirurgisk operation som görs över nätet, en realitet i dag. Här kan sam- hället gå före genom att investera för sina egna behov inom de politiska sektorer där vinsterna är som störst genom att nya, billigare och bättre produktionsmetoder kan an- vändas. 
  
 IT-kommissionen 
  föreslog i  
 Breddtjänster- ett nytt skede i  
  
 IT-politiken 
 , 
  att regeringen skulle rikta uppmärksamhet mot den nuvarande situationen av nästan vilda västern i den tekniska infrastukturutbyggnaden.  
 IT-kommissionen 
  föreslog ett slags generalplan för bredbandet i Sverige som såg till helhetens intresse, d.v.s. att vissa normer och prin- ciper skulle utvecklas för hur nätet skall byggas för att möjliggöra en s.k.  
 end-to-end 
  förbindelse mellan alla, i samklang med regeringens IT- politik för ett  
 IT-samhälle 
  för alla. I dag är det inte alls säkert att det går. Många mindre operatörer på lokal nivå har 
 17 
 inte byggt sina nät så att det är möjligt eller så tillämpar de affärsmodeller som utgör ett hinder . 
 Vi har fått spridda bredbandsöar med suboptimeringar, både tekniskt och affärsmässigt. Det strukturproblemet kommer vi sannolikt att lida av länge om inte åtgärder vidtas. I efterdyningarna av bristande helhetslösningar växer ADSL som ett slags tillfälligt näst bästa lösning. Risken är att stora investeringar i ADSL riskerar skjuta upp den tidpunkt då vi kan få både samhällsnytta och individuell nytta av bredbandet. 
  
 IT-kommissionen 
  gör bedömningen att tiden är mogen för en slags social mobili- sering runt  
 IT-infrastrukturen. 
  SJ, Vattenfall eller Televerket gick tidigare in i sina respektive marknader och åstadkom en samordning av infrastrukturen. Det är inte rimligt att vänta sig ett liknande statligt initiativ på  
 IT-infrastrukturområdet. 
  Men det måste ändå finnas en samordnande kraft, marknaden klarar inte det på egen hand. 
 Det är dags att åstadkomma en ensning i nätuppbyggnaden, inklusive affärsmodeller, så att åtminstone de delar som finns kan fungera ihop.  
 IT-kommissionen 
  anser att vi behö- ver få ihop operatörer och staten genom dess relevanta myndigheter och kommunerna för att hitta metoder för en slags självreglering – att de inblandade parterna tillsammans tar sitt ansvar. Operatörerna kommer inte att kunna göra affärer i framtiden om nätet inte fyller vissa baskrav. Därför är de intresserade av en samverkan. Statens myndig- heter, PTS, Konkurrensverket, Konsumentverket, Vinnova, kommunerna etc. har sina självklara intressen att samverka, exempelvis att konsumenternas rätt inte träds för när, att konkurrensen fungerar på ett öppet sätt, att vi får en bra teknikutveckling och att vi kan dra nytta av den genom nya teknikbaserade företag. 
  
 IT-kommissionen 
  har tagit del av arbetet inom den kanadensiska organisationen Canarie, ett organ för samverkan mellan näringsliv, stat och forskningen.  
 IT-kommis- 
  sionen föreslår att regeringen tar initiativ till samverkan av ett liknande slag i Sverige, självklart med anpassningar till den svenska situationen. Ett svenskt  
 Canarie-program 
  bör vara självständigt och fristående från staten. En sådan här grupp har två funktioner, en normerande funktion i förhållande till hur man bygger och opererar nät och en ut- vecklingsorienterad funktion som kan ta initiativ till tjänsteutveckling av olika slag. 
 Långsiktig infrastrukturutbyggnad 
 En gemensam infrastruktur har, som framhålls i Breddtjänstrapporten, till syfte dels att sänka kostnader för själva användandet (transaktionerna) och för egna investeringar inom företag, myndigheter och organisationer, dels att öka möjligheterna till samverkan och integration mellan olika verksamhetsområden och aktörer. Infrastrukturen kan ut- vecklas och administreras av både privata och offentliga aktörer. Utvecklingen av den infrastrukturen bör ske i samverkan mellan olika aktörer i en medveten och långsiktig planering, anpassad till de krav som ställs av den löpande tjänsteutvecklingen i företag och myndigheter. Det gäller både den tekniska infrastrukturen och informations- och tjänsteinfrastrukturen. Och, som  
 IT-kommissionen 
  konstaterade i rapporten,  
 IT-fram- 
  tiden bör av flera skäl handla mer om I än T. 
 Utbyggnaden av  
 bredbandsnätet  
 har behandlats utförligt ovan. 
 18 
 Uppbyggnaden av gemensamma  
 informationsresurser  
 förtjänar en mer ingående dis- kussion. Infrastrukturuppbyggnaden nu gäller digitalisering av ny information, i data- baser, register, kataloger m.m. på områden där mer omfattande tjänsteutveckling för- bereds. Det har nyligen skett t.ex. för pensionsområdet och det konsumentpolitiska om- rådet, och arbete pågår på områden som handel, turism, transportområdet, geografisk information m.fl. Det kan också gälla att detaljera information i redan befintliga regis- ter, som uppbyggnaden av ett lägenhetsregister i anslutning till fastighetsregistret. Det kan även handla om att modernisera och strukturera om äldre register för att skapa en mer rationell bas för framtida tjänsteutvecklingen. 
 Ett ofta förbisett, men väl belagt, faktum är att uppbyggnaden av databaser och register är betydligt mer tidskrävande än de flesta tekniska infrastrukturprojekt. I det senare fallet är  
 2-3 
  år en vanlig utvecklingsperiod, t ex vid ett s.k. plattformsbyte, i mer kom- plicerade fall, t ex uppbyggnaden av kommunikationsnät kanske upp till 5 år. Utveck- lingstiden för gemensamma databaser är sällan kortare än  
 2-3 
  år, och för större data- baser 5 år eller längre. Fastighetsregistret är kanske extremt, med sina 25 år från start till fullskalig drift, men även den nationella vägdatabasen väntas kräva ca 10 år innan den är i full drift. Kostnaderna för informationsinsamling och digitalisering är också betydande. 
 Å andra sidan har investeringarna i digitala informationsresurser inte sällan en mycket lång livslängd. De basregister som byggdes upp under 1970- och  
 80-talen, 
  t ex bilregist- ret, person- och adressregistret SPAR, biblioteksregistret LIBRIS m.fl. har rimligen flera decennier kvar av sin ekonomiska livslängd. Det får antas gälla för många av de nya investeringar som nu övervägs inom olika verksamhetsområden och samhälls- sektorer. 
 Men informationsstandardisering kan i sig visa sig vara en viktig och långsiktig inve- stering.  
 IT-kommissionen 
  pekade redan i sin skrivelse till regeringen om den mjuka infrastrukturens betydelse på flera exempel. Det gemensamma för exemplen var att en punktvis standardisering av vissa uppgifter, t ex hur högskolekurser, turistevenemang eller kompetensprofiler för arbetssökande beskrivs, öppnat möjligheter för rationali- seringar och arenor för nydanande tjänsteutveckling. Exemplen kommenteras i ett se- nare avsnitt. 
  
 Tjänsteinfrastrukturen  
 i den digitala samhällsmiljön är inte lika analyserad och tydligt urskiljbar. Däremot är det möjligt att peka på flera strukturkomponenter. Det finns ett antal redan väl etablerade samhälleliga tjänster som kan kallas digitalt producerade  
 grundtjänster 
 . Dit hör tjänsten adressändring, som gör det möjligt att till en punkt an- mäla en flyttning och där sedan informationen automatiskt uppdaterar något hundratal offentliga och vissa privata register samt Bankomatsystemet. Flera sådana tjänster kan väntas komma, t ex nya betalnings- och identifieringsfunktioner.  
 Tjänsteförmedlings- kanaler 
 , i dag främst portaler och motsvarande, är nya infrastrukturkomponenter, som i framtiden kan väntas utvecklas vidare eller helt ersättas av nya företeelser för att stöda mer interaktiva och intelligenta tjänster än dagens. Konventioner för  
 tjänstedesign  
 och standarder för  
 tjänsteintegration  
 är andra strukturkomponenter som är urskiljbara 
 19 
 redan i dagens verksamhet men som också kan väntas vidareutvecklas och få nya for- mer i framtiden. 
 Det största investeringsutrymmet inom tjänsteinfrastrukturen krävs antagligen för de framtida grundtjänster som kan förenkla och effektivisera det samlade digitala tjänste- utbudet. De förtjänar därmed särskild förberedelse och planering. Samtidigt måste in- satser för bättre tjänstedesign och andra åtgärder ges långsiktigt stöd och resurser. Det behövs för att göra tjänsterna användbara och tillräckligt standardiserade för att använ- darna ska känna igen sig från tjänst till tjänst och kunna spara sin tid, sin energi och ibland kanske också reda pengar. 
 Samverkan och arbetsfördelning mellan offentligt och privat 
 Väl fungerande infrastruktur är en tillgång för stora delar av samhället, både närings- livet och den offentliga sektorn. Sverige har på  
 IT-området, 
  liksom på flera andra om- råden, en väl utvecklad tradition av samarbete och ansvarsfördelning över sektorsgrän- serna kring infrastrukturen. Ett belysande exempel är bilregistret, som sköts av statliga vägverket men utnyttjas i bl.a. försäkringsbolagens och bilhandelns dagliga arbete. 
 Försäkringsbolagen och bilhandeln kan dessutom uppdatera bestämda delar av registret. 
 Liknande exempel på  
 privat-offentlig 
  samverkan har gett Sverige en snabb, bred och fortfarande internationellt konkurrenskraftig utbyggnad av telekommunikationerna, i ett som det synes fruktbart samspel mellan dåvarande Televerket och Eaton. Bred- bandsområdet är dock ännu ett problemområde därvidlag. Register som bilregistret, fastighetsregistret och bolagsregistren utför viktiga funktioner för förvaltningen men är också allt viktigare och mer uppskattade tillgångar för försäkringsbranschen, bil- branschen, fastighetsbranschen och näringslivet i allmänhet. 
 Viktiga grundtjänster, som betalningstjänster, telefonkatalogtjänsten och adressändring m.fl. sköts av privata aktörer. Denna samverkan och arbetsfördelning bör rimligen ske även i de kommande skeden av den digitala samhällsutvecklingen. 
 Oavsett huvudmannaskap måste dock vissa delar av den nya infrastrukturen regleras för att skydda medborgare och konsumenter, säkra konkurrensneutralitet samt allmänt bi- behålla tilliten till system som i sin tur påverkar många funktioner i samhället. 
 Så sker redan ifråga om finanstjänster, teletjänster och de offentliga tjänsterna. 
 Infrastrukturtjänster är ofta priskänsliga. En vinstmaximering kan äventyra funktionen som gemensam resurs som sänker transaktionskostnader och gör dubbelinvesteringar onödiga. Olika gemensamhetslösningar kan därför bli aktuella även i framtiden. 
 Breddad kompetens en förutsättning 
 Det perspektiv som  
 IT-kommissionen 
  lagt på  
 IT-utvecklingen, 
  en produktionskedja med tjänster för breda grupper som central uppgift, visar också tydligt vilka kompetenser som behövs i framtiden. 
 Den tekniska kompetensen kommer att vara absolut nödvändig även i framtiden. Den behöver också vidareutvecklas och förnyas i takt med den snabba tekniska utvecklingen. 
 20 
 Men den måste kompletteras med professionell kompetens både om hur infor- mationsresurser byggs upp och förvaltas och om tjänster utvecklas, designas och för- medlas. 
 En storskalig och samordnad satsning på digitalt producerade tjänster, och i fallet 24- timmarsmyndigheten också digitalt levererade tjänster via nätet, fordrar dessutom att denna kompetens finns i tillräcklig omfattning. 
 Även om Sverige har en större bredd i tjänsteutbudet än många andra länder är det dock tveksamt om Sveriges beredskap är god inför de tjänstesatsningar som nu diskuteras. Den bild av kompetensläget i såväl offentliga som privata organisationer som  
 IT-kom- 
  missionen fått i sina breda kontakter, både direkt och via olika nätverk, tyder snarare på att det finns risk för samma yrvakna kompetenskris som präglade webbexplosionen i slutet på  
 1990-talet. 
  
 På områden som ligger långt framme i tjänsteutvecklingen, som geografisk information, finns dessutom behov av att ersätta den kompetenta personal som förvaltar viktiga in- formationstjänster men som går i pension de närmaste fem åren. 
 En översiktlig granskning av utbildningsutbudet och forskningen på  
 IT-området 
  som IT- kommissionen gjort visar att de tekniska utbildningarna fortfarande dominerar, och att de som gäller informationsresurser och tjänsteutveckling visserligen växer men ännu framstår som otillräckliga i förhållande till behov som kan utläsas av uttalade ambitio- ner. Samtidigt konstateras att antalet sökande till  
 IT-relaterade 
  utbildningar sjunkit de senaste åren, vilket rimligen speglar studenternas bedömning av de närmsta årens arbetsmarknad. 
 Det behövs således två typer av satsningar. För det första behövs rejäla och snabba för- ändringar i utbildningens och forskningens inriktning, mot mer I än T, rimligen också en volymökning av utbildningen, samt, i det korta perspektivet, vidareutbildning av olika grupper i arbetslivet för nya uppgifter. För det andra behöver arbetsmarknaden anpassa rekrytering och den interna personalutvecklingen för att tillgodose kompetens- behoven till de åtaganden om tjänsteutveckling som görs från beslutsfattarna. 
 Som  
 IT-kommissionen 
  påpekat tidigare tillmäts den tjänsteinriktade  
 IT-utvecklingen 
  en central roll i de flesta prognoser, bl.a. i arbetet för ett bibehållet välfärdssamhälle och även för ett mindre slitsamt arbetsliv. Bristande handlingskraft och förnyelsevilja för denna del av kompetensutvecklingen kan få allvarliga följder på en rad andra viktiga samhällsområden. 
  
 IT-kommissionen 
  återkommer i ett senare avsnitt med konkreta förslag till kompe- tenslyft och förändringar i  
 IT-utbildningen. 
  
 21 
 Långsiktig utveckling bidrar till förutsägbarhet, säkerhet och tillit 
 I debatten om bredbandsutvecklingen har bl.a. företagare varit bekymrade över svårig- heten att få hållbara besked om de tekniska förutsättningarna för verksamhet och inve- steringar utanför storstadsområdena. 
 Självfallet har också andra grupper, och medborgare i gemen, ett motsvarande intresse av att bedöma framtiden, inklusive den digitala tjänstemiljön, när de planerar sin verk- samhet och för sina vardagsliv. 
 Det finns alltså ett värde i en så öppen och transparent planering som möjligt av de funktioner som är grundläggande för den digitala samhällsutvecklingen – för att kunna planera affärsverksamhet, skapa hjälpmedel och verktyg för själva utvecklingsprocessen och att kunna förutse vilka nya tjänster eller verksamhetsförändringar som påverkar oss som kund, patient, yrkesarbetande eller i vardagslivet. Erfarenheten visar också att enbart insyn i den tekniska utbyggnaden inte är tillräcklig. Ytterst gäller kraven de tjänster och nyttor som den samlade satsningen kan ge. 
 Ökad insyn i planeringen av både teknisk utbyggnad, uppbyggnaden av digitala infor- mationsresurser och av tjänstemiljöer som baseras på dem är önskvärd och nödvändig. Det ger bättre möjligheter att granska logiken och sammanhanget i de aktuella sats- ningarna så att slutmålet nyttiga tjänster kan uppnås och därmed också bedöma rea- lismen i de löften som ställs ut. 
 Slutligen handlar det om tillit, förtroende och säkerhet. Ju mer förankrade beslut om större utvecklingsinsatser är i olika grupperingar i samhället, desto större tillit kan man förvänta sig för resultatet. Förtroendet byggs naturligtvis främst upp på basis av er- farenheterna från en tjänst och/eller den organisation som svarar för den. Men det be- hövs vanligen också andra förtroendeskapande insatser, som vetskapen att någon med mandat att ingripa övervakar att allt går rätt till samt regler och mekanismer för konsumentskydd och integritetsskydd. För grundtjänster tillkommer, som påpekats ovan, också försäkringar mot att inga särintressen kan utnyttja tjänsten för egna syften eller försvåra för konkurrenter och nytillträdande på viktiga marknadssegment. 
 I botten behövs sedan säkerhetsfunktioner vad gäller tekniken och dess tillförlitlighet, för informationskvalitet och för att tjänstefunktioner inte kan manipuleras och miss- brukas. Begreppen tillit, förtroende och säkerhet i  
 IT-sammanhang 
  behöver alltså också de breddas, specificeras och inbördes ses som delar i ett samverkande förtroendesystem. 
 Det digitala samhället under debatt 
 Den utveckling vi nu ser mot ett allt mer digitalt och tjänsteproducerande samhälle är enligt de allra flesta bedömare kraftfull, kanske t.o.m. oundviklig, och för med sig om- välvande konsekvenser för så gott som alla samhällssektorer. Det är också en långvarig process, där vi ännu bara är i början. Den fordrar svåra prioriteringsbeslut som rör stora resurser och med ibland genomgripande effekter på hela vår samhällsekonomi. Det gör det digitala samhället till ett naturligt och centralt ämne för en bred demokratisk de- batt. 
 22 
  
 IT-kommissionen 
  anser att riskerna för en förtroendeklyfta kring  
 IT-politiken 
  är uppen- bara. I  
 Breddtjänster – ett nytt skede i  
  
 IT-politiken 
  
 konstateras att det finns få, om ens något, forum där breddtjänsternas frågor om prioritering av insatser, samverkan och ansvarsfördelning mellan sektorer, branscher, eller organisationer kan diskuteras. En saklig, realistisk och nyttoorienterad debatt bör främjas, både om vad vi kan utnyttja den digitala utvecklingen till, vilka faror som behöver uppmärksammas och hur själva utvecklingsarbetet kan planeras, genomföras och finansieras. 
  
 IT-kommissionens 
  breddade  
 IT-begrepp 
  och knytningen till tjänsteutveckling och nytta kan också bidra till en referensram och verklighetsbeskrivning för den demokratiska debatten. Den ger även dem möjligheter att bidra till debatten som inte kan eller vill diskutera komplicerade tekniska frågor. 
 Det handlar också om prioriteringar, i näringslivet och inte minst i den offentliga sek- torn. De tekniska investeringarna, de som sker i informationssektorn och ifråga om grundtjänster kostar stora pengar under flera år i en redan trängd ekonomi. De aktuali- serar prioriteringsfrågor inte bara inom och mellan sektorer och verksamhetsgrenar om vilka tjänster, och därmed vilken infrastruktur som bör ges ökade medel. Priori- teringarna gäller i kanske än högre grad mellan nutid och framtid. Vilka aktuella och akuta behov idag ska stå tillbaka för framtidsmotiverade investeringar, i vården, i sko- lan, i glesbygdskommuner respektive i krisdrabbade branscher? 
 Betydligt fler grupper och enskilda medborgare kan delta i diskussioner om vilken in- formation som behövs för viktiga beslut eller som bör finnas tillgänglig om vårt sam- hälle, nationellt eller lokalt än om den teknik som behövs. Om välfärdsutvecklingen är de flesta beredda att ge synpunkter och kommentarer.  
 IT-utvecklingen 
  har också rele- vans för att lösa flera av de aktuella samhällsproblemen, som den slitsamma arbets- miljön, kompetensutveckling, tillväxt och sunda finanser. Men det fordras att olika åt- gärder på ett rimligt och realistiskt sätt knyts till de nyttor de förväntas åstadkomma. 
 Därmed knyts också  
 IT-debatten 
  naturligen an till de allmänpolitiska mål som nämns i  
 IT-propositionen. 
  Diskussionen kan lämpligen ta sin utgångspunkt i det handlings- program för breddtjänster som  
 IT-kommissionen 
  föreslog, och som skulle kunna täcka in både visioner, praktiska förutsättningar, genomförande m.m. samt en demokratisk förankringsprocess. 
 Avstamp för en ny  
 IT-politik 
  –  
 IT-kommissionens 
  slutsatser och förslag 
 I de följande avsnitten redovisar  
 IT-kommissionen 
  sina slutsatser och förslag på några områden som kommissionen arbetat med under sitt sista arbetsår. 
 Insatserna och förslagen utgår från den samlade vision för den utveckling av det digitala tjänstesamhället som sammanfattats ovan och som presenterats i Breddtjänster – ett nytt skede i  
 IT-politiken. 
  Förslagen täcker ett antal viktiga aspekter på den framtida utveck- lingen. Däremot gör framställningen inte anspråk på att vara en samlad  
 IT-politik. 
  Det arbetet återstår ännu. 
 23 
 Vissa av de följande avsnitten är mer utvecklade och underbyggda med sakmaterial från konsultrapporter m.m. medan andra är mer översiktliga och resonerande som bakgrund till de förslag och rekommendationer som ges. 
 24 
 3. En bra miljö för tjänsteutveckling 
 Tjänsteutveckling kan både ge nytta och tillväxt 
 Att skapa en bra och stimulerande miljö för tjänsteutveckling är en nyckelfråga för den digitala utvecklingen i Sverige. 
 I en sådan miljö ingår flera komponenter. Det behövs en aktiv debatt om behov och krav på insatser i samhället för att lösa problem eller utnyttja de möjligheter teknikens och informationsresursernas utveckling erbjuder. Det behövs också beslutsfattare och verksamhetsansvariga som kan omvandla dessa insikter till konkreta och målinriktade beställningar på utvecklings- och genomförandeinsatser. Vidare aktiva användarföre- trädare som ställer kvalitetskrav, som aktivt medverkar i utvecklingsprocessen samt kräver granskning av om uppnådda resultat håller måtten. 
 Detta fordrar i sin tur en fortsatt förändring av både tankesätt och metoder för utveck- lingsarbete. 
 De satsningar som gjorts i praktiken, i näringslivet och i förvaltningen, har bidragit till en ökad medvetenhet kring dessa frågor. Det finns en rad goda exempel på enskilda tjänster, i flera fall också på tjänstemiljöer som pekar framåt. Tjänsteutveckling är ett aktuellt ämne i  
 IT-debatten. 
  Men det fattas fortfarande mycket i ledning och organisa- tion av utvecklingsarbetet. Även den teoretiska och metodmässiga utvecklingen är lång- sam. 
  
 IT-kommissionen 
  följer, men har inte mer ingående granskat, de olika initiativ som nu sker kring tjänsteutveckling: bl.a.  
 24-timmarsmyndigheten, 
  tjänsteutveckling i tjänste- branscher samt arbetet med testbäddar i olika delar av landet. De kan på olika sätt bidra till den gemensamma tjänsteutvecklingsmiljön, samtidigt som de också illustrerar några av de problem och svagheter i utvecklingsarbetet. 
  
 24-myndigheten 
  - stimulerande vision med startsvårigheter 
 Statskontorets  
 24-timmarsarbete 
  grundas i ett regeringsuppdrag från juni 2001. Upp- draget gäller i första hand utveckling inom den statliga förvaltningen med målet att förenkla och förbättra samhällsservicen till medborgare och företag. Statskontorets roll enligt uppdraget är att stimulera och stödja myndigheternas utvecklingsarbete, tillhanda- hålla metoder, vägledningar och avtal samt initiera och genomföra samverkansprojekt. Under arbetets gång har samverkan mellan stat och kommun blivit ett viktigt delmål. 
  
 24-timmarsinitiativet 
  har etablerat högt ställda mål för digitala tjänster från myndighe- terna och initierat en bred diskussion och utvecklingsverksamhet. En snabb utveckling har skett av myndigheternas webbplatser, som nu har mer än 2 miljoner besökare per månad. Däremot går det enligt Statskontorets lägesrapport i december 2002 trögt med den ärendeinriktade utvecklingen. Bara en tredjedel av myndigheterna kunde erbjuda 
 25 
 registrering av anmälningar via Internet och samverkan över myndighetsgränserna hör till undantagen. 
 Statskontoret genomför i samarbete med olika myndigheter flera projekt, varav flera rör de tekniska förutsättningarna för informationsutbyte och tjänster. Dit hör  
 e-identifika- 
  tion och  
 e-signaturer, 
  insatser för säkert informationsutbyte samt upphandling av pro- dukter för informationsförsörjning. Andra projekt avser framtidens arkiv samt format för informationsstrukturering. Pilotprojekt pågår för handläggning av yrkestrafiktill- stånd samt för ansökan om ekonomiskt bidrag inom socialtjänsten. Riktlinjer för risk- analyser och initiativ kring integritetsfrågor förbereds. 
 Finansiella tjänster på nätet en framgång under kontroll 
 Enligt de internationella jämförelser som publiceras ligger Sverige långt framme, i vissa undersökningar på ledande plats när det gäller finansiella tjänster på Internet. 
 Svenska banker och försäkringsbolag har snabbt utvecklat ett brett tjänsteutbud på nätet. De mest utnyttjade är transaktionstjänster av olika slag, insättningar uttag, betal- ningstransaktioner m fl. Därutöver erbjuds olika handels- och rådgivningstjänster. 
 De digitala finansiella tjänsterna ställer höga krav på säkerhet och tillförlitlighet, både från bankernas och försäkringsbolagens sida och från kundernas. Säkerhetslösningar från det finansiella området har därför ofta vandrat över till andra tjänsteområden. 
 Eftersom de finansiella tjänsterna står under offentlig tillsyn finns också en diskussion om hur kundernas och finanssektorns förtroende ska säkerställas. Grundkrav som avtal mellan kund och tjänsteleverantör, revisionsspår vid reklamationer och tvist, alternativa kontaktvägar vid sidan av den digitala etablerades tidigt. Tillsynsmyndigheten Finans- inspektionen inrättade år 2000 en riskanalysenhet. Internationella erfarenheter, bl.a. av certifiering av tjänsteproducenter, följs noga. 
 En aktiv debatt med konkreta förslag till normer på olika områden pågår internationellt, med bidrag både från branschen, från tillsynsorganen och olika internationella organi- sationer. 
 Höghastighetsnät och testbäddar till förfogande 
 De senaste åren har riktade insatser gjorts på flera håll i landet för att skapa en kvalifi- cerad teknisk infrastruktur och plattform för kommunikation och tjänster. Några test- bäddar täcker stadsdelar i storstadsområden medan andra täcker mindre städer eller baseras på nätverk över en geografiskt större region. Kring testbäddarna finns en drift- organisation och oftast en forskningsinriktad teknisk miljö. I sig är de en viktig del av den framtida tjänstemiljön, och utnyttjas redan för test och i viss mån löpande produk- tion. 
 Men dessa tekniska plattformar behöver kompletteras för att kunna vara bra  
 testmiljöer  
 och laboratorier även för mer målinriktade tester kring viktiga problem i den framtida tjänsteutvecklingen. Det kan vara att finna praktiska lösningar att integrera olika leverantörsspecifika system för att integrera verksamheter och tjänster inom en kom- 
 26 
 mun, att pröva olika tjänsteutformningar och interaktiva dialoger eller automatisera informationsförmedlingen mellan olika statliga och kommunala förvaltningar i re- gionen. 
 Utöver den tekniska kapacitet som testbädden ger behövs då, som i den förstnämnda uppgiften att integrera verksamheter, också testversioner av de leverantörsspecifika register och grundfunktioner som finns i de aktuella kommunala förvaltningarna. Med hjälp av dem kan olika tekniker för informationsinhämtning, anpassning, förmedling och mottagande prövas i en realistisk informationsmiljö, och ge underlag för utveckling av kortsiktiga bryggor mellan systemen eller mer långsiktiga lösningar. Det fordrar i sin tur både en nära kontakt med verksamhetsansvariga i berörda organisationer och meka- nismer för att ta till vara och återbruka de färdiga lösningar som genereras. 
 Tjänstedesign – en förutsättning för användbarhet och nytta 
 När allt mer av det vi gör dagligdags sker i en digital miljö ökar våra krav på att det ska kunna göras enkelt, säkert och effektivt för oss som användare. Som många andra verktyg i arbete och vardagsliv behöver de digitala tjänsterna få en genomtänkt utform- ning för att passa oss användare. Annars gör vi fel, protesterar eller helt enkelt undviker de nya tjänster som inte håller måttet. Även om Sverige står sig bra i internationell jämförelse återstår mycket att göra för att göra tjänsterna lättanvända och effektiva. 
 Sverige har inte bara en väl etablerad tradition av industridesign. Här finns också er- farenheter och infrastruktur som ger landet en god position internationellt även när det gäller digitala tjänster. 
 Ur  
 IT-politisk 
  synvinkel innebär en ökad betoning av tjänstedesign att användning och användarkrav får en naturlig och central plats i utvecklingen av nya system och tillämp- ningar. Det bidrar till den nyttoinriktning som eftersträvas i den framtida  
 IT-politiken. 
  
 Samtidigt kan kompetenta och kreativa tjänstedesignföretag växa fram, med stöd av aktiva beställningar från företag och förvaltning. Då är den breda krets av kritiska och kunniga användare liksom den breda informations- och teknikmiljö som Sverige byggt upp under decennier viktiga tillgångar. 
 Med aktiva insatser kan detta utvecklas till en motsvarande designtradition i den digitala miljön. En ny tradition av lagarbete och samverkan mellan olika aktörer kan öka förutsättningarna för framgång även i detta i designarbete. Redan finns informella nät- verk och grupper av konsulter, forskare och verksamhetsansvariga som drivit användar- frågor.  
 IT-kommissionen 
  har tillsammans med Stiftelsen Svensk Industridesign (SVID) samlat en bred krets av intresserade av tjänstedesign med olika bakgrund, från beställare och användare till designspecialister och forskare, för att pröva om en sådan design- tradition är nödvändig, önskvärd och möjlig att bygga upp. 
 Arbetet har resulterat i en mycket konstruktiv workshop med ett nittiotal deltagare, en offentlig hearing samt i flera informella möten och aktiviteter. En grundläggande sam- syn och samarbetsplattform börjar ta form. Initiativet kommer att övertas av intressenter i gruppen. Insatserna bedrivs fokuserat på det digitala tjänsteområdet, men i nära sam- verkan med arbetet inför Designåret 2005. 
 27 
 Tävlingen Guldlänken premierar design för användbarhet 
 Redan under hösten 1998 tog  
 IT-kommissionen 
  ett initiativ för att premiera offentliga aktörer som på ett innovativt sätt använder Internet i sin kommunikation med medbor- garna. Tillsammans med branschorganisationen för producenter av interaktiva media (Promise) och sedermera även Statskontoret skapades tävlingen Guldlänken. Priset de- lades ut första gången våren 1999 och har sedan dess delats ut varje år och möter ett allt större intresse för varje ny omgång. Priset delas ut i två klasser, en för Service och en för Demokrati, och prisutdelningen har under de senare åren skett i samband med de s.k. Offentliga rummet seminarierna. 
 Tävlingen sätter fokus på det engagerade arbete som bedrivs runt om i landet och lyfter fram och uppmuntrar de offentliga aktörer som kommit längst. Genom att skapa upp- märksamhet kring dessa satsningar bidrar Guldlänken till den långsiktiga utvecklingen av offentliga webbplatser. Ett exempel på detta är att kriterierna för att få delta i täv- lingen under åren allt hårdare lyft fram tillgänglighetsaspekterna på webbplatsen enligt  
 WAI-riktlinjerna 
  (Web Accessibility Initative) inom World Wide Web Consortium, W3C. Ett annat är att priset har visat sig vara ett utmärkt verktyg för informations- spridning med det Goda exemplet som förebild där vinnarna och finalisterna deltar i speciella seminarier och delar med sig av sin kunskap. Från dessa seminarier hämtar många offentliga aktörer nya idéer, inspiration och knyter kontakter för sitt fortsatta arbete med webbplatsen. 
 Som komplement till detta anordnas inom Guldlänkens ram även renodlade seminarier som behandlar Design för Användbarhet och tillgänglighet för användarna, allt för att lyfta fram de viktiga aspekterna av att skapa så bra kommunikationsgränssnitt som möjligt med användarna. 
  
 IT-kommissionens 
  synpunkter 
 De exempel  
 IT-kommissionen 
  valt att kommentera här ger olika aspekter på den breda utvecklingsverksamhet som finns i både näringsliv och förvaltning. 
  
 24-timmarsarbetet 
  är både brett och långsiktigt. Det ger möjlighet att med insatser för infrastruktur lägga en grund för framtiden. Samarbetet med de stora myndigheterna framstår som fruktbart. Men det finns en uppenbar risk att de små och medelstora myn- digheterna kommer på efterkälken, särskilt när det gäller ärendehantering och verksamhetsfunktioner, om inte ett aktivt metodstöd och mindre pilotprojekt uppmärk- sammar deras speciella utvecklingssituation. 
 Företrädare för Kommunförbundet har också uttryckt oro för att fokuseringen på e- tjänster kan få andra viktiga delar av tjänsteutvecklingen att stå tillbaka. 
 Exempel på effektiva lösningar kan hämtas från finanstjänsterna som i flera avseenden ligger långt framme. Där finns också en säkerhets- och normeringsdiskussion, med grundkrav, regelverk och institutioner som på sikt kan bli aktuella även på andra sekto- rer. Samtidigt visar den granskning som Sveriges Konsumentråd har gjort att särskilt banktjänsterna även i den digitala världen är en del av samhällets institutionella och tjänstemässiga infrastruktur. 
 28 
 Testbäddarna kan visa sig vara viktiga tillskott till de generella och kvalificerade ut- vecklingsresurserna i samhället. Men de bör vidareutvecklas och kompletteras med mer målinriktade  
 testmiljöer  
 för tjänsteutveckling. 
 Initiativet för tjänstedesign har väckt en kraftfull respons, men måste fullföljas med organisatoriska insatser och med att formulera kriterier för bra tjänster, kompetenskrav och former för bra samarbete kring tjänstedesign. En fortsättning och vidareutveckling av tävlingen Guldlänken kan vara ett viktigt stöd i detta arbete. 
  
 IT-kommissionens 
  förslag 
  
 N  
 Regeringen bör utforma ett sektorövergripande handlingsprogram för bred tjänste- utveckling och en modern nyttoorienterad  
 IT-politik 
  för förvaltning och näringsliv 
  
 N  
 En framtidsvy och analys av det framtida digitala tjänsteutbudet och dess struktur bör göras i en särskild utredning 
  
 N  
 En stärkt strategi för  
 24-timmarsarbetet, 
  med ökad uppmärksamhet på små och medelstora organisationers förutsättningar, bör ingå som en viktig komponent i pro- grammet 
  
 N  
 Främjandeinsatser för tjänstedesign bör genomföras, och även innefatta en utvärde- ring och vidareutveckling av tävlingen Guldlänken 
  
 N  
 Stöd till uppbyggnad av nya utvecklingstraditioner och kreativ försöksverksamhet bör ingå som förberedelse inför inledningen av programmet 
  
 N  
 Kommunerna bör aktivt bygga upp testmiljöer som kan fungera som gemensamma utvecklingscentra 
  
 N  
 En främjandekommission eller  
 -delegation 
  får i uppgift att stimulera och driva på ett genomförande av handlingsprogrammet inom både näringsliv och förvaltning 
 29 
 30 
 4. Informationsresursansvar och standardiseringssamarbete 
 Informationsmiljöer som samverkar över sektorgränserna 
 Framtidens effektivitetsvinster och nya tjänsteprodukter ligger i bättre samverkan mel- lan olika branscher och sektorer. Det är en insikt som vuxit fram det senaste decenniet, efter målmedvetna satsningar på effektivisering av verksamhetsprocesser inom företag, koncerner och branscher. 
 I denna samverkan är informationsutväxling i digital form en nödvändighet. För att skapa och erbjuda nya, integrerade tjänster behöver befintliga informationsöar ut- nyttjas effektivt men också knytas samman och kompletteras med ny, digitaliserad in- formation till ett bredare informationslandskap. Varje bransch och sektor behöver strukturera och effektivisera sin egen verksamhetsinformation men är samtidigt bero- ende av att andra branscher och sektorer gör detsamma. Annars äventyras vinsterna från digitalisering och samverkan. 
 Med en växande tjänsteproduktion och digitalisering av verksamheter blir standardi- sering av affärsbegrepp, terminologi och informationsstrukturer lika viktig i framtiden som den tekniska/mekaniska standardiseringen var för samverkan inom och mellan industribranscher i  
 efterkrigs-Sverige. 
  
 Den offentliga sektorn är en stor och viktig informationsresursförvaltare, med infor- mation både om hur samhället ser ut och hur den offentliga verksamheten fungerar och sköts. Den svenska offentlighetsprincipen gör också att dessa informationsresurser är tillgängliga för samhället i övrigt på ett sätt som är unikt internationellt sett. Det är där- för naturligt att åtgärder för att bygga ut och effektivisera just den delen av våra informationsresurser samt ytterligare förbättra tillgång och användning av den får stor uppmärksamhet i debatten om det digitala samhället. 
 Avigsidan av uppmärksamheten på den offentliga sektorn är att motsvarande förändringsbehov och utveckling av informationsresurser inom näringslivet har kommit bort i den allmänna debatten. Redan idag finns ett integrerat samarbete kring några av våra nationella basregister. Försäkringsbolag, bilindustri och bilhandel förlitar sig på det statliga bilregistret för viktiga handläggnings- och logistikuppgifter och kan även uppdatera vissa delar av registret. Samarbetsprojekt som den Nationella vägdatabasen, NVDB, visar dock hur viktigt det är att olika sektorer även i utvecklingshänseende går i takt och kan tala samma språk. Kommunernas, skogsnäringens och andra vägförvaltares information måste följa vissa grundläggande innehållsformat och beskrivningsmallar. Uppgifterna bör ha en likartad aktualitet och kvalitet för att kunna samutnyttjas. 
 När informationsutbytet i olika ärenden mellan offentliga myndigheter och exempelvis försäkringsbolag växer måste de traditionella pappersbaserade rutinerna ses över och om möjligt automatiseras, vilket fordrar nya standardiseringsinsatser, så som nyligen 
 31 
 skett ifråga om pensionerna. Hälsovården har samma problem gentemot sina många privata entreprenörer samt t ex gentemot handeln och transportnäringen för sin varu- försörjning och sina transportbehov. Även här måste nya informationstyper digitaliseras och nya, mer detaljerade standarder etableras. 
 Men den största resursutvecklingen kommer antagligen att ske inom näringslivet självt. Internet har inneburit en informationsrevolution inom handeln, som vi förmodligen bara sett början på. Detsamma gäller för andra branscher med tunga logistiksystem, som transportbranschen, skogsnäringen och byggindustrin, men också för servicebranscher som turistindustrin, fritidssektorn, bank- och försäkring samt naturligtvis under- hållningsindustrin. 
 Utvecklingen sker fortfarande i stort inom varje bransch för sig, även om det finns ge- mensamma drag och sektoröverskridande utvecklingar. Det är ofrånkomligt och fördel- aktigt i den marknadsdrivna delen av samhället. Men det finns åtminstone två risker inbyggda i denna typ av process. Den första är att utvecklingen leder fram till nya, större men likväl åtskilda informationsöar och stuprörssystem som har svårigheter att tala med varandra. Det gör samverkan och integration onödigt svår, dyr och i värsta fall omöjlig att realisera. Den andra är att Sverige inte fullt ut drar nytta av sin traditionellt öppna informationsmiljö och sina breda informationsinvesteringar. Därmed går en viktig internationell konkurrensfördel förlorad. 
  
 IT-politiska 
  insatser kan stimulera och underlätta integration och samverkan över sektorgränser samt påskynda arbetet med att ta tillvara existerande informationsresurser, utveckla nya strategiska resurser samt främja enhetlighet och standarder. IT- kommissionen tar upp tre viktiga handlingsområden: utveckling av de offentliga informationsresurserna, stimulans av sektorövergripande informationsstandardisering och ny organisation av tjänste- och informationsutvecklingen på olika nivåer. 
 Tydligare informationsresursansvar för statliga myndigheter 
 Flera statliga myndigheter förvaltar register och databaser som inte bara är nödvändiga för arbetet inom det egna verksamhetsområdet utan också utnyttjas av många externa användare, både offentliga och privata. Det är uppgifter som stadigt växt i omfattning och betydelse, och i flera fall närmast blivit en verksamhetsgren i sig. 
 Myndigheternas roll som informations- och kunskapsorganisationer har förstärkts. Där- emot är inte dessa verksamheter alltid synliga och uppskattade i proportion till sin bety- delse, och har heller inte alltid en tydlig formell grund i enlighet med detta. Det medför risk för att uppgifterna får stå tillbaka för mer etablerade uppgifters behov eller att re- surserna inte organiseras och utnyttjas på ett tillräckligt dynamiskt sätt i förändrings- arbetet. 
  
 IT-kommissionen 
  berörde dessa frågor i  
 Breddtjänster - ett nytt skede i  
  
 IT-politiken 
 . 
  Det finns krav på myndigheterna att redovisa registerinnehav som del i sitt offentlighets- ansvar, men få eller inga incitament för en myndighet att redovisa och beskriva sina register och andra informationskällor som resurser i verksamheten internt och externt. Därför går det heller inte att på grundval av myndighetsuppgifter sammanställa ens en 
 32 
 översiktlig informationsresurskarta som underlag för en problemanalys eller för investeringsplanering. 
 Det finns också få exempel på att myndigheter aktivt får uppdrag att utveckla sina in- formationsresurser, t ex genom att upprätta nya viktiga register. 
  
 IT-kommissionen 
  föreslog därför att regeringen ger myndigheterna i uppdrag att inven- tera sin del av samhällets informationsresurser och att utarbeta en plan för att digitali- sera information som behövs för den framtida verksamheten i en digital miljö. Det för- slaget kompletterades med ett förslag om att i instruktionen eller på annat sätt stadfästa uppgifter som har med en aktiv utveckling och förvaltning av sådan resurser. 
 Under 2002 kan man se flera exempel på att regeringen genom uppdrag i reglerings- breven till flera myndigheter tagit initiativ för att stimulera informationsresurs- utveckling och att mer formellt tydliggöra och förankra informationsuppgifterna. 
 Mest utförligt är uppdraget till Boverket som skall översiktligt redovisa hur digitalt lagrad information och informationsteknik används i dag inom bebyggelse- och samhällsplaneringsområdena samt inom byggande och förvaltning. Eventuella hinder mot en mer frekvent och bredare användning av sådan information och teknik skall identifieras. Verket skall även redovisa vilka åtgärder som planeras för att undanröja dessa hinder och vilka ytterligare åtgärder som det kan finnas behov av att genomföra för att informationen och tekniken skall användas av flera och för att göra det möjligt att på ett effektivt sätt sammanställa, bearbeta och tillhandahålla information från olika källor. Vidare skall verket redovisa vilka uppgifter som nu inte föreligger i digital form men som bedöms ha betydelse för bebyggelse- och samhällsplaneringen samt för byg- gande och förvaltning och utarbeta ett förslag till plan för digitalisering av sådana upp- gifter. Inom ramen för uppdraget ligger också att redovisa vilka tjänster som det finns behov av att utveckla för att åstadkomma en effektiv planerings- och byggprocess. Uppdraget skall fullgöras efter samråd med berörda myndigheter och organisationer. Erfarenheter från bl.a. projekten PilotGis och Sanders samt Byggdok skall tas till vara. Uppdraget skall redovisas senast den 1 september 2003." 
 Ett mer problemorienterat uppdrag har getts till Banverket. Verket skall i samarbete med berörda transportverk redovisa vilka informationsmässiga förutsättningar som finns för att underlätta planering och genomförande av kombinerade transporter. Vidare skall åtgärder som är planerade och åtgärder som därutöver behöver genomföras för att transportinfrastrukturen skall kunna samutnyttjas på ett effektivt sätt genom elektroniska tjänster redovisas. Utifrån analysen av informationsbehoven skall en, för berörda transportverk, gemensam strategi och handlingsplan för området infor- mationsstöd till kombinerade transporter redovisas. Särskild vikt skall läggas vid åtgär- der som ligger tidigt i planen. 
 Socialstyrelsen ska enligt sitt regleringsbrev redovisa sina nuvarande och planerade insatser för att utveckla de informationsresurser som myndigheten har ansvar för samt ge synpunkter på myndighetens framtida roll och uppgifter i ett mer digitaliserat hälso- och sjukvårdssystem. Ett motsvarande uppdrag har getts till Läkemedelsverket. 
 33 
 Exemplen är instruktiva bl.a. genom att de visar på pragmatiska och konstruktiva vägar att driva  
 IT-politiken 
  framåt genom sektorvisa åtgärder samtidigt som de medför för- delar för angränsande sektorer. 
 En utvärdering av dessa initiativ borde kunna ge praktiska erfarenheter för vad detta policyverktyg kan innebära. Men det borde också initiera en bredare diskussion om hur ansvaret för de nya digitala uppgifterna ska förankras i myndigheternas uppdrag i fram- tiden. Idag saknas i de flesta fall referenser till informationsuppgifter för myndigheterna, med undantag för de eventuella statistikansvar som de tilldelats. 
 Regler om informationsresurser finns idag främst i registerlagar och förordningar för enskilda register eller bredare grupper av samverkande register. Antalet registerförfatt- ningar är i dag stort och heterogent. Något förenklat kan man säga att registerförfatt- ningarna innebär en tillåtelse att föra ett digitalt register med personuppgifter, preciserar dess syfte m.m. och innehåller skyddsbestämmelser mot användning som kan innebära integritetskränkande användning eller hantering eller sekretessöverträdelser som kan vara till men för rikets säkerhet. Registerförfattningarna ger alltså föga stöd för ett mer utvecklingsorienterat perspektiv. 
 Det finns formuleringar i olika styrdokument som ger några myndigheter ansvar för definitioner av begrepp och termer på sina respektive ansvarsområden. Ett exempel på detta är Socialstyrelsen. I andra fall har myndigheter i praktiken tagit på sig rollen av begreppsansvarig utan särskilt uppdrag från statsmakterna. 
 Det formella ansvar  
 IT-kommissionen 
  avser här bör, liksom registerförfattningarna, vara selektiva, d.v.s. främst avse myndigheter med särskilda uppgifter och särskilda roller i informationsförsörjningen. Var reglerna bör finnas kan växla från fall till fall: i regleringsbrev, för nya uppgifter, i instruktion eller som del av de uppgifter myndig- heten presenterar i anslagsframställningen eller i annan form. De kan utgöra en naturlig del i föreskrifter som tydliggör myndigheters ansvar för informationsresurser, och om så är möjligt, de tjänster som de utgör basen för. 
 På sikt finns det anledning att överväga om fler aspekter av digital informations- och tjänsteutveckling/förvaltning kan stödjas och styras via sådana mer generella riktlinjer och regler. Det kan gälla krav och kriterier för informationskvalitet, tjänstekvalitet, tillgänglighet, sökbarhet och andra användningsregler. I en sådan gradvis utveckling kan möjligen de specifika registerlagarna avlastas vissa uppgifter och koncentreras på frågor som behöver regleras för de enskilda registren. 
 Vissa register och informationskällor, som likt de nuvarande basregistren har en bred målgrupp och användarkrets utanför den driftsansvariga myndigheten, kan behöva re- gleras mer ingående av flera skäl. Dels kan både innehållet, dess aktualitet, kvalitet m.m. och tillgången till registret fortlöpande behöva anpassas till användarnas krav. Dels kan de ekonomiska förutsättningarna för servicen till externa användarna behöva 
 34 
 regleras på sådant sätt att nyttan av informationsinvesteringen blir så stor som möjligt, samtidigt som det finns en kostnadstäckning för driften av registret utifrån detta. 
 Översikter och strategiska utvecklingsplaner för informationsresurser 
 Tydligare klarlagda informationsansvar underlättar det mer aktiva utvecklingsarbete som  
 IT-kommissionens 
  andra förslag avser att stimulera. Utvecklingen bör drivas dels nedifrån, från myndighetsnivån respektive för verksamhetssektorer eller politik- områden, dels uppifrån, från den förvaltningsövergripande nivån. 
 De inventeringar av befintliga databaser, register och informationsresurser i övrigt som  
 IT-kommissionen 
  förordat är en naturlig utgångspunkt för en myndighets/sektorbaserad utveckling. Där kan man se vilka informationsområden som omfattas, vilken kvalitet m.m. som informationen har samt om den befintliga databas- och registerstrukturen är rationell eller om begrepp och terminologi överensstämmer tillräckligt för ett sam- utnyttjande. 
 Dessa uppgifter kan sedan jämföras med de krav på digital information som myndig- hetens eller sektorns framtida tjänster och andra aktiviteter ställer. I dagsläget är rimli- gen kraven från  
 24-timmarsarbetet 
  styrande, jämte förändringar som föranleds av effek- tiviserings- och besparingsskäl. Eftersom uppbyggnad av databaser och andra informa- tionskällor oftast är tidskrävande är också mer långsiktigt strategiska investeringsbehov viktiga att identifiera och bedöma. 
 Det finns självfallet uppgifter hos myndigheterna om deras register. I sekretesslagen föreskrivs att det ska finnas en registerförteckning så att medborgarna kan se vilken information myndigheten har i digital form och ska kunna tillhandahålla enligt offent- lighetsprincipen. Det finns också mer teknisk systemdokumentation som ger en detalje- rad bild av registerinnehållet. Men inget av de alternativen svarar mot de överblicks- och analyskrav som ställs för en mer strategisk planering. 
 På den förvaltningsövergripande nivån finns det behov både av mekanismer som identi- fierar gemensamma insatser och investeringar, och av en aktiv infrastruktur- och arki- tekturdiskussion om vilka förvaltningsgemensamma databaser, befintliga och nytill- kommande som bör finnas i framtiden och hur de inbördes kan knytas samman. 
 Informationsstandarder för samverkan över bransch- och sektorgränser 
 Ett viktigt utvecklingsområde för både näringsliv och förvaltning är att åstadkomma olika informations- och tjänstestandarder som underlättar kommunikation, samverkan och integration över bransch- och sektorgränser. 
 Informationsstandardisering är både väl etablerad och en ny och ännu inte mogen verk- samhet. I den datoriserade världen har begrepp, termer och informationsinnehåll blivit standardiserade sedan  
 1960-talet. 
  Det har gett oss  
 SIS-standarder 
  för allt från hur adres- ser ska skrivas och representeras till informationsmodeller för patientjournaler. Det har också skapat termkataloger för det vildvuxna dataområdet och om våra pensioner från TNC, TerminologiCentrum. Via SIS och TNC har Sverige och de svenska standarderna inlemmats i det internationella standardiseringsarbetet. 
 35 
 Vissa av de nationella basregistren har satt  
 defacto-standarder 
  för information om bilar, fastigheter och andra företeelser i de ofta ganska breda kretsar som använder deras in- formation.  
 Defacto-standarder 
  på olika branschområden har kommit fram och inte sällan har sedan dessa standarder stadfästs som formella standarder. 
 Under  
 1990-talet 
  har nya plattformar för normering och standarder av bl.a. information knutna till det internationella samarbetet kring Internet vuxit fram. Resultaten från World Wide Web Consortium, W3C, och andra sammanslutningar har fått betydelse även för svenska aktörer. Sett i detta perspektiv har informationsstandardisering re- spektive ingivande anor och en bred erfarenhet att falla tillbaka på. 
 Men om vi ser på informations- och tjänstestandardiseringens identitet och roll i den traditionella standardiseringsvärlden hos organisations- och företagsledningar blir bil- den en annan. Då är det nästan ett jungfruligt område vi talar om. Många av de informationsstandarder som vuxit fram har gjort det i en närmast teknisk omgivning, och ibland kanske som delar i tekniska standarder. 
 Så sker i viss mån ännu idag. Det viktiga standardiseringsarbete som sker på handels- området bär etiketten ebXML, dvs  
 XML-standarder 
  for electronic business. Vad det egentligen gäller är standarder för hur man klassificerar och beskriver varor, både till funktion, färg och form, hur man beskriver leverantörer och säljare etc. Men eftersom etiketten är teknisk – XML är det tekniska formatet – missar många utanför  
 IT-kretsarna 
  vad det gäller. När dessa standarder tillämpas i praktiken kan det nämligen bl.a. ge oss köpare och konsumenter ett idag ouppnåeligt beslutsunderlag när vi planerar våra shoppingrundor. Överfört till det kulinariska området är den etiketteringen nästan som när en Grönsakssoppa Printemps á la Madame i varudeklarationen reduceras till burksoppa. 
 De intresseorganisationer som är inriktade på informations- och tjänstestandardisering är ännu få och specialiserade. Deras kapacitet att väcka bredare intresse och visa på vikten av sitt arbete är ofta begränsad. 
 Om medvetenheten och kunskapen hos beslutsfattare om frågorna är låg innebär det naturligtvis svårigheter att få stöd och uppskattning för det arbete som görs och att få resurser för nya initiativ och insatser. 
 Standardiseringsarbetet allmänt, och inte minst standardiseringsorganisationerna, har genomgått en kraftfull besparings- och effektiviseringsprocess de senaste åren. Det in- nebär att utrymmet för gemensamt finansierade aktiviteter för beredning och problem- formulering minskat eller helt försvunnit. Det innebär generellt höjda trösklar för nya standardiseringsinitiativ. Men medan initiativ på etablerade, oftast mer tekniska, stan- dardiseringsområden kan vinna acceptans tack vare den förståelse som finns hos beslutsfattare eller därför de att i företag och organisationer drivs av aktörer som dispo- nerar över en budget med utrymme för utvecklingsarbete, så saknas detta för stora delar av informations- och tjänsteområdet. 
 36 
 Det saknas också en aktör på dessa områden som motsvarar dåvarande Mekanförbundet, som lade stor kraft i att på ett systematiskt sätt standardisera viktiga komponenter för tillverkningsindustrins olika branscher. Det stödet möjliggjorde inte bara fokuserade, resultatinriktade insatser för att lösa akuta problem, utan också bredare och mer framåtsyftande insatser. 
 Av samma skäl som Mekanförbundet prioriterade dåtidens tekniska standardisering, nämligen för att snabbt höja effektivitet och konkurrenskraft i den svenska expande- rande industrin, finns det i dag skäl att göra kraftfulla satsningar på bl.a. informations- och tjänstestandarder för att stimulera utvecklingen av internationellt slagkraftiga for- mer av digitala tjänster och produktionsprocesser. Motsvarigheten till tidigare standar- der för skruvdimensioner och gängsystem är idag informationsstandarder som rör ter- minologi, begreppsdefinitioner, beskrivningsstruktur för objekt och digitaliserings- format m.m. Dessa informationsstandarder samverkar i sin tur med mer tekniska stan- darder för lagringsformat eller för märkning av informationskomponenter. 
  
 IT-kommissionen 
  har därför tagit initiativ till en Intressegrupp för informationsstandar- disering som samlar företrädare från en rad branscher i näringslivet samt vissa viktiga offentliga aktörer. Syftet är att aktivera olika beställargrupper, diskutera aktuella och närliggande problem med bristande enhetlighet och mer långsiktiga perspektiv på tjänste- och marknadsutveckling, samt hur beställare, expertorgan och standardiserings- organ kan samarbeta för att i tid lösa de problem som uppstår under utvecklingens gång. Det gäller att öka insikten om behoven, förutsättningarna och fördelarna för den egna verksamheten bland många av dem som logiskt sett borde vara beställare och användare av dessa produktionsstandarder. Särskilt viktigt är det för informationsstandardisering i de många verksamheter som kan bli viktiga tillväxtområden i samhället. 
 Kontakterna har skett från senhösten 2002, och har haft informell karaktär. De har om- fattat branscher som byggbranschen, skogsnäringen, försäkringsbranschen, vårdsektorn och transportsektorn samt kontakter inom kommunikationssektorn. Inom en första initiativgrupp finns en vilja att gå vidare med samtalen och inbjuda en bredare krets för att diskutera behov, möjliga resultat, samarbetsformer m.m. 
 Bland de frågor som diskuterats i dessa samtal finns frågan om hur engagemanget i de olika standardiseringsorganisationer som finns kan stärkas och hur processen från problemformulering till praktiskt användbara resultat kan förkortas och effektiviseras. 
 En särskild aspekt därvidlag är hur svenskt deltagande i det internationella arbete som sker inom Internetsfären kan ökas och bli mer systematiskt och resultatinriktat. 
 Därför har nära kontakt upprätthållits med SIS, TNC och den svenska representanten för samarbetet inom World Wide Web Consortium, W3C. Tyngdpunkten i arbetet ligger dock på att aktivera och finna samarbetsformer mellan beställarna. Det kan ge möj- ligheter att skapa det utrymme för planering, prioritering och beredning av standardise- ringsinsatser på informations- och tjänsteområdet som hittills saknats. 
 37 
  
 IT-kommissionens 
  initiativ visar på en möjlig framgångsväg. Det bör följas upp med kontakter på ledningsnivå med syfte att skapa mer formella överenskommelser. Ett alternativ kan vara att regeringen tillsätter en särskild förhandlingsman för att följa upp detta arbete och med uppgift att formulera ett handlingsprogram för samarbete kring dessa framtidsfrågor samt för ett branschgemensamt stöd för standardiseringsarbetet. 
 Standarder som skapar gläntor i informationsdjungeln 
 I sin första skrivelse till regeringen om den mjuka infrastrukturen (i mars 2001) upp- märksammade  
 IT-kommissionen 
  ett av de nya inslag i arbetet med informations- infrastrukturen. Det var en punktvis standardisering av beskrivningen av ett eller ett fåtal objekt, som sedan kunde utnyttjas för nya digitala tjänster av en bred krets av pro- ducenter. Exemplen hämtades från flera branscher och departementsområden. 
 Bland de exempel som då nämndes fanns standardisering bl.a. av 
  
 - 
  
 beskrivning av utbildningar på universitets- och högskolenivå 
  
 , där Högskoleverket för förhandlingar med universitet och högskolor om vissa gemensamma regler för hur in- formationen om utbildningar på lärosätenas egna hemsidor ska struktureras. Det har gett upphov till tjänsten Studera.nu som gör det möjligt att söka information om en viss typ av utbildningar över hela högskoleområdet. 
  
 - 
  
 beskrivning av lediga arbeten respektive sökandes kompetensprofiler  
  
 som letts av Arbetsmarknadsstyrelsen i samverkan med flera privata förmedlingsorganisationer. En praktisk tillämpning av den beskrivningsstandarden gör att en arbetssökande kan publi- cera sin annons på ett enda ställe, hos någon av de medverkande förmedlingsorgani- sationerna, men vara synlig för arbetsgivare hos alla förmedlare. Omvänt gäller att en annons för ett ledigt arbete kan publiceras på flera ställen i samma format. Det gemen- samma digitala formatet gör också att sådana annonser kan publiceras utan manuell omskrivning eller anpassning. 
  
 - 
  
 beskrivning av kalender- och evenemangsinformation 
  
 , t ex av  
  
 kultur-, 
  
  sport- eller konferensevenemang. Ett utvecklings- och standardiseringsarbete har skett under led- ning av Sveriges Rese- och Turistråd för hur ett evenemang beskrivs, med datum, plats, typ av evenemang och vissa detaljer, arrangör mm. Även här gör det gemensamma for- matet att annonser enkelt och utan manuell omskrivning eller anpassning kan placeras i olika kalendrar och evenemangslistor, samt att man kan söka i flera kalendrar eller listor samtidigt. 
  
 Dessa tre exempel har flera gemensamma drag: 
  
 - 
  
 de standardiserar en  
  
 beskrivning 
 , vilket i sig har släktskap med den enhetlighet som de nationella basregistren via sina format för registerposter och innehåll etablerat t ex ifråga om bilar och fastigheter 
  
 - 
  
 standarderna gör  
  
 information tolknings- och utbytbar  
 maskinellt mellan olika aktörer, både dem som levererar och dem som utnyttjar informationen 
  
 - 
  
 standarderna skapar en  
  
 marknadsplats 
  med transparens och konkurrensneutralitet mellan såväl stora som små aktörer, offentliga såväl som privata 
  
 - 
  
 sökmöjligheterna skapar en marknadsöverblick som inte varit möjlig förut 
  
 38 
  
 - 
  
 dessa sökmöjligheter kan ge stora informationsmängder som svar, vilket i sig kräver  
  
 intelligenta strukturerings- och analysverktyg 
  
 - 
  
 det skapar i sin tur en  
  
 efterfrågan  
 dels på utveckling av sådana verktyg som stimulerar både programvaruindustrin, dels på konsulttjänster för att göra och tolka olika typer av analyser 
 Arbetsmarknads- och evenemangsexemplen utnyttjar också internationella normer eller standarder för beskrivningar och tekniska format utvecklade i Internetsfären. 
 Sedan 2001 har arbetet fortsatt på dessa tre områden. Tjänsten Studera.nu har varit i drift en längre tid, vilket gett erfarenheter om dess möjligheter, begränsningar och vidareutvecklingsbehov. Parallellt har Skolverket, numera Skolutvecklingsverket, lett ett arbete i samverkan med flera andra utbildningsorgan för att utnyttja dessa erfaren- heter för att på motsvarande sätt beskriva utbildningar på andra nivåer i utbildnings- systemet och göra dem tillgängliga för studenter och andra intresserade. Ett första steg tas hösten 2003, då en ny tjänst, Fortbildningsnavet, öppnas i samarbete med Sveriges Lärarförbund. Samtidigt pågår ett mer långsiktigt arbete med att tillämpa beskrivnings- principerna och utforma rapporteringssystem på flera andra utbildningsområden. 
 På arbetsmarknadsområdet tillämpas den aktuella standarden redan av Arbetsmark- nadsverket för publicering av platsannonser, där ett tiotal större företag sedan februari 2003 automatiskt kan publicera sina lediga arbeten i Platsdatabanken. En bredare lanse- ring av denna deltjänst sker hösten 2003. Motsvarande automatiserade tjänst förbereds för sökande, i kontakt med flera fristående arbetsförmedlingsföretag. Standarden för kompetensbeskrivningar är då ett viktigt hjälpmedel. Den svenska utvecklingen har bidragit till att EU nu undersöker om standarden för plats- och sökandebeskrivningar, liksom för kompetensbeskrivningar, också kan bli europeiska standarder. Det öppnar för ökat digitalt samarbete på arbetsförmedlingsområdet. 
 Standarden för kalender och evenemangsinformation används ännu bara av ett fåtal turistorganisationer. Den tekniska utvecklingen har där tills vidare tagit andra vägar. Standardiseringsarbetet på turistområdet fortsätter dock på europeisk och internationell nivå. 
 Dessa exempel representerar en intressant utvecklingsväg som har relevans på flera områden. Så pågår exempelvis överläggningar på initiativ av Patent- och Registrerings- verket om en enhetlig utformning av räkenskapshandling, inklusive årsredovisningar, i en bred krets av intressenter inom den finansiella sektorn. Det innebär inte bara för- enklingar och rationaliseringar i hur årsredovisningar upprättas och publiceras. Det öppnar nya möjligheter att digitalt sammanställa, bearbeta och analysera resultat från många företag som underlag för branschprognoser, börsanalyser etc. Utgångspunkten är då internationella standardförslag som kan utvecklas och anpassas för svenskt bruk. 
 Att söka och granska möjligheterna att skapa flera sådana gläntor i informations- djungeln är därför en viktig del i ett framåtsyftande och infrastrukturellt tjänsteutvecklingsarbete. 
 39 
  
 IT-kommissionens 
  föreslag 
  
 N  
 Regeringen bör tydligare klargöra informationsresursansvaret särskilt för sektors- myndigheter, i den riktning som exemplen från regleringsbreven till socialstyrelsen m.fl. visar 
  
 N  
 Regeringen bör uppdra åt myndigheter att utarbeta översikter och utvecklings- planer för viktiga informationsresurser 
  
 N  
 Regeringen bör initiera ett handlingsprogram för informationsstandardisering och utse en förhandlingsman som utarbetar former för samverkan och finansiering av gemensamma insatser i kontakt med viktiga näringslivsbranscher 
  
 N  
 Möjligheterna till punktvisa informationsstandardisering bör uppmärksammas, och initiativ till att skapa informationsplattformar likt den Arbetsmarknadsverket bidragit till bör ges stöd både av statsmakterna och av näringslivets branschorgan 
 40 
 5. Praktikfall: Internet – handelsplats eller beslutsstöd för köpare? 
 Vad betyder Internet för handeln? 
 Ska Internet ses främst som en handelsplats, där säljare och köpare möts och gör upp om köp? Eller är Internet, med sin väldiga informationsmängd, ett verktyg för en köpare att få överblick över ett utbud, välja rätt vara, vare sig det är en känd vara eller en vara köparen inte tidigare känner till, rätt pris och köpa från rätt säljare? 
 Perspektiven är alternativa men utesluter naturligtvis inte varandra. Men beroende på vilket perspektiv man anlägger blir de resultat som ska uppnås och därmed kraven på information, tjänster och standarder, ganska olika. Med handelsplatsperspektivet kom- mer själva handelstransaktionerna och deras effektivitet i centrum. Med beslutsstöds- perspektivet är det vad man kan kalla rätt köp som är av störst intresse. 
 Begreppet elektronisk handel, eller  
 e-handel, 
  representerar i allt väsentligt det först- nämnda perspektivet. Begreppet har tappat något av sin magi de senaste åren men ger ändå det dominerande perspektivet på dagens utveckling. Det rör sig om flera relationer där nätet kan användas som handelsplats: mellan företag i deras kärnverksamheter, mellan företag vid sällanköp samt företag till konsumenter. 
 Ett par engelska förkortningar används ofta för att beteckna handel mellan företag, alltså  
 business-to-bussiness, 
  eller B2B, respektive konsumentinriktad handel,  
 business-to- 
  consumer, eller B2C. Båda begreppen är naturligtvis grova förenklingar som kan underindelas på många sätt. Det behövs dock inte här, med ett undantag. För den föl- jande diskussionen delar vi upp  
 B2B-begrepppet 
  i handel mellan företag i deras kärn- verksamheter, som ofta är rutiniserad och hårt rationaliserad, respektive handel utanför det området, här kallat sällanköp mellan företag. 
 Handelsplatsen Internet på gång men inte i full swing 
 För den förstnämnda relationen innebar Internet ett nytt tekniskt alternativ, eftersom många branscher redan prövat och etablerat datoriserad kommunikation för sina affärs- transaktioner. I flera fall byggde dessa rutiner tekniskt på den  
 FN-förvaltade 
  Cruz standarden samt på branschstandarder för beteckningar och beskrivningar av produkter och handelsdokument. Ett tidigt och väl utbyggt exempel på system för materialflöden och integration mellan olika affärsenheter finns inom bilindustrin, där den svenska gre- nen kallas Odette. De etablerade  
 Edifact-rutinerna 
  mellan företag har visat sig robusta och används fortfarande i stor utsträckning. 
 Internethandeln mellan företag har vunnit insteg främst för branscher som först på se- nare år gått in på den digitala handelsarenan respektive för sällanköp för alla typer av företag. Ett brett och intensivt utvecklings- och standardiseringsarbete pågår också in- ternationellt och nationellt kring affärsprocesser, transaktioner, dokument mm. I Sverige 
 41 
 är Gemenskapen för elektroniska affärer, GEA, en av de samarbetsorganisationer som driver på detta arbete och har kontakt med det internationella standardiseringsarbetet. 
 I den konsumentinriktade  
 e-handeln 
  har de stora internationella aktörerna, som bok- handeln Amazon.com, dominerat scenen, liksom de stora och optimistiska satsningar som senare inte motsvarat förväntningarna. Parallellt med detta har nischmarknader utvecklats, dels för digitala varor och tjänster, inklusive biljettbokning och  
 -köp, 
  dels för varor som är mer svåråtkomliga eller saknar breda distributionsnät, som exempelvis veteranbildelar, dels för företag som redan tidigare haft en stabil postorderverksamhet. 
 Tillväxten är respektingivande men ett egentligt genombrott låter vänta på sig. Försäljningen av dagligvaror på nätet har varit blygsam. Det finns flera skäl till den utvecklingen. Många pekar bl.a. på att betalningsrutinerna ännu inte blivit tillräcklig bra och säkra. Men kanske viktigare är att  
 e-handeln, 
  i likhet med postorderhandeln, inte ger kunden möjlighet att "klämma, känna och dofta". Distribution och annan logistik för varorna är också dyrbar och krävande. Därmed finns inte heller tillräckliga incitament och fördelar med näthandeln för kunder och köpare för att driva en expansion. 
 Kan Internet hjälpa oss att köpa rätt? 
 Där blir då det alternativa perspektivet – Internet som beslutstöd vid köp – mer intres- sant. Det innebär enkelt uttryckt att en rationell köpare ska kunna söka sig fram med stöd av informationen på nätet till rätt köp. Det är en process som konsumentvägle- dare beskrivit många gånger. Processen är viktig för en köpare oavsett om köpet sker på nätet eller i andra former. För handelns del ger varje exponering i en varukatalog också en reklamplats. Perspektivet Internet som beslutsstöd har alltså en bredare an- vändning än för bara  
 e-handel. 
  
 Utgångspunkten är de behov och krav som köparen har formulerat inledningsvis. Ut- ifrån dem kan sökandet gå via marknadsöversikter och motsvarande till att finna rätt typ/konstruktion/karaktär av produkter, där naturligtvis också själva kraven kan precise- ras eller förändras. När man valt typ av produkt gäller det att välja ut de mest intressanta enskilda varorna eller tjänsterna för att sedan fingranska och jämföra ett urval av dem mot de krav man vill ställa som köpare. För den analysen är det intressant att finna tester som täcker in just de produkter som granskningen gäller. Idealet är naturligtvis att varje produkt hade en unik beteckning. 
 Information om producenten är ibland viktig, t ex vid miljö- eller etikbedömningar, liksom av en tilltänkt säljare, och om på vilket sätt ett köp bäst kan ske i praktiken. Denna rationella sökprocess är i sig enkel att ta till sig, men mycket krävande vad gäller information. Den bör dessutom självfallet vara korrekt och pålitlig. 
 Men visionen om det rationella köpet med hjälp av nätet är inte helt orealistisk. Det finns redan punktvisa initiativ som visar att det finns ett stort intresse att söka fakta inför köpet och att det går att åstadkomma, om än inte alltid i den omfattning och med den kvalitet man skulle önska. Svenska tjänster, som  
 Williams  
 och  
 Cint.se,  
 ger för vissa varor och tjänster redan mycket av den vägledning som beskrivits ovan. Ett bilköp kan förberedas ganska grundligt med hjälp av de webbplatser som publicerar både 
 42 
 annonser från bilhandlare och privatpersoner men som också har länkar till tester, kal- kylmodeller och regelverk. 
 Nackdelarna med dessa och liknande tjänster är dels att de är begränsade till vissa varu- grupper (även om de som i bilfallet har stor volym), dels att de har produktinformation som inte är komplett eller kvalitetssäkrad. 
 Men även dessa problem kan vara åtgärdbara, även om det kan vara ett långsiktigt ar- bete. I det omfattande standardiseringsarbete som pågår, bl.a. i medverkan av GEA, ingår flera komponenter som lägger en grund för en mer systematiserad information även om varor och tjänster, liksom bl.a. om producenter och säljare. 
 Standardiserad information en god hjälp på traven 
 Det ramverk för standardisering, med den tekniska etiketten ebXML, som är grunden för detta arbete kan läsas ur båda de perspektiv vi redovisat här. Om vi väljer besluts- stödsperspektivets krav finner vi att det finns hjälpmedel, som standarder och verktyg, för flera av de uppgifter som ingår i det rationella köpet: 
  
 Uppgift 
  
 Hjälpmedel 
  
 Stöd att söka rätt typ av 
  
 Strukturerad varu/tjänstekod, 
  
 vara/tjänst 
  
 UNSPSC 
  
 Hitta de intressanta pro- 
  
 UNSPSC plus beskrivnings- 
  
 dukterna 
  
 koder som eOTD 
  
 Fingranska ett urval av de 
  
 Beskrivningskoder, prislistor, 
  
 intressanta 
  
 provresultat, märkning 
  
 Kolla producent/leverantör 
  
 Företagsinfo –  
 DUNS-kod, 
  
 företagsregister 
  
 Den strukturerade varu- och tjänstekoden UNSPSC (United Nations Standard Products and Services Code) förvaltas nu av  
 FN-organet 
  UNDP. Den är avsedd att kunna klassi- ficera i princip alla varor och tjänster. 
 Koden kan användas för att söka sig fram till relevanta varu- och tjänstetyper och har för närvarande fyra beskrivningsnivåer. På flera områden har branschorganisationer anpassat sina beskrivningssystem så att de anknyter till UNSPSCs indelning och ger en femte beskrivningsnivå. Koden har karaktär av  
 defacto-standard 
  och är i bruk sedan flera år. 
 Beskrivningskoden ECCMA Open Technical Directory, eOTD, är en strukturerad ord- bok för att beskriva egenskaper (attribut) för varor och tjänster, som material, färg och mått. Den innehåller f n mer än 26 000 sådana attribut. 
  
 DUNS-koden 
  (Digital Universal Number System) är avsedd att beskriva vad det produ- cerande eller säljande företaget sysslar med och var de är lokaliserade. Koden beskriver 
 43 
 om det t.ex. är en tillverkare, säljare, eller grossist av vissa varor. Dessa varor uttrycks med hjälp av  
 UNSPSC-koden. 
  
 UDDI är en katalogtjänst med uppgifter om företag och deras verksamhet. 
 Hur ser då  
 Internet-marknaden 
  ut från en köpares perspektiv om ett antal år, när dessa och andra, stödjande standarder utvecklats och tillämpas av flertalet leverantörer? 
 Då har varje deltagande detaljist eller butik sitt varusortiment i en katalog strukture- rad efter UNSPSC (eller en variant av den) sökbar på nätet. Sökning kan ske i flera, kanske alla sortimentkataloger samtidigt. På många områden har UNSPSC och an- knutna koder nått fram till unika beteckningar för enskilda produkter. Varor och tjänster är beskrivna med stöd av gemensamma kodsystem som eOTD. Säljare och även grossister och leverantörer finns i  
 UDDI-kataloger 
  och är där beskrivna enligt DUNS- principerna. Sökningar i de kataloger och varusortiment som följer dessa standarder och principer ska i princip kunna ske i vanligt (naturligt) språk. 
 Då kan en köpare, oavsett om det är en enskild konsument eller en inköpare av sällan- köpsvaror i ett företag eller en organisation, följa den sökprocess som skisserats ovan. 
 Standardiseringsprocessen behöver både knuff och drag 
 Men vägen till denna informationsnivå kommer inte vare sig att vara enkel, problemfri eller snabb. Även om den grundläggande  
 UNSPSC-koden 
  har fått betydande acceptans återstår en del för att den ska få en bred och stabil förankring. Den europeiska standar- diseringsorganisationen CEN har just inlett ett arbete för att jämföra, och om möjligt integrera, olika kodsystem som nu tillämpas på handelsområdet. 
 Den stora utmaningen är att få koder och principer accepterade av handelns aktörer och brett tillämpade i praktiken. Det kräver arbetsinsatser för utveckling/drift av de nya katalogsystemen på grossist- och detaljistnivå samt för den initiala registreringen och beskrivningen av varor och tjänster. Det senare kan förmodas främst ligga på produ- center och grossister, men måste kompletteras med uppgifter specifika för respektive detaljist. Det kan också finnas opposition mot att göra produktsortimenten offentliga, särskilt om det också innefattar priser. 
 Å andra sidan finns det fördelar för handelns aktörer i det skisserade systemet. Den digitala informationslogistiken mellan olika handelsled kan förenklas och rationaliseras med enhetliga informationsformat och beskrivningar. De utnyttjas också för olika affärsprocesser och redovisningar inom  
 ebXML-ramverket. 
  För marknadsansvariga blir det lättare att publicera digitala produktkataloger som är sökbara globalt, att finnas på digitala marknadsplatser och att följa försäljningen mer i detalj. 
 För stora inköpsorganisationer, både privata och offentliga, underlättar redan idag den strukturerade och enhetliga informationen flera arbetsmoment. Den ger dessutom bättre överblick över verksamheten. Den underlättar sökning på varugruppsnivå hos flera leve- rantörer samtidigt, jämförelser av produkter och anbud, samordning av inköp, framtagning av underlag för avtal och förhandling om köpevillkor samt analys över 
 44 
 inköp, kostnadsfördelning och utvärderingar. Flera inköpsorganisationer uppmanar nu sina leverantörer att gå över till de aktuella kodsystemen när de ger sina offerter. På sikt kan det bli ett obligatoriskt krav. 
 En lång utvecklingsprocess ger full utdelning då alla bitar fallit på plats. Men i många fall, som detta, ger den utdelning och vinster för både handeln och köparna stegvis. Rimligen är det så att varje utvecklingssteg måste motiveras med sitt eget bidrag till fördelarna för att aktörerna ska anse det värt att genomföra. Det fordrar analyser och förhandlingar mellan olika intressen, något som aktörerna måste vara förberedda och organiserade för. 
 Information om produkter kan öka konkurrens och tillväxt 
 Men det kan även behövas andra stimulanser och påtryckningar för att påskynda ut- vecklingen. Det finns några skäl för detta från ett mer övergripande och politiskt per- spektiv. Om den marknadsinformation bl.a. via digitala, sökbara sortimentkataloger som skisserats här kan förverkligas innebär det fördelar i flera avseenden: 
  
 - 
  
 konsumentpolitiskt 
 , genom att den ger köparen (konsument eller sällanköpare i före- tag) bättre överblick och valmöjligheter, liksom den öppnar för bredare och mer kvalificerade vägledningstjänster av typen Cannon 
  
 - 
  
 konkurrenspolitiskt 
 , genom att varor och tjänster från små och stora producen- ter/leverantörer/detaljister i princip är lika synliga för alla potentiella köpare 
  
 - 
  
 tillväxtpolitiskt,  
 genom att svensk affärsverksamhet snabbare och i bredare skala kan dra nytta av rationellare elektroniska strukturer och affärsprocesser samt tidigt kan utveckla och testa nya verktyg och programvaror för en internationell marknad 
  
 - 
  
 upphandlingspolitiskt 
 , genom att upphandlingar med bibehållen konkurrens i högre utsträckning skulle kunna ske på nätet, med enklare regelverk än dagens LOU 
 På sikt kan det också innebära fördelar  
 handelsstatistiskt 
 , om handelsstatistiken kan grundas på en modernare och mer systematisk kodning. 
 Därför bör insatser från regeringen övervägas för att säkra konsumenters och andra köparintressen insyn och rimliga inflytande över de utvecklings- och standardiserings- aktiviteter som nu pågår. Ett naturligt forum är Nordiska Ministerrådets arbetsgrupp för en nordisk strategi för  
 e-handel. 
  De konkurrenspolitiska aspekterna kan bevakas både i de politiska processerna, bl.a. i direktivarbetet på handelsområdet, och i kontakter med handelns företrädare. De tillväxtpolitiska aspekterna kan bevakas dels genom insatser som stimulerar en snabb utvecklingstakt inom svensk handel, dels genom att ge upp- märksamhet åt programvaruindustri m fl som kan dra fördel av en kvalificerad digital miljö för sin produktutveckling. 
 45 
  
 IT-kommissionens 
  föreslag 
  
 N  
 Regeringen bör utarbeta ett handlingsprogram för att utnyttja Internet som verktyg för ökad transparens och ökat konsumentinflytande i handeln samt som medel att främja ökad konkurrens 
  
 N  
 Regeringen bör uppmärksamma och uttala sitt stöd för de standardiseringsinsatser av information om varor och tjänster samt producenter och leverantörer som nu görs bl.a. på basis av  
 FN-koden 
  UNSPSC, ebXML m fl 
  
 N  
 Frågor om konsumentinflytande, små och medelstora aktörers konkurrensmöjlig- heter m.m. bör bevakas i det pågående  
 EU-arbetet 
  och i Nordiska rådets strategi för  
 e-handel 
  
 46 
 6. Strategier och organisation för modern tjänsteutveckling 
 Dagens tjänsteutveckling bryter ny mark 
  
 IT-kommissionen 
  har låtit granska olika exempel på aktuell och i olika hänseenden banbrytande tjänsteutveckling. 
  
 I rapporten  
 Bakom skärmen – hur elektroniska breddtjänster kommer till,  
 en konsult- rapport från Forum for Business Administration, står i första hand organisations- och samverkansfrågorna i centrum. Rapporten bygger på intervjuer med ett antal företrädare för offentliga och privata tjänsteproducenter. Tre typfall illustrerar de organisatoriska lösningar som idag är relevanta och praktiska i den digitala tjänsteproduktionen. Typ- fallen representerar dels en  
 internetportal  
 för redaktionell information (som i nästa steg byggs ut med interaktiva tjänster), en  
 interaktiv tjänst  
 (med automatisk datorbearbetning av kundernas data) och en  
 grunddatabas  
 (som olika aktörer kan förädla till tjänster). 
  
 Vårdguiden  
 produceras av Stockholms läns landsting. Den är avsedd att vara en samlad plattform för sjukvårdsinformation där tjänsterna i olika media skall stödja varandra och vara kopplade till varandra. I nuläget har tjänsten 55.000 besökare per månad och cirka 12.000 telefonsamtal via den telefontjänst som är kopplad till internetportalen. Genom portalen har man sparat 1 miljon telefonsamtal – målet är 2 miljoner. Genom de interaktiva tjänsterna räknar man med att spara cirka 3 min per ärende. 
 Utvecklingsprojektet låg under landstingsledningen, men i driftsskedet ligger tjänsten (internetportalen) nu på förvaltningskontoret. Tjänsten är organiserad på följande sätt: 
  
 Styrgrupp 
  
 Referensgrupp 
  
 5 politiker 
  
 5-6 
  förvaltnings- och bolagschefer 
  
 Sammanhållen organisation (se nedan) för informationsproduktion (redaktionellt arbete), tjänsteutveckling, teknikutveckling och  
 –förvaltning 
  samt införandestöd 
  
 Tjänst 
  
 Information 
  
 Teknik 
  
 De interaktiva tjänsterna (for- 
  
 Redaktion – 4 redaktörer, 1 
  
 1 förvaltare för teknikplat- 
  
 mulärbaserad ärendehan- 
  
 redaktionschef, några projekt- 
  
 tformen, 1 ansvarig för teknik- 
  
 tering) ligger på sakverksam- 
  
 ledare som driver utvecklings- 
  
 utvecklingen, 1 ansvarig för 
  
 heten. Finns ingen särskild 
  
 arbetet samt inhyrda frilans- 
  
 förvaltningsfrågor. Welch 6 per- 
  
 organisation för detta. 
  
 skribenter 
  
 soner för utveckling, förvalt- 
  
 Telefontjänst (för dem som 
  
 Särskilda kunskapare (jour- 
  
 ning och införandefrågor 
  
 inte kan nå informationen via 
  
 nalister) tar fram informa- 
  
 Ramavtal med extern  
 IT-leve- 
  
 Internet) 
  
 tionsinnehållet och sedan får 
  
 rantör 
  
 sakverksamheten kvalitets- 
  
 granska materialet 
  
 Inom vissa specialistområden 
  
 har man distribuerat produk- 
  
 47 
 tionen av texter ut till sakverk- samheten. 
 Marknadsföring av tjänsten genom tidskrift. 
 Fig. 3 Organisation för Vårdguiden 
  
 Det virtuella tullkontoret (DVT)  
 skall på sikt vara en basfunktion i tullverksamheten, som utvecklas mot processer och kompetenscentra, och betjäna alla verksamhets- områden. Det är ett utvecklingsprojekt som bygger på en grund av automatisk hantering av export- och importärenden. Ca 50% av ärendeflödet behandlas automatiskt. För ut- vecklingsarbetet har man haft en styrgrupp och ett informellt samarbete mellan tre av- delningar/enheter. Ju mer tjänsten har kommit i drift desto fler har knutIT:s till sam- arbetet och från och med nästa år kommer en regelrätt driftsorganisation att formeras. 
 I slutskedet av utvecklingsprojektet, som också är en förberedelse för reguljär drift, är det organiserat på följande sätt: 
 Styrgrupp 
 Informellt samarbete mellan tre avd/enheter (se nedan) 
 som tillsammans engagerar  
 20-30 
  personer exkl sakverksamhet och inhyrda konsulter 
  
 Tjänst 
  
 Information 
  
 Teknik 
  
 Utvecklingsteam (3 personer) 
  
 Informationssekretariat 
  
 IT-avdelning 
  (arkitekturenhet, 
  
 + referensgrupp 
  
 Tjänsteägare 
  
 webbteam) 
  
 Tjänste- och målgruppsägare 
  
 Programvaruleverantörer 
  
 Översättarteam 
  
 + referensgrupper till dessa 
  
 Kvalitetschef 
  
 Utbildare 
  
 Samverkansgrupper (före- 
  
 Uppdaterare (bl.a Bryssel) 
  
 tag/myndigh. 
  
 Fig. 4 Organisation för Det Virtuella Tullkontoret 
  
 Nationella Vägdatabasen (NVDB)  
 är en infrastrukturinvestering som på regeringens uppdrag utvecklas av Vägverket, i samarbete med lantmäteriverket, Kommunförbundet, skogsnäringen och en rad andra intressenter. I den samlas information om hela det svenska vägnätet, oavsett vem som äger vägarna. En av grundförutsättningarna är att bygga på befintliga källor och  
 ájour-hållning 
  vid källan. Det handlar om ca 400 källor. Systemet tillåter dataleverantörerna att uppdatera själva. Dataleverantörer är Vägverket, Lantmäteriverket, skogsnäringen och kommunerna. 
 48 
 NVDB är ett storskaligt samarbetsprojekt och organiseras i enlighet med detta: 
  
 Huvudman 
  
 NVDB-råd 
  
 (Vägverket) 
  
 (Vägverket, Lantmäteriverket, 
  
 Kommunförbundet, Skogsindustrierna) 
  
 Arbetsgrupp: Vägverket  
 (10-12 
  personer) 
  
 Tjänst 
  
 Information 
  
 Teknik 
  
 7 vidareförädlare 
  
 Kontaktpersoner gentemot 
  
 Utvecklare: Vägverket (10 
  
 kommunerna: Vägverkets 
  
 personer) 
  
 regionkontor  
 (10-15 
  personer) 
  
 Programvaruleverantörer 
  
 Dataleverantörer: Vägverket, 
  
 Lantmäteriverket, tre ekono- 
  
 miska föreningar (skogsföre- 
  
 tag i tre regioner), kommuner 
  
 (30-40 
  avtal) 
  
 Produktionscentral: 
  
 Lantmäteriverket (5 personer) 
  
 Fig. 5 Organisation för Nationella Vägdatabasen 
  
 Intervjuer med företrädare för de tre tjänstexemplen och med andra tjänsteproducenter pekar på vad som anses vara kritiska faktorer. Gemensamt för samtliga intervjuade är att de betonar att personalens attityder är kritiska för att få till stånd digitala tjänster. 
 Medarbetarna är vana att betrakta information ur ett internt perspektiv, d.v.s. till gagn för dem själva i deras yrkesutövning. De intervjuade poängterar att breddtjänster inte i första hand handlar om att göra information tillgänglig digitalt, utan om att digitalisera delar av eller hela verksamheten. 
 Enligt de intervjuade är en positiv kultur och attityd till nya tjänster en viktig fram- gångsfaktor, och att ha tillgång till medarbetare som kan kläcka goda idéer och bra tjänster. Man måste utveckla den personal man har att kunna göra tankevändor för att se verksamheten i nytt ljus, eller helt enkelt kompetensväxla. - Det svåraste har varit bredden. Man måste ha öronen med sig hela tiden och hinna med och förstå vad alla håller på med. Kunna vara kreativ, hitta nya sätt. Man måste vara luttrad. En kritisk faktor blir därmed att involvera medarbetare som kan verksamheten, dess språk, kultur och aktörer. - Att göra tjänsterna är inte så svårt utan att få dem förankrade i organisa- tionen. De intervjuade framhåller vikten av en transparent process kring utvecklingen av tjänsterna och att man lägger sig vinn om en dialog för att få in synpunkter. 
 Detta kan enligt konsulterna uppfattas som ett viktigt paradigmskifte när det gäller syfte och metoder/modeller för att tillgängliggöra  
 IT-baserad 
  information. 
 De intervjuade framhåller vikten av att hålla sig till de standarder som finns, och att anpassa sig till, eller driva den internationella utvecklingen, men att tillgången till stan- 
 49 
 darder ännu är ojämn och att standarder på områden som bör kunna kopplas samman inte är harmonierade. 
 En viktig del i processen rör hur man säkrar den kompetens som krävs för utveckling och drift av breddtjänster. Som nämnts utgör arbete med varierande och skiftande ar- betsgrupper en viktig del i organisationen och processen för utveckling och drift av breddtjänster. En viktig del i detta arbetssätt handlar om hur man strategiskt hanterar de komplexa kompetensbehov som arbetet med breddtjänsten för med sig. Andra sätt att hantera kompetensbehov handlar om satsningar på kompetensvidgning, alternativt – rekrytering. 
 De tre typfall som redovisas i konsultrapporten gäller storskaliga tjänster, där en ny organisation  
 måste  
 upprättas för att klara de nya uppgifterna. Där tydliggörs de möjlig- heter och problem som måste hanteras. I många organisationer har utvecklingsarbetet och de nya tjänsterna ännu inte nått en sådan skala att organisations- och ansvars- frågorna kommit på dagordningen. Det kan dock i vissa fall ske mycket snart, vilket gör att de erfarenheter som redovisas i rapporten kan tjäna som stöd i ett förändringsarbete. 
 Grundstenar i en modern utvecklingsstrategi 
 RRV sammanfattar i sin rapport  
 IT i verksamhetsutvecklingen  
 (2002:30) ett antal bas- krav för förnyelsen av den  
 IT-baserade 
  verksamhetsutvecklingen i tre huvudpunkter: 
 Myndigheten ska ha 
  
 - 
  
 en verksamhets- och utvecklingsstrategi för både verksamhetsprocesser och  
  
 IT-ut- 
  veckling 
  
 - 
  
 en beskrivning av sin verksamhetsarkitektur, som innefattar en processtruktur, en in- formationsstruktur, en systemstruktur, en (teknisk)  
  
 IT-infrastruktur 
  samt en beskrivning av myndighetens investeringsprocesser 
  
 - 
  
 en extern granskning av stora eller på annat sätt strategiska verksamhetsutvecklings- projekt 
  
 Dessutom anser RRV att förutsättningarna för investering i myndighetsöverskridande verksamhetsprocesser behöver förbättras. 
 Dessa krav ligger väl i linje med den vision för tjänsteutveckling som  
 IT-kommissionen 
  redovisat. Men en första utgångspunkt måste dock vara att förändra och bredda inne- hållet i själva det  
 IT-relaterade 
  utvecklingsarbetet. Det handlar då om att kunna använda och samordna olika förändrings- och utvecklingsstrategier. Figuren nedan visar på några viktiga strategiska infallsvinklar. 
 50 
  
 Top down 
  
 Bottom up 
  
 Samordning via 
  
 Process/ärendevisa 
  
 grundregister 
  
 Långsiktig 
  
 ansatser 
  
 Adams 
  
 uppbyggnads- 
  
 Organisations- och 
  
 planer/strategier 
  
 strategi 
  
 verksamhetsvisa 
  
 Digitala miljöer 
  
 strategier 
  
 Digitala arenor, 
  
 (e-handel, 
 e-hälsa) 
  
 som en transparent 
  
 Nationella resurser för 
  
 arbetsmarknad 
  
 metadata/standarder/terminologi 
  
 Figur 6: Strategier och infrastrukturer för den digitala tjänsteutveckling 
 En strategi för  
 IT-politik 
  och tjänsteutveckling 
  
 IT-kommissionens 
  recept för det framtida utvecklingsarbetet består av sex komponen- ter. 
  
 1. 
  
 Principer för målgruppsinriktad tjänsteutveckling med stöd av infrastruktur i tre lager Det traditionella applikationsinriktade systemarbetet ersätts av en dubbel utvecklings- strategi: med projekt för att bygga upp en gemensam infrastruktur inte bara för tekniken utan också gemensamma informationsresurser och grundläggande tjänster, kompletterad med utvecklingsprojekt för målgruppsspecifika tjänster. Grundprincipen ska vara att bättre balansera processutveckling och strukturutveckling mot varandra. Det ska göras genom att höja nivån på den gemensamma infrastrukturen så att de målinriktade tjäns- teprojekten kan byggas upp av gemensamma plattformsmoduler och bara komplettera med det som fattas för att nå det önskade resultatet. 
  
 2. 
  
 En utvecklingsstrategi som knyter samman  
  
 IT-utvecklingen 
  med verksamhetsstrate- gin. Det innebär en tredelad men samordnad strategi: alltså en  
 teknikstrategi 
 , en  
 infor- mationsresursstrategi  
 samt en  
 tjänste- och servicestrategi 
 . 
  
 IT-kommissionen 
  har tidigare pekat på behovet av att regeringskansliet skapar en intern samlad beredningsprocess för investeringar på de områden som behandlas ovan. Den principen kan också överföras till policy och strategi på  
 myndighets-, 
  företags- och branschnivå. 
 Varje delstrategi ska innehålla specifika  
 mål  
 för delområdet, en  
 infrastrukturdel 
 , som omfattar allt från standarder till investeringar,  
 planeringsmekanismer 
 ,  
 budgetutrymme 
 ,  
 personresurser  
 och  
 organisation, kompetensutveckling  
 samt  
 kvalitetskrav  
 och  
 uppfölj- ningsåtgärder. 
  
 3. Statuskartor med översikt över verksamhet och  
 IT-resurser 
  
 51 
 Det innebär aktuella faktaunderlag om verksamhetsprocesser, informationsresurser, systemstrukturer, grundtjänster och förmedlingskanaler m.m. 
 4. Organisation för det bredare utvecklingsområdet 
 Organisationen för arbetet behöver också breddas, och utöver den traditionella tekniska funktionen (dagens  
 IT-enheter) 
  också innefatta en organisationsdel med ansvar för myndighetens/företagets informationsresurser samt en ny del av befintliga marknads- eller serviceansvariga med ansvar för digital tjänsteutveckling. 
 5. Kompetensbreddning och kompetenslyft 
 En långsiktig strategi för att bredda och höja kompetensen för  
 IT-relaterad 
  utveckling samt förvaltning och användning av digitala tjänster och informationsresurser. 
 6. Finansiering och resursadministration 
 Strategi och principer för finansiering av långsiktiga investeringar, för samfinansiering av organisationsövergripande investeringar samt för avgiftssättning, finansiering av löpande driftskostnader mm. 
 Organisation av modern, nyttoinriktad tjänsteutveckling 
 Utifrån den bredare utvecklingsstrategin har  
 IT-kommissionen 
  skisserat en princip- lösning. Denna bredare organisation kan representeras av tre ansvarsområden: för IT- teknik, ledd av dagens  
  
 IT-chef 
 , 
  för information, ledd av vad som kanske kan kallas  
 in- formationsresurschef  
 samt för tjänster, ledd av en  
 tjänste 
 - elle 
 r servicechef 
 , ny för vissa organisationer, i andra kanske dagens marknadschef med bredare uppgifter. Alla tre har utvecklings- och driftsansvar, med tjänste- eller servicechefen som beställare gent- emot de två övriga. 
 Principlösningen är, med lämpliga anpassningar, relevant på flera nivåer: 
  
 - 
  
 i myndigheter, kommuner och företag 
  
 - 
  
 i branschorganisationer och samarbetsorgan 
  
 - 
  
 på regeringsnivå 
  
 Syftet är att förena fokus på användarkrav och verksamhetsnytta med krav på ett syste- matiskt och resurssnålt infrastrukturbygge. Det sker på myndighets- eller företagsnivå genom att identifiera tre ledningsfunktioner, som både innehåller nya element och en anpassning av befintlig organisation. 
 52 
  
 Ansvarig för 
  
 Ansvarig för 
  
 tjänster och 
  
 teknik, 
  
 service, 
  
 t ex 
  
 beställare för 
  
 nuvarande 
  
 verksamheten 
  
 IT-chefen 
  
 Ansvarig för informationsresurser 
 Figur 7 Tjänsteutvecklingens nya treenighet 
 På organisationsnivå kan de ansvariga ha följande mandat. 
 - Ansvarig för den tekniska  
 IT-miljön 
  och dess utveckling 
 Grunden är det mandat som en  
 IT-chef 
  idag normalt har. Det innefattar ledningsansvar för utveckling av den datortekniska och kommunikationsmässiga plattformen, liksom ansvar för drift och underhåll av den egna plattformen. Det innehåller också medverkan i sakorienterade utvecklingsprojekt, internt och externt, i samarbete med företrädare för olika verksamhetsgrenar och specialistfunktioner. Det innehåller slutligen stöd och in- ternutbildning för att öka den tekniska kompetensen i den övriga organisationen. 
 - Ansvarig för den informationsmässiga miljön och dess utveckling 
 Mandatet är att vara sammanhållande för egen förvaltning och utveckling av informa- tionsresurser i form av databaser, register m.m. för planering och strategier för vidare- utveckling, nyinvesteringar och eventuella avvecklingar, för integrerings- och standar- diseringsinitiativ internt och externt samt för stöd till en kompetent förvaltningsorgani- sation för de informationskällor och  
 –tjänster 
  som finns i organisationen. Därtill kom- mer att stödja och samordna kontakter kring informationsutbyte med externa sam- arbetsparter och intressenter. 
 - Ansvarig för tjänste- och servicemiljön och dess utveckling 
 Mandatet innehåller delar av vad som i företag kan ligga under en marknadschef och avse utbud och profil på de externa tjänsterna, utveckling av nya tjänster, distributions- frågor mm. Här gäller det, med betoning på de digitala tjänsterna, att vara samman- hållande och ha ett ledningsansvar för utveckling av nya och anpassning av befintliga tjänster, skapa en bra tjänsteprofil gentemot kunder och allmänhet samt en verksam- hetsekonomisk struktur för drift och förvaltning av tjänsterna. Här ingår också att sam- ordna kontakter kring integration av tjänster eller annat tjänstesamarbete med externa samarbetsparter och intressenter, liksom kring tjänster som används internt. 
 53 
 Dessa ansvarsuppgifter innebär samverkan och vissa samordningsuppgifter gentemot dem i en verksamhet som redan har ansvarsuppgifter t ex för lokal teknik, för verksam- hetsregister eller för tjänster i en förvaltningsgren eller gentemot vissa målgrupper. På det  
 IT-tekniska 
  området finns redan en ofta ganska stark samordningstradition, som inte vuxit fram utan konflikter och viss vånda. Motsvarande logistiska samordningsuppgifter behöver lösas på informations- och tjänsteområdet om en digital produktions- och tjänstemiljö ska kunna fungera. 
 Jämfört med dagens ansvarsfördelning och organisationsformer på myndighets- eller företagsnivå innebär den skisserade principlösningen flera förändringar och förskjut- ningar av ansvar och uppgifter. För den ansvarige för den  
 tekniska miljön  
 kan vissa uppgifter lyftas av eller minska i betydelse jämfört med en traditionell  
 IT-enhet, 
  exem- pelvis ansvar för informationskällor och informationsanalyser samt helhetsansvar för utvecklingsprojekt på tjänsteområdet. Ansvaret för att bidra till internutbildning i teknikrelaterade frågor kan bli allt viktigare i takt med att de digitala miljöerna växer. 
 Den ansvarige för  
 informations(resurs)miljön  
 bör ta över en stor del av de uppgifter för databasinnehåll, informationsanalys och informationsstandarder som hittills skötts av  
 IT-enheten 
  (inte sällan därför att verksamhetsansvariga inte stigit fram och tagit sin del av ansvaret). Sedan akuta krav på informationsutveckling tagits om hand gäller det att dra upp riktlinjerna för ett mer systematiskt planerings- och utvecklingsarbete och att etablera en organisation som både kan driva utveckling och förvalta de informations- resurser som behövs för verksamheten. Det är också viktigt att klara ut avgränsning, inriktning och samverkan mellan den informatörsverksamhet och hantering av infor- mationsresurser som är produktionsfaktorer i själva verksamheten. Informations- ansvaret behandlas utförligare i ett senare avsnitt. 
 Den ansvarige för  
 tjänste-  
 och  
 servicemiljön  
 behöver skapa en bättre överblick över det aktuella tjänsteutbudet och över pågående utvecklingsarbete. Där är det särskilt viktigt att se hur väl tjänsteprofil och den aktuella strukturen för tjänsteförmedling ser ut och hur väl den fungerar. Uppgiften att knyta samman  
 IT-relaterad 
  utveckling med tjänste- utvecklingen kan lösas både genom en samlad strategi och genom ett projektledaransvar för tjänsteutvecklingsprojekten. Ett ledningsansvar för tjänsterna bör rimligen utövas i samverkan med de närmast berörda verksamhetsansvariga. Ur strategin och från de enskilda projekten kommer krav att kunna formuleras på infrastrukturen, bl.a. på informations- respektive teknikplattformarna, och på teknik- och informationslösningar i övrigt. Frågor om tjänstedesign och användbarhet är redan nu avgörande för tjänsternas effektivitet i bred bemärkelse. Det ställer krav på utvärderings- och uppföljningsrutiner och på utvecklingsformer som medger ett aktivt användarinflytande. 
 Med den principlösning som skisserats ovan skapas en bättre balans över hela utveck- lingsprocessen. Den ger en tydligare roll för informations- och tjänstearbetet och ger dem en stabilare organisatorisk och finansiell bas. Det stödjer i sin tur ett mer systema- tiskt och långsiktigt arbete, inklusive att bygga upp och bibehålla en hög kompetensnivå för dessa uppgifter. Eftersom visst ansvar och konkreta arbetsuppgifter inom respektive område ofta redan ligger ute på olika organisatoriska nivåer handlar det normalt inte om 
 54 
 att kraftigt expandera en organisation utan snarare om att länka samman, samträna och komplettera befintliga resurser. 
 Utvecklingen av digitala informationsresurser är en av de frågor som behöver ges orga- nisatorisk stadga och styrka. Hur det kan ske har diskuterats i olika sammanhang. Det kanske mest utvecklade och praktiskt prövade exemplet på detta är den amerikanska funktionen Chief Information Officer som införts i den federala förvaltningen och även återfinns i många större företag och koncerner. 
 Chief Information Officer – en amerikansk förebild? 
 Charles och Sharp lade fram ett lagförslag som bl.a. framhöll att en ny samordnande funktion för informationsresurser, benämnd Chief Information Officer, CIO, var nödvändig för att ge styrning och kontroll inom IT- och informationssystem- området. 
 Lagen, Information Technology Management Reform Act, vanligen kallad Carey, antogs 1996. Den knöt bl.a. an till den befintliga lagen Paperwork Reduction Act från 1995. Den lagen gav Office of Management and Budget, OMB, i uppgift att utveckla och samordna införandet av informationsförvaltningsprinciper, standarder och riktlinjer i den federala förvaltningen, tillsammans med uppgiften att främja  
 IT-användning, 
  standarder mm. 
 Lagen föreskriver bl.a. att varje federal myndighet ska inrätta en funktion (office) för en CIO, och att CIO ska ansvara för och leda förvaltningen av myndighetens IT- och in- formationsresurser. Genom ett presidentbeslut skapades också ett federalt  
 CIO-råd 
  som forum för  
 IT-frågor. 
  Senare lagstiftning och förordningar har vidareutvecklat ansvarig- heten för informationsresurserna, exempelvis med cirkulär från OMB som formulerar mål för den federala hanteringen av sina resurser. 
 I näringslivet skedde en motsvarande förändring, så att många större företag inrättade  
 CIO-funktioner, 
  inte sällan på direktionsnivå (vice president). 
  
 I konsultrapporten  
 Svenska myndigheters utveckling av sina strategiska informationsresurser 
 , utarbetad av Metamatrix AB med stöd från medlemmar i nätverket SIRNET, har den amerikanska modellen och erfarenheterna översatts till svenska förhållanden. Det sker med stöd av den ingående och konkreta argumenteringen för en god informationshantering som utgör rapportens huvudbudskap. 
  
 Huvudpunkterna i förslagen är följande: 
  
 -  
 Ett nationellt ansvar för informationshantering 
 Frågor som berör informationshanteringen inom statlig och kommunal förvaltning be- höver betraktas ur ett sammanhållet perspektiv. Därför föreslås en ledningsstruktur som innefattar departement, myndigheter, kommuner och landsting. 
 55 
 Regeringskansliet bör inrätta en funktion med ansvar för den successiva anpassningen till det framtida informationssamhället, introduktionen av den mjuka infrastrukturen, utveckling av nationella förmågor och funktioner, samordning av rättsliga, säkerhets- mässiga, och resursmässiga frågor samt ledning och styrning av information, tjänster och stödjande IS/IT. Vidare bör ett samordningskansli inrättas som svarar för departe- mentens arbete med att bereda och driva de politiska frågorna. I rapporten redovisas flera av de uppgifter som denna ledningsstruktur bör ansvara för. 
  
 -  
 Ett nationellt råd 
 Den som är nationellt ansvarig för hanteringen av samhällets grundläggande informa- tionsresurser bör bilda ett nationellt råd. Varje myndighet, kommun och landsting med en motsvarande funktion i sin organisation, bör ingå i detta råd. Syftet med rådet bör vara att bereda, undersöka, utreda, inventera, lösa, belysa, förankra, bedöma, planera, prioritera, utarbeta, föreslå, rekommendera och lämna råd för de problem och nya möj- ligheter som representanterna från myndigheter, kommuner och landsting tar upp. 
  
 -  
 Ansvarig på myndighetsnivå 
 På samma sätt som varje myndighet har en jurist, en ekonomiansvarig, säkerhetsansva- rig o.s.v. så bör det också finnas någon som är ansvarig för frågor runt hanteringen av myndighetens strategiska informationsresurser. De flesta myndigheter, kommuner och landsting har redan funktioner eller befattningshavare som helt eller delvis utför det arbete som här efterfrågas. För dessa myndigheter, kommuner och landsting är anpass- ningen marginell. Andra behöver inrätta en sådan ansvarighetsfunktion. 
  
 IT-kommissionens 
  förslag 
  
 N  
 Regeringen bör främja strategier för tjänsteutveckling i ett verksamhetsperspektiv, med de komponenter som RRV och  
 IT-kommissionen 
  föreslår, samt stimulera en modernisering av utvecklingsorganisationen i myndigheter och andra organisationer. 
  
 N  
 En interdepartemental beredningsprocess för gemensamma utvecklings- och investeringsfrågor bör inrättas i Regeringskansliet. 
  
 N  
 Regeringen bör pröva att utnyttja delar av de amerikanska erfarenheterna för att särskilt stärka en utvecklingsinriktad organisation vad gäller informationsresurser. 
 56 
 7. Tjänsteutvecklingsprocess ersätter systemutveckling? 
 Traditionell systemsyn och utvecklingsmetodik vid vägs ände? 
 Den systemsyn och de utvecklingsansatser vi idag normalt förknippar med  
 IT-utveck- 
  ling etablerades redan under  
 1960-talet, 
  både i förvaltning och i näringsliv. Den har sedan utvecklats och anpassats till nya förutsättningar, framför allt de enorma dator- och kommunikationstekniska framsteg som gjorts sedan dess. Men samtidigt kvarstår ett antal av de svagheter som framträdde tydligt, och kanske också befästes, i det tidiga skede då datamaskinen både var ett innovativt arbetsredskap och en obarmhärtig be- gränsning för vad som kunde åstadkommas. 
 Kvarstående svagheter från denna era äventyrar resultat och nyttoavkastning på de allt större  
 IT-relaterade 
  investeringarna även idag. De är också ett allvarligt hinder för den digitala tjänsteutveckling som beskrivits i tidigare avsnitt. Redan det är starka skäl att granska och bearbeta dem. Men idag finns också betydligt mer praktiska och konstruk- tiva alternativa synsätt och metodologiska ansatser att använda. 
 Förenklat kan arvet från  
 1960-talet 
  sammanfattas i följande punkter: 
  
 Teknikcentrering.  
 I det tidiga skedet var själva datatekniken, från datorn till skrivare m.m. en flaskhals som man på olika sätt måste utnyttja maximalt. Den information som skulle användas komprimerades hårt. Ibland skedde det fram till, och ibland över, grän- sen till informationsmisshandel. På samma sätt blev de besked och dokument som kom ut utformade på det sätt tekniken medgav, inte primärt efter användarnas önskemål. Att bevaka nya modeller med allt högre kapacitet på marknaden var en viktig uppgift i för- nyelsearbetet. 
  
 Problemformulering i tekniska termer.  
 I den tidiga fasen av  
 IT-utvecklingen 
  blev det följaktligen också naturligt att formulera problem så att de korresponderade med vad tekniken kunde, eller ansågs kunna, lösa. Denna fokusering på de tekniska aspekterna har bestått. 
  
 System från ax till limpa.  
 Av närmast tvingande skäl måste systemen utvecklas från ax till limpa, d.v.s. vara helt självförsörjande med teknik och information. Problem- lösningar kunde väljas efter vad som fungerade för just det aktuella systemet, nästan helt oberoende av omgivningen. Systemen framstod ofta som monoliter i den verksam- het de skulle betjäna. 
  
 Specialisten sköter utvecklingen.  
 Det var lika naturligt att utvecklingsarbetet kom att ligga i händerna på dem som kunde utnyttja teknikens möjligheter bäst. Rollerna och relationerna till övriga grupper i en verksamhet etablerades snabbt. Det medförde ofta att också  
 icke-tekniska 
  frågor lades på dataspecialisterna, som t ex informationsstruktu- rering och formalisering. 
 57 
  
 Inflexibilitet inför användarkrav.  
 Både de första generationerna av system, vanligen med en dator för varje större system, och de senare, avskärmade stordatormiljöerna, var svårhanterliga och allt mer komplexa, vilket gjorde det besvärligt att åtgärda nya krav från användarna. Förändringsförslag fick köa och hanteras i den takt och ordning drifts- organisationen tillät. 
  
 Bristande kommunikation  
 Tidigt konstaterades också svårigheterna att kommunicera över  
 kompetens-, 
  roll- och verksamhetsgränser, något som ofta förstärktes av ålders- gränserna mellan de unga teknikkunniga och deras äldre verksamhetskollegor. 
 Bristande affärs- och verksamhetsanknytning.  
 Resultatet av dessa begränsande faktorer blev en bristande koppling mellan  
  
 IT-utvecklingen 
  
  och den normala verksamhetsplane- ringen och  
  
 –utvecklingen. 
  
 De här förhållandena befästes i allt väsentligt under 1970- och  
 80-talen. 
  Det skapade en tradition och invanda arbetssätt m.m. som är svåra att förändra. Under  
 1990-talet 
  har den långvariga kritiken mot dem börjat ge resultat. En nyorientering har påbörjats. Del- vis kommer den inifrån  
 IT-funktionen 
  själv, delvis är den ett resultat av att besluts- fattare och användare fått ökad kompetens, kan dra fördel av mer lättanvänd teknik och därmed ökar sitt inflytande. Men besvärande många av rubrikerna ovan är ännu aktuella. 
 Problemformuleringarna har ännu ofta en teknisk grundprofil som kan leda fel. Vaksamheten och förmågan att parera sådana tendenser har ökat påtagligt. En gammal fras – en teknik som söker en lösning – har dock fortfarande viss relevans. Under den första Internetyran var det ofta viktigare att finnas på nätet med en hemsida än att den skulle uppnå konkreta resultat. Samma fara ligger också inbyggd i  
 24-timmarssatsning- 
  arna, om detta att en tjänst kan levereras på nätet blir styrande för medelstilldelningen i ett trängt budgetläge istället för om den är viktig och svarar mot användarnas krav (om på nätet eller ej). 
 Teknikbetoningen finns ofta redan i själva  
 IT-strategierna. 
  De ger vanligen stort ut- rymme åt utvecklingen av teknisk infrastruktur och stödfunktioner, men innehåller mindre av långsiktiga strategier för informationsresurser och tjänsteutveckling. Sam- tidigt saknas, som framgått ovan, de senare strategierna ofta också i verksamhetsplane- ringen. 
 Många organisationer, både i näringslivet och i den offentliga sektorn brottas fort- farande med de s.k. stuprörssystemen från tidigare decennier. Det är just fristående från  
 ax-till-limpa-system 
  avsedda för vissa specifika uppgifter, system som bara med stora svårigheter kan samverka sinsemellan. Samtidigt utökas beståndet med nya sådana sy- stem, nu under beteckningen applikationer, inte minst i kommunsektorn. Det är ärende- och administrationssystem för att administrera barnomsorg, äldreomsorg och tekniska tjänster eller för skoladministration. De är bredare, modernare och mer lätt- använda än sina föregångare, men är utformade av leverantören enligt principen från  
 ax-till-limpa 
  och har även i sin moderna form svårt att samverka med andra system. 
 58 
 Idag ligger dock problemen i att informationen i respektive register inte är utbytbar mellan systemen, snarare än i tekniska olikheter. 
 Specialist- och konsultberoendet är stort i  
 IT-sektorn 
  även idag. Det finns också klara brister i anknytningen till verksamhetsansvariga och till användarna.  
 IT-kommissionens 
  kontakter kring frågor om tjänstedesign visar på de problem som finns kvar när det gäller användarorientering och samverkan för effektiv tjänsteutformning. 
 Samtidigt som flera av de traditionella problemen kvarstår sker dock viktiga föränd- ringar. RRV pekar i sin studie av  
 IT i verksamhetsutvecklingen  
 (2002:30) på viktiga goda exempel: 
  
 - 
  
 konsekvent användning av verksamhetsstrategin för att få fram investeringsförslag, utvärdering av investeringarna mot strategin och förstudieprojekt som beredningsform för utvecklingsförslag (Lantmäteriet), 
  
 - 
  
 systematiska genomgångar av produktionsprocesserna för att finna förbättringsmöjlig- heter (SCB), 
  
 - 
  
 experiment för att analysera en  
  
 IT-investerings 
  realism och effektivitet (Vägverket), - framtidslaboratorium där ledning och användare kan se praktiska exempel på  
 IT-lös- 
  ningar (Arbetsmarknadsverket). 
 RRV betonar samtidigt att insatser för att utveckla  
 IT-stödet 
  kommer att halta om de inte avvägs mot andra systematiska och återkommande utvecklingsinsatser riktade mot verksamhets- och styrningsprocesser. 
  
 IT-kommissionen 
  gör, liksom RRV, bedömningen att formerna för  
 IT-utvecklingen 
  måste förändras om ambitionerna bl.a. bakom  
 24-timmarsinitiativet 
  ska kunna förverk- ligas. 
 Mer realistisk resultat- och nyttoredovisning och  
 -säkring 
  
 Statskontoret pekar på bristen på kalkyler och lönsamhetsbedömningar, och aviserar initiativ för att ta fram vägledningar och modeller för detta i samverkan med myndig- heterna. Det är något som  
 IT-kommissionen 
  välkomnar. 
 Men problemen ligger kanske redan på en mer grundläggande och mindre teknisk nivå. Det finns en bristande realism i analys, planering och genomförande av utvecklings- projekt och investeringar som leder till att en inte obetydlig andel av påbörjade  
 IT-pro- 
  jekt aldrig slutförs och att många av de projekt som genomförs blir försenade, överskri- der budget och har svårt att redovisa de resultat som ställts i utsikt. 
 RRV har i ett antal studier granskat  
 IT-projekt 
  och IT:s roll i verksamhetsutvecklingen. De visar att utvecklingsprojekten har påtagliga problem, och bekräftar också att den tradition som skisserats här fortfarande består, inte minst klyftan mellan verksamhets- planer och  
 IT-utvecklingen. 
  
 Två större studier av drygt 230 projekt vardera gjordes i slutet av  
 90-talet 
  (RRV 1999:16 respektive 1999:38). De granskade projekten redovisade utvecklingskostnader på drygt 2 miljarder kr per år, enligt RRV sannolikt en betydande underskattning. 
 59 
 Konsultandelen av kostnaderna ligger i storleksordningen 20 %. Drygt hälften av pro- jekten gällde ersättningar för befintliga system. Merparten av de granskade projekten hade haft problem med att hålla tidplaner och budget. Medan investeringar i den tek- niska plattformen låg väl till i dessa avseenden var projekt inriktade på sakverk- samheten var överrepresenterade bland projekten med stora problem. Det gällde även projekt som ersätter tidigare system. 
 RRV konstaterar att bristerna i strategier för verksamhetsutveckling skapar problem i arbetet med att bereda förslagen till beslut om  
 IT-investeringar. 
  () beslutsunderlagen har brister när det gäller beskrivning av förslagens förväntade effekter och risker under genomförandet. En  
 IT-investering 
  i sig åstadkommer sällan de effekter som eftersträvas för verksamheten. Det kan därutöver behövas t ex förändrade arbetssätt, personalut- veckling och organisationsförändringar. 
  
 IT-kommissionens 
  slutsats av RRV:s studier och av tidigare liknande svenska och internationella studier är att det ytterst handlar om vilken bild beslutsfattare och projekt- ansvariga har av den förändringsprocess som genomförs samt dess omgivning. 
 Det saknas helt enkelt en realistisk och logiskt hållbar utvecklingsteori som passar för det utvecklingsskede vi idag står inför. En teori som beskriver de mekanismer som gör att ett projekt eller ett utvecklingsprogram kan ge de eftersträvansvärda och viktiga effekter som beskrivs i målsättningar och visioner. En teori grundad också på empiriskt underlag om hur de nya tjänsterna fungerar i praktisk verksamhet, hur olika typer av projekt och utvecklingsprogram har lyckats respektive misslyckats och som dragit nytta av sådana observationer till förändringar i både teori och praktiska tillämpningar. 
 I rapporten  
 Breddtjänster – några exempel 
 ,  
 IT-kommissionen 
  51/2002, presenteras sex exempel på informationscentrerad utveckling, som sträcker sig från hur dokumentation organiseras för att stödja bygget av en avancerad kustkorvett till information om läke- medel och biverkningar i en nätversion av den populära läkemedelskatalogen FASS. 
 Redovisningarna tar i första hand sikte på metodik och förutsättningar för utvecklingen av kvalificerade tjänster. 
  
 IT-kommissionen 
  har med sin produktionskedja för tjänster som ger nytta försökt öppna systemutvecklingens svarta låda för att se logiken i tjänsteutvecklingen ända fram till nyttofunktionen ser ut och vilka komponenter som samspelar. Den kan ses som ett bidrag till den nödvändiga  
 teoriutvecklingen  
 som i sin tur kan ändra och förbättra den utvecklingsmetodik som mer och mer verkar ha nått vägs ände. 
 Därutöver behövs också nytt och verklighetsförankrat faktaunderlag, från vad som skulle kunna kallas  
 erfarenhetsforskning 
 , som visar mer ingående vad som fungerat och inte i olika utvecklingsinsatser, inte för att finna fel utan för att lära och utnyttja. Det är en uppgift för den traditionella forskarvärlden, både inom  
 IT-området 
  och i andra disci- pliner. Det kan innebära fler studier än idag av hur ett utbud av digitala finansiella tjänster tas emot av kunderna och vilka nya möjligheter och problem som då uppstår, eller det kan vara studier av hur vissa utvecklingsprojekt genomförs och vilka resultat de ger. Det är emellertid också en uppgift för de företag och myndigheter som med- 
 60 
 verkar i utvecklingsarbetet att i större utsträckning och mer systematiskt än idag följa upp, dokumentera och återföra erfarenheter från sitt utvecklingsarbete. 
 Men om inte dessa insatser också översätts till  
 praktiska strategier, modeller  
 och  
 arbetsmetoder  
 är föga vunnet. Det behövs som stöd i det mer reguljära utvecklings- arbetet. Men det behövs också som stöd för de beslutsfattare, beställare och olika an- vändargrupper som enligt redan etablerad erfarenhet måste spela en mer aktiv roll i utvecklingsarbetet. 
 Det är anmärkningsvärt att generation efter generation av utvecklingsprojekt bygger på överoptimistiska tidplaner, vilket ofta också för med sig överoptimistiska budgetberäk- ningar. I diskussionen under samma fenomen under  
 1980-talet 
  myntades begreppet optimismfaktor för detta fenomen. I vissa fall ansågs den vara så stor som två eller tre, dvs att ett projekt kunde ta två eller tre gånger så lång tid som beräknat. RRV:s undersökningar tyder på att den faktorn sjunkit betydligt, men fortfarande skapar bety- dande problem. Inför den breda utvecklingsverksamhet som nu förutses måste det tas krafttag för att få realistiska tidplaner och resultatmål. Det räcker då inte att bara lyfta fram de goda exemplen. Det måste finnas kurage att även ta itu med misslyckandena. Ett första steg skulle kanske kunna uttryckas som att införa  
 komplikationsfaktorer 
  i tidsbedömningen, d.v.s. att utöka tiden för sådana moment i utvecklingsarbetet som erfarenhetsmässigt brukar orsaka förseningar. 
 Bättre projektstruktur och modulinriktad utveckling 
 Den utvecklingstradition med djupa rötter som beskrevs i tidigare avsnitt innehåller inbyggda strukturproblem. 
  
 IT-kommissionen 
  betonade i avsnittet om en ny utvecklingsstrategi att det traditionella applikationsinriktade systemarbetet ersätts av en dubbel utvecklingsstrategi: med pro- jekt för att bygga upp en gemensam infrastruktur inte bara för tekniken utan också gemensamma informationsresurser och grundläggande tjänster, kompletterad med ut- vecklingsprojekt för målgruppsspecifika tjänster. Grundprincipen ska vara att bättre balansera processutveckling och strukturutveckling. 
  
 Tjänsteutvecklingsprojekt (verksamhetsprocesser) 
  
 - 
  
 gemensamma tjänster 
  
 - 
  
 egna externa tjänster 
  
 - 
  
 interna tjänster 
  
 Plattformsprojekt (infrastruktur) 
  
 - 
  
 teknikplattformsutveckling 
  
 - 
  
 informationsplattformsutveckling 
  
 - 
  
 tiänsteplattformsutveckling 
  
 Figur 8 Systemutveckling ersätts av två nya projekttyper 
 61 
 Det innebär att de flesta av vad RRV kallar sakprojekt mer tydligt än idag inriktas på att utforma produktionsprocesser och tillhandahålla tjänster. Projekten kan göras mindre och mer lätthanterliga därför att de kan dra nytta av redan befintlig teknisk plattform, existerande informationskällor samt grundfunktioner och  
 –tjänster, 
  för kontroller, ut- betalningar, och för tjänsteförmedling. 
 De infrastrukturerna utvecklas som regel i särskilda projekt, t ex för en ny gemensam databas, ett portalbygge eller utveckling av gemensamma funktioner. Men inte sällan initieras sådana modulutvecklingar därför att de behövs för en viss ny tjänst, dvs en samplanering mellan infrastrukturinsatser och målgrupps- och processinriktad tjänste- utveckling. 
 Ett viktigt beslut är att undvika nya applikationsprojekt byggda på principen  
 från-ax- 
 till-limpa. 
  Beställarna bör beställa mer moduluppbyggda system, som innefattar inte- grerbar teknik och bearbetningsfunktioner, men som inte omfattar leverantörsspecifika register. Det ger beställarna större frihet att definiera och även förändra kraven på de grundregister som ska ingå, och som ska ses som en del i beställarorganisationens in- formationsplattform. 
 Detta ställer högre krav på beställarnas kompetens än vad tidigare praxis normalt gjort.  
 IT-kommissionen 
  föreslår därför i ett följande avsnitt breda insatser bl.a. för kompetens- utveckling av beslutsfattare och beställare. 
 Förändringsmetodik, modeller och arbetsverktyg 
 De svagheter i förändringsmetodik som diskuterats ovan måste också behandlas målmedvetet och kraftfullt. De insatserna bör inriktas på flera områden. 
 Utgångspunkten bör logiskt och praktiskt sett vara att skapa en övergripande och mo- dern referensram för olika aspekter av utveckling i den digitala tjänstemiljön.  
 IT-kom- 
  missionen pekar i det tidigare avsnittet på ett antal viktiga aspekter som då bör beaktas. I detta arbete måste många aktörer medverka, och bidra med kritisk prövning av tidigare traditioner och konstruktiva förslag till nya utvecklingsvägar. 
 Ett sätt att skapa kraft och kritisk massa i ett sådant stort och genomgripande arbete kan vara att skapa ett virtuellt  
 Institut för den digitala tjänsteutvecklingens teori och praktik 
 , där såväl forskare, konsulter, utvecklingsansvariga i förvaltning och näringsliv och användarföreträdare kan medverka. Institutet bör samverka med andra viktiga aktörer, som Vinnova,  
 KK-stiftelsen 
  m fl. Syftet bör vara att granska och analysera dagens ut- vecklingspraxis och teoribildningar, identifiera aktuella och akuta behov av nytänkande, modeller och arbetsverktyg, skapa en decentraliserad men sammanhållen metodutvecklings- och forskningsmiljö samt stimulera till erfarenhetsutbyte och ut- vecklingssamarbete mellan forskning och praktik. 
 Några angelägna områden för granskning och utveckling kan nämnas redan nu. Medan kompetens, tänkande och praktik utvecklats påtagligt de senaste åren när det gäller pro- 
 62 
 cessanalys och processlösningar saknas ännu mycket vad gäller idéer, metoder och re- kommendationer för strukturanalyser särskilt av gemensamma informationsplattformar och tjänsteplattformar. 
 Det gäller områden som informationsarkitekturer, d.v.s. strukturer av informationskällor, informationsflöden m.m. och tjänstearkitektur, samt standardisering på respektive områden. Tjänstedesign är ett annat område som behöver analyseras och utvecklas om nyttokraven ska kunna uppfyllas. Metoderna för informationsanalys, databasuppbyggnad, integrering m.m. behöver vidareutvecklas, kvalitetssäkras och göras så lätthanterliga att de kan användas utan massivt konsultstöd. 
 En breddning av medverkan i utvecklingsprocesserna, och särskilt i de tidigare faserna, fordrar metoder och verktyg som kan användas av beslutsfattare, beställare och verk- samhetsföreträdare för översiktliga, lättbegripliga men ändå pålitliga kartläggningar, problemanalyser och strategiska vägval i det fortsatta utrednings- och utvecklingsarbe- tet. Idag är det svårt, om inte omöjligt, att finna en metodik eller ett arbetsverktyg som underlättar för en förvaltningschef eller verksamhetsansvarig att själv göra en första analys av vägen från en vision av nya  
 24-timmarstjänster 
  till att också förverkliga dem. Därmed är det också onödigt svårt att utöva ett aktivt beställarinflytande. 
 Samtidigt finns det ett behov av att pröva och utveckla mer kraftfulla men komplexa analysverktyg och simuleringsmodeller. Det är verktyg som utvecklats och prövats bl.a. inom försvaret och i större internationella koncerner. Med de nya testbäddarna som växer fram, och ett ökat samarbete och erfarenhetsutbyte kring dessa uppgifter, kan utvecklingsarbetet få en ny och mer kvalificerad metodgren. 
  
 IT-kommissionens 
  förslag 
  
 N  
 Regeringen bör, i samarbete med näringslivets branschföreträdare, initiera en kraft- samling, t ex inom ramen för en framtida delegation, för att höja kvaliteten i ut- vecklingsarbetet för IT och digitala tjänster 
  
 N  
 Regeringen bör utfärda nya riktlinjer för hantering av utvecklingsprojekt och IT- relaterade investeringar 
  
 N  
  
 En organsationskommitté för ett virtuellt  
 Institut för den digitala tjänsteutveck- lingens teori och praktik  
 bör tillsättas med målet att inrätta ett sådant institut under 2004. 
  
 N  
 Vinnova och Statskontoret bör ges i uppdrag att i kontakt med det nya institutet utforma ett program för metodutveckling och förnyelse av digitala utvecklings- arbetets arbetsformer i förvaltning och näringsliv 
 63 
 64 
 8. Kompetenslyft eller kompetenskris? 
 Tyngdpunktsförskjutning behövs även för  
 IT-kompetenserna 
  
 En snabb och bred tjänsteutveckling riskerar att bli ett dyrt hastverk om den utförs av organisationer med bristfällig kompetens eller för få kompetenta.  
 IT-kommissionens 
  nya och bredare  
 IT-begrepp, 
  som behövs för att tjänsteutvecklingen ska ha förutsätt- ningar att skapa eftersträvade nyttoeffekter, visar på nya kompetensområden som måste utvecklas. 
  
 IT-kommissionen 
  har sökt få en översiktlig bild av hur den nuvarande utbildningen på olika nivåer motsvarar de nya kompetensutvecklingskraven. I det arbetet har  
 IT-kom- 
  missionen kunnat dra nytta av aktuella punktvisa översikter och analyser som gjorts av andra intressenter. En motsvarande granskning av vad olika internutbildningar erbjuder har också gjorts. 
 Den kompetensutveckling som utbildningssystemet och intern vidareutbildning ger har av några bedömare betecknats som passabel på det tekniska området men framstår som mer splittrad och ofokuserad på informations- och tjänsteområdet. Eftersom utbildning, även interna kompetensutvecklingssatsningar, har effekt först på längre sikt bör rikt- punkten för åtgärder idag vara de behov som kan urskiljas  
 tre-fyra 
  år framåt i tiden. Risken för framtida kompetenskriser och paniksituationer liknande den då alla organi- sationer samtidigt skulle skaffa sig ett webbansikte är uppenbar, fast kan då gälla mer grundläggande verksamhetsfunktioner och utvecklingssituationer. 
  
 IT-kommissionen 
  förordar här en breddning och tyngdpunktsförskjutning i  
 IT-utbild- 
  ning och  
 -forskningen 
  på universitets- och högskolenivå. Samtidigt bör aspekter av det bredare  
 IT-begreppet, 
  särskilt informations- och tjänsteperspektiv, återspeglas i andra utbildningar och forskningsområden. Det gäller i första hand samhällsvetenskapliga ämnesområden, vars kompetenser har stor relevans för både förändringsarbete och för nya produktionsformer och arbetsorganisationer, men också olika tekniska ämnesom- råden, där kombinationen teknik och digitala tjänster kommer att bli allt viktigare. 
 Den kvalificerade yrkesutbildningen, som i viss utsträckning också sker som uppdrags- utbildning vid universitet eller högskolor, bör långsiktigt ämnesmässigt breddas vad gäller  
 IT-relaterade 
  frågeställningar. Det gäller naturligtvis i första hand de utbildningar som inriktas på arbete i  
 IT-branschen. 
  Men den är också relevant för yrken som i fram- tiden får ökat inslag av utveckling av informationskällor och deras förvaltning, där vidareutbildning av läkarsekreterare kan vara ett idémässigt exempel, och på tjänste- utveckling och  
 -förvaltning, 
  exempelvis för kommunala handläggare och administra- törer. 
 En motsvarande breddning kan göras av  
 IT-utbildningen 
  på gymnasienivå. Här har det exemplifierats med en översiktlig skiss till nya nationella kurser. 
 65 
 För såväl högskoleutbildning som kvalificerad yrkesutbildning spelar efterfrågan på arbetsmarknaden en stor roll när det gäller utformning av kurser och de sökandes be- dömning av utbildningens betydelse för att få ett bra arbete. De senaste åren har antalet sökande till många  
 IT-relaterade 
  utbildningar sjunkit. Undantagna är vissa mer speciali- serade  
 IT-tekniska 
  utbildningar. Därför är arbetsgivarnas bedömningar och medvetenhet om de framtida behoven viktiga. Önskvärt vore att olika branscher med utvecklade planer för tjänsteutveckling och digital service lät göra en analys av de framtida kom- petensbehoven och lade den till grund för kontakterna med utbildningsorganisationer och arbetsmarknad. Det gäller inte minst kommuner och landsting, där personalbrist hotar enligt gjorda prognoser. Uppgiften blir då att finna och attrahera personer med kompetens både för  
 24-timmarsservice 
  och för andra digitaliseringsuppgifter som har mer av rationaliseringskaraktär för att minska personalbehoven på längre sikt. 
  
 IT-kommissionen 
  har också låtit granska erfarenheterna från en fyraårig vidareutbild- ningskampanj som genomförts främst för länsstyrelser, kommuner och andra berörda organisationer kring geografiska informationssystem, kallad Jacobson. 
 Kampanjmodellen, byggd på en flerstegsprincip, har sedan fått bilda grunden för ett förslag till kompetensutvecklingskampanj som gäller informations- och tjänste- utveckling mer allmänt, och som ska vara relevant för såväl offentlig förvaltning som näringslivet. 
 Ny profil på  
 IT-utbildning 
  och forskning på postgymnasial nivå 
  
 IT-kommissionen 
  har gjort en översiktlig och explorativ granskning av hur IT- och systemvetenskapliga institutioner presenterar sina utbildningar på sina hemsidor, samt sökt efter mer tydliga IT- eller informatikrelaterade utbildningar inom andra institu- tioner. Kommissionen har också tagit del av de översikter som gjorts över  
 IT-relaterade 
  utbildningar de senaste åren samt studier som granskat utbildningsläget på olika del- områden. Slutligen har observationer diskuterats med företrädare för Högskoleverket och andra bedömare som från olika utgångspunkter följer utvecklingen på  
 IT-utbild- 
  ningens område. Resultat och slutsatser redovisas i en arbetsrapport Rätt informatik- och  
 IT-kompetens 
  för tjänsteutveckling? En översikt av utbildning och forskning vid universitet och högskolor, av Greer. 
 Bedömningen efter den explorativa granskningen är att den övervägande delen av utbildning och forskning på  
 IT-området 
  har utvecklats och moderniserats i flera av- seenden, men gjort detta inom relativt traditionella referensramar. 
 Dåvarande KFB, kommunikationsforskningsberedningen gjorde en allmän bedömning av läget i rapporten Svensk forskning om användning av informations- och kommuni- kationsteknik – en kunskapsöversikt  
 (KFB-Meddelande 
  2002:2): den forskning som bedrivits i Sverige kring informations- och kommunikationsteknik till övervägande del varit teknikdriven. De teoretiska ansatserna har präglats av ett systemtänkande som snarare utgått från teknikens kapacitet och rationalitet än från användarnas förutsätt- ningar och problem. 
 66 
 I rapporten konstateras att forskningsprojekt som tilldelats medel av flera forskningsfinansiärer sällan fokuserat på individen eller på individuella förutsättningar för IT som stöd för informationshantering, kommunikation och samarbete. 
 KFB identifierar två problem i utvecklingen av teknik. Det första är tillämpningsklyftan, dvs. avståndet mellan utbudet av produkter och deras praktiska tillämpning. Ett tekniskt framsteg bidrar inte alltid till en lösning ur användarnas perspektiv. Idéer som i sig är goda blir inte användbara eftersom utvecklaren saknar kunskap om användaren eller användningsområdet. Det första problemet blir omvänt det andra och handlar om beställarkompetensen. Det finns en brist på tydligt formulerad efterfrågan av tekniska tjänster från beställares och konsumenters sida. Beställare saknar kompetens och ut- bildning att efterfråga lösningar som passar dem, istället väljer man mellan de alternativ som presenteras av teknikproducenten, som i många fall inte är insatt i den verklighet tekniken ska fungera i. 
 Av materialet framgår att informatik huvudsakligen är organisatoriskt placerad i tre olika ämnesområden: ekonomi, data- och systemvetenskap eller samhällsvetenskap. Vilka ämnen som organisatoriskt är nära placerade med informatik verkar både ge en fingervisning av lärosätets syn på ämnet och samtidigt influera forskningen. I de fall informatik är nära sammanlänkad med samhällsvetenskap är både grundutbildningen och forskningen i stor utsträckning tvärvetenskaplig. Här märks en strävan att förstå teknisk förändring och hur människor möter och använder teknik. 
 Vid den genomgång av närmare 20 informatikinstitutioner i Sverige som  
 IT-kommissio- 
  nen gjort våren 2003 bekräftas KFB:s slutsatser till stor del. Informatik är, trots sitt namn, på många lärosäten ett ämne med stark teknisk dominans. Programmering, databaser, systemutveckling är på ofta basblock i utbildningen. 
 I det material  
 IT-kommissionen 
  tagit del av märks en avgörande skillnad mellan studier i användning och studier om utveckling. Medan utveckling handlar om att förstå och utveckla system och i huvudsak är en hantverkskunskap med många laborativa inslag är användarstudierna mer teoribaserade. Programmering och modellering är praktiska kunskaper medan, användarstudierna huvudsakligen handlar om organisationsteorier. Ofta får just hantverket det mesta utrymmet i utbildningen. Företagsekonomi eller an- nan användarkunskap hänvisas till att bli biämnen. Det är inte tillräckligt för att för- ändra den svaga användarprofilen i utbildningen. 
 Strävan efter operationalisering, och det faktum att användarfrågor och informations- resursutveckling i praktiken ännu inte riktigt satt sig och fått praktiska former, kan vara förklaringar till den traditionella profil som framgår av studierna. Därtill kan en under många år svag efterfrågan på användarperspektiv och väldesignade system spela in. 
 Det pågår dock en tydlig nyorientering inom institutionerna, i vissa fall stimulerade av en aktiv efterfrågan på ny kunskap och kompetens från branscher som ser tjänste- utveckling som en central faktor i sina framtida verksamheter. 
 67 
 Ett sådant område är  
 intelligenta transportsystem 
 , ITS, där flera högskolor medverkar inom ramen för profilprogram eller större forskningssamarbeten. Flera institutioner medverkar i  
 ITS-forskningen, 
  förutom informatik även datateknik, företagsekonomi, nationalekonomi, psykologi, kulturgeografi samt turism- och resandevetenskap. 
  
 ITS-forskningen 
  på Högskolan i Dalarna är unik inom  
 IT-forskning 
  på det sättet att det har ett brett perspektiv. Den studerar hur flera verksamheter var för sig och tillsammans drar nytta av en  
 IT-lösning 
  och identifierar flera användare och flera användningsområ- den av en  
 IT-tjänst. 
  Liksom andra informatikinstitutioner studerar informatikämnet vid högskolan användar- och verksamhetsperspektivet av  
 IT-utveckling, 
  men utifrån ett brett användar- och verksamhetsbegrepp. 
 I materialet kan en tendens skönjas till att de medelstora, mindre och yngre högskolorna har sökt sig nya och kanske modernare utvecklingsvägar. Det gäller bl.a. Borås och Skövde vars utbildning är starkt verksamhets- och användarinriktad. Ett verksamhets- område som i båda fallen fått stort utrymme är vård- och omsorg. 
 Men motsvarande utveckling kan också noteras vid större lärosäten. I det nya IT- universitetet i Göteborg, en samordnad satsning från Chalmers och Göteborgs universi- tet, är samtliga programkurser tvärvetenskapliga. Ett liknande  
 IT-universitet 
  har Grant tats i Stockholm av Kungliga Tekniska Högskolan och Stockholms universitet. 
 I Linköping finns flera exempel på mer integrerad forskning och utbildning, bl.a. i ekonomiska informationssystem. 
 Samarbetsplattformar och nätverk som Viktoriainstitutet i Göteborg och Interaktiva Institutet har blivit noder både i det interna samarbetet inom forskarvärlden och i sam- arbetet med näringsliv och samhälle. 
 Men även om förändring är på väg återstår mycket för att svara mot kompetenskraven i den utvecklingssatsning som  
 IT-kommissionen 
  redovisat tidigare. Att forskningen kring IT och  
 IT-användning 
  blivit mer komplex och mångfacetterad är positivt. KFB:s slutsats i rapporten Svensk forskning om användning av informations- och kommunikationsteknik är att detta inte nödvändigtvis betyder att produkter och system har förbättrats. I rapporten framgår att forskningsresultat är svåra att kommunicera till teknikutvecklare och producenter. Forskningen utnyttjas och tillämpas inte i utvecklingen. KFB, men även NITA (Nationellt centrum för  
 IT-Användning) 
  och ett antal lärosäten framför behovet av ett sammanhållande institut för användningsforskning. 
  
 IT-kommissionen 
  delar bedömningen att förändringstakten måste öka, och att bl.a. en mer samlad organisationsform bör sökas för att samla förnyelsekrafterna. Däremot bör den framtida samarbetsplattformen rimligen vara t ex tjänsteutveckling som sådan, där användaraspekter är en viktig del, men som även inkluderar andra teoretiska, metod- mässiga och resultatorienterade aspekter. 
 68 
  
 IT-kommissionens 
  slutsatser för den postgymnasiala utbildningen 
  
 IT-kommissionen 
  anser det avgörande för den framtida kompetensförsörjningen på IT- området att åstadkomma både en breddning och en nystart för den postgymnasiala IT- utbildningen efter den långa och ännu tydliga nedgången i studenters intresse för IT- relaterad utbildning. Det behövs både en bredare  
 IT-utbildning 
  och fler studenter. Det är sannolikt så att redan det första målet, om breddning och tydligare nyttoinriktning, kan öka möjligheten att uppnå det senare. Men det behövs också en mer aktiv och ge- mensam information och marknadsföring för att kunna vända den neråtgående trenden. 
 En viktig uppgift är att påskynda förnyelsen av den traditionella systemvetar- utbildningen. Det kan ske bl.a. genom att utnyttja erfarenheter från några av de pilot- exempel som finns, liksom de nya mer integrerade  
 IT-universiteten. 
  
 Resultaten från Högskoleverkets pågående kvalitetsgranskning bör bli ett viktigt diskus- sions- och planeringsunderlag i ett sådant förnyelsearbete. 
  
 IT-kommissionen 
  anser att det behöver skapas tydligare och mer centralt placerade informations- och tjänsteavsnitt i utbildningen, baserade på motsvarande forsknings- insatser inom institutionerna. Systemutvecklingsbegreppet bör omprövas och, enligt IT- kommissionens mening, gärna ersättas av t ex begreppet tjänsteutveckling. De nya krav som infrastrukturella projekt för informations- och tjänsteplattformar i myndigheter och företag ställer bör uppmärksammas särskilt. 
 Nya ansvarsområden kan väntas växa fram, som t ex att vara plattformsansvarig, vil- ket kräver en målinriktad förberedelse redan i basutbildningen. Den bör behandla bl.a. frågor om arkitektur/infrastruktur, samordning, utvecklingsstrategier, säkerhet och kva- litet samt drift och vidmakthållande. Behovet är särskilt stort när det gäller de relativt stabila informations- och tjänsteplattformarna, men även för teknikplattformen, där förändringstakten ställer krav på aktualisering, omprövning och förnyelse. Till infra- strukturfrågorna hör även arbete med att utforma respektive införa och tillämpa stan- darder. Särskilt för standardisering av informations- och tjänstekomponenter fordras ofta breda kontakter, förhandlingar och förankringsåtgärder. 
 Utformningen av digitala tjänster och produktionsprocesser, tjänstedesign, bör vara en viktig del i utbildning och forskning. Där är kraven på lagarbete med många professio- ner och intressenter, från beställare till användare, involverade en nödvändighet. 
 Där aktualiseras också centrala frågeställningar om vad en bred digital tjänsteutveckling medför, och som behöver uppmärksammas, problematiseras och konkretiseras i utbildning och forskning. Dit hör den digitala arbetsmiljö som byggs upp, informa- tionsergonomi, påverkansmöjligheter, handlingsutrymme och personlig utveckling. 
 Möjligheterna bör prövas till mer tydligt målinriktade utbildningar, som informations- eller tjänsteingenjörer, informationsarkitekter m fl. 
 Terminologiutbildningen har länge varit på undantag, vilket framstår som otidsenligt i ett läge då datorisering och digitalisering kräver ökad precision och kvalitet i kommu- nikationerna mellan organisationer och professionella grupper. 
 69 
 Det bredare  
 IT-begreppet 
  gör IT:s karaktär av möjliggörare tydligare, vilket ger argu- ment för att i än högre grad infoga  
 IT-utbildning 
  som komponent i andra ämnen. En sådan mainstreaming av  
 IT-kompetensen, 
  t ex för att utveckla kunskapstjänster eller hantera den växande informationslogistiken inom ett ämnes- eller verksamhetsområde är värdefull i sig. Men den har också fördelen att den ger en bredare bas för framtida samarbete över ämnesgränserna kring digital tjänsteutveckling. 
 Initiativ till sådan mainstreaming kan rimligen komma både från  
 IT-institutionerna, 
  som samarbetserbjudanden, från universitets- och fakultetsledningarna respektive från de institutioner som anser att deras utbildning och forskning behöver kompletteras. En vidareutveckling av detta samarbete kan ge nya tvärutbildningar som fokuserar på ge- mensamma problem, som t ex informationssociologi. 
 Forskningsresurserna med inriktning på informationshantering och tjänsteutveckling bör stärkas påtagligt. Ett första steg mot en mer experimentell forskning kan vara att utnyttja de tekniska testbäddar som nu etablerats till att också bygga probleminriktade testmiljöer för att studera och lösa problem med integration mellan stuprörssystem, med utformning av interaktivitet och dialoger i nya tjänster mm. 
 Nya nationella kurser som breddar  
 IT-utbildningen 
  på gymnasiet? 
 Gymnasieutbildningen ska ge en grund för både framtida studier och yrkesverksamhet.  
 IT-relaterad 
  utbildning finns på ett antal områden, från grundläggande datorkunskap till tillämpad datoranvändning t ex på mediaområdet eller i teknikutbildningarna. 
 Utbildningen ger både grundkunskaper och en uppfattning om vilken roll tekniken kan spela, hur den används och vilken roll den kan spela på olika områden. Den profil som  
 IT-utbildningen 
  har i gymnasiet påverkar naturligtvis därmed elevernas bedömning av vad fortsatt  
 IT-utbildning 
  kan ge i de vidare studierna. 
 I dagens gymnasieutbildning utnyttjas Internet i stor utsträckning för att söka informa- tion, utnyttja tjänster, lösa problem, kommunicera och i vissa fall publicera material. Det ger en praktisk erfarenhet av var informationskällor kan hittas, hur de kan utnyttjas samt av hur man prövar informationskvalitet och tillförlitlighet i det material som käl- lorna ger. 
 En genomgång av de nationella kurser som finns för gymnasiet tyder dock på att den tekniska inriktning och profil som finns på högskolenivån också är den dominerande i gymnasiet. 
 Med några undantag, som kurser om geografiska informationssystem, fastighetsinformatik, informationsbehandling och layout, media och multimedia, nät- handel och webbdesign, behandlar de  
 IT-relaterade 
  kurserna främst teknik, programme- ring eller tekniska tillämpningar. 
 Det perspektiv på IT och digital informationsbehandling som förmedlas är traditionellt och teknikorienterat, och saknar därmed en helhetssyn som skulle kunna underlätta ett 
 70 
 val av vidare utbildningsalternativ. Det ger naturligtvis också en sämre förberedelse för studier kring det som hittills traditionellt kallats  
 IT-användning. 
  
 Av dessa och flera skäl finns det anledning att införa nationella kurser med inriktning på information och tjänster som kompletterar de befintliga nationella  
 IT-relaterade 
  kur- sernas mer tekniskt inriktad profil. Kurserna ska självfallet utformas så att de ansluter till befintliga och planerade utbildningslinjer och  
 -program. 
  
 Innehållsligt kan kurserna hämta idéer från det förslag till kompetensutvecklings- kampanj för arbetslivet som redovisas i ett följande avsnitt. I utbildningssammanhang kan det därtill finnas skäl att särskilt uppmärksamma utveckling, förvaltning och aktivt utnyttjande av kunskapsinriktade digitala informationstjänster. Grundresonemang om användbarhet, användarnytta och design kan också vara naturliga moment i sådana nya  
 IT-relaterade 
  kurser. 
  
 IT-kommissionen 
  förutsätter att en modernisering och utveckling av gymnasieutbild- ningen kan ta hänsyn till dessa faktorer både beträffande de  
 IT-relaterade 
  utbildningarna och utbildningar där informationshantering och digitala tjänster i framtiden kommer att spela en stor roll (vårdområdet, tjänstenäringar som turism och handel m.fl.). 
  
 IT-kommissionens 
  förslag 
  
 N  
 En breddning och förnyelse bör ske av  
 IT-utbildningen 
  på högskole- och universitetsnivå och stödjas av ledningen för lärosäten och berörda fakulteter 
  
 N  
 Tydligare avsnitt om informations- och tjänsteutveckling bör ingå i  
 IT-utbildningen 
 N  
 Förnyelsen av systemvetarutbildningen bör påskyndas bl.a. med stöd av erfaren- heterna från  
 IT-universiteten 
  och andra pilotutbildningar samt utifrån Högskoleverkets kvalitetsgranskning 
  
 N  
 Högskoleverket och  
 KK-stiftelsen 
  bör överväga en kraftsamlingskonferens för att främja och förnya den framtida  
 IT-utbildningen 
  
 N  
 Breddade  
 IT-moment 
  som tar upp informationsresurs- och tjänstefrågor bör i princip ingå i alla ämnen (mainstreaming). 
  
 N  
 Verket för skolutveckling bör utforma nationella  
 IT-relaterade 
  kurser för gymnasiet med inriktning på informations- och tjänsteutveckling 
 71 
 72 
 9. Kompetenskampanj för tjänsteutveckling i arbetslivet 
 På kort sikt är ett kompetenslyft för dem som redan är i arbetslivet viktigast. Därför har  
 IT-kommissionen 
  låtit utarbeta ett förslag till en bred utbildningssatsning som i princip ska kunna utnyttjas i både offentlig och privat verksamhet. Förslaget bygger på framgångsrika erfarenheter från området geografisk informationsbehandling (GIS) och avses innehålla både en kampanjdel och en utbildningsmaterialdel. 
 Lyckad utbildningskampanj för GIS efterföljansvärd modell 
 Utgångspunkten är det s k  
 StrateGIS-projektet. 
  Det innebar en treårig satsning under  
 1999-2001, 
  vilket i praktiken kommit att utsträckas till 2003, på utbildning avseende geografiska informationstjänster. Utbildningssatsningen var utformad i tre steg, och pågick parallellt med initiativ för att få igång insatser för utveckling och införande i kommuner och länsstyrelser. 
 Det första steget hade beslutsfattare inom kommuner och länsstyrelser som målgrupp och syftade till att ge en allmän kännedom om GIS, dess möjligheter och vägen fram mot införande i den egna organisationen. Det andra steget hade  
 GIS-samordnare 
  och  
 GIS-nätverk 
  som målgrupp och syftar till att bygga upp kunskapen om hur man inför och etablerar GIS i sin organisation, medan det tredje och avslutande steget hade an- vändare/handläggare som målgrupp och syftet att ge kunskaper för nyttjande av GIS som stöd i det dagliga arbetet. 
  
 Målgrupp 
  
 Inriktning 
  
 Upplägg 
  
 Steg 1 
  
 Beslutsfattare 
  
 Nyttan av GIS 
  
 Centralt utbildningspaket 
  
 Steg 2 
  
 GIS-samordnare 
  
 Hur införa GIS 
  
 Regionala samverkansgrupper 
  
 Steg 3 
  
 Användare 
  
 Hur använda GIS 
  
 Lokala lärandeprocesser 
  
 Sammantaget har fram till slutet av 2002 cirka 15 700 personer deltagit i de olika akti- viteterna. Ytterligare cirka 2 200 personer beräknas komma till under 2003. Kampanjen innehöll utbildningskomponenter för geografisk teknik, att leda  
 GIS-verksamhet, 
  in- formationshantering och tjänster. 
 Projektet bedrevs av länsstyrelserna tillsammans med Lantmäteriverket, Boverket, Svenska Kommunförbundet och huvuddelen av landets kommuner. Länsstyrelsen i Västra Götalands län hade ett sammanhållande ansvar och var dessutom medelsförval- tare. Länsstyrelsen ansvarade även för gemensamt kursmaterial och såg till att sam- arbetet fungerade mellan övriga deltagare. Övriga länsstyrelser hade ansvar för regional samordning. 
 73 
 Genomförandet skedde enligt samma modell som miljöbalksutredningen, d.v.s. med regionala lärarlag i samverkan mellan länsstyrelser, kommunförbund, kommuner, lant- mäteriets regionala samordnare samt regionala  
 GIS-föreningar. 
  Aktiviteten fortsatte i viss utsträckning även 2002. 
 Projektet har utvärderats fortlöpande, och en samlad rapport överlämnades till reger- ingen i februari 2003. Den finns tillgänglig på projektets webbplats  
 www.lst.se/strategis. 
  
 IT-kommissionens 
  förslag till kompetenskampanj för utveckling av digitalt producerade tjänster (KompUTens) har utformats av två konsulter, Young, EkenArken och Bryan, MS GIS och Foster, som aktivt medverkat i  
 StrateGIS-projek- 
  tet. Förslaget redovisas mer utförligt i rapporten  
 Växa med digitala moderna tjänster – kompetenslyft till nytta och mervärde 
  
 ,  
 av Young, EkenArken, och mats Solomon, MS GIS- och Karttjänst AB. 
 Förslag till inriktning och mål för en kompetenskampanj 
  
 KompUTens-kampanjen 
  syftar till att skapa ett kompetenslyft för tjänsteutveckling i förvaltning och näringsliv. Den ska öka förutsättningarna för att framgångsrikt genom- föra initiativ som  
 24-timmarsmyndigheten 
  inom den offentliga förvaltningen, en mo- dernisering av den traditionella tjänstesektorn samt utveckling av digitala tjänster i till- verkningsindustrin. 
 Kampanjen förutsätts pågå i minst tre och förslagsvis fem år, baserat på erfarenheterna av genomförandetiderna i StrateGIS. Den ska ge ökad medvetenhet om tjänsteut- vecklingens logik och praktik, ge breda grundkunskaper och kunna vara en startplatt- form för mer verksamhets- och branschinriktade utbildningsinsatser. 
 Målen för kampanjen formuleras i förslaget som: 
  
 N  
 Ökad konkurrenskraft för svenska tjänsteföretag (inom exempelvis transporter, turism, tjänsteutveckling) samt ökad effektivitet i produktion och förvaltning inom stat och kommun (exempelvis vård och omsorg). 
  
 N  
 Snabbare utveckling av nya och bättre digitalt producerade tjänster. 
  
 N  
 Mer motiverade och kompetenta chefer, utvecklare, förvaltare och användare av tjänster. 
  
 N  
 En generell modell etablerad för hur kompetensutveckling och samarbete om framti- dens tjänster kan stimuleras. 
 74 
 Den mer utvecklade målbilden kan beskrivas på följande sätt: 
 Finansiella mål 
 Eff. användning av IT-  informationsinvestering.  
  Tillvaratagande av 
 kunskap  kompetens 
 Strategiska mål 
 Ökad konkurrenskraft Tjänsteutveckling breddad och påskyndad Information brett tillgänglig 
 Samarbetsmål 
 Nationella nätverk bildade Regionala nätverk bildade Bra med regionala träffar Samverkan om utbildning  utveckling av tjänster 
  
 Interna mål 
  
 Ökad kompetens och 
  
 Mål 
  
 förmåga ang.digitala tjänst 
  
 Motad arbetskraftsbrist 
  
 Bli av med rutinuppgifter 
  
 Strategi 
  
 Regional/lokal anpassning 
  
 Medborgar  
 företagsmål 
  
 Förnyelse/utvecklingsmål 
  
 Ökade sysselsättningsmöjl. 
  
 Breddade och fördjupade 
  
 Ökade inkomstmöjligheter. 
  
 kunskaper om informationstj 
  
 Demokrati  inflytande 
  
 37 000 utbildade 
  
 Skilda målgrupper nås 
  
 Utbildningsmaterial tillgängl. 
  
 Figur 9: Målbild för utbildningssatsningen, illustrerar intresse för intresse i ett så kallat Balanced Scorecard (med stommen hämtad från  
 StrateGIS-projektet). 
  
 Själva kampanjen ska, liksom  
 StrateGIS-projektet, 
  byggas upp i flera steg. De allmänna målen kompletteras med aktivitets- och resultatmål för varje verksamhetsår. 
 KompUTenskampanjen ska ledas av en nationell styrgrupp med företrädare för olika intressenter. Styrgruppen klarlägger förutsättningarna för kampanjen, svarar för utarbe- tandet av en första omgång utbildningsmaterial och kurskomponenter, främst avsedda som introduktion och medvetandegörande, samt ansvarar för att en inledande utbildning av handledare kommer till stånd. Samarbete ska tidigt etableras med olika intressenter bland beställare av kompetensutvecklingsinsatser samt bland andra utbildnings- organisationer. 
 Styrgruppen ska också inspirera till medverkan från regionala eller tematiska kompetensnätverk som kan ta ansvar för bred planering och för genomförandeinsatser. Kompetensnätverken, som kan företräda regionala eller tematiska/verksamhetsinriktade intressenter, kan främja och genomföra handledarutbildning för de generella utbild- ningskomponenterna samt utveckla utbildningspaket, utbilda handledare och genomföra specifika tilläggsutbildningar inom sina egna domäner. 
 Utbildningen ska täcka den tjänsteproduktionskedja och det bredare  
 IT-begrepp 
  som IT- kommissionen presenterat, och framför allt lyfta kompetensen på dess tidigare ofta förbisedda områdena, d.v.s. informationshantering och tjänsteutveckling. 
 75 
 Komponenterna i den generella delen avser bl.a. 
  
 - 
  
 tjänsteutvecklingens motiv och resultatmål 
  
 - 
  
 servicemål, tjänstemiljöer och strukturella effektivitetskrav 
  
 - 
  
 tjänstedesign, användbarhet och användande 
  
 - 
  
 tekniska förutsättningar och framtidsperspektiv 
  
 - 
  
 styrande regelverk för informationshantering och tjänsteproduktion 
  
 - 
  
 tjänsteutvecklingens logik och logistik (produktionskedjan) 
  
 - 
  
 planeringsförutsättningar och tidsaspekter 
  
 - 
  
 integrationskrav och standardiseringsmöjligheter 
  
 - 
  
 processanalys: kartläggning, analys och förslag 
  
 - 
  
 strukturanalys: kartläggning, analys och förslag 
  
 - 
  
 kompetenskrav för teknik, informationsresurser och tjänster 
  
 - 
  
 den digitala arbetsmiljön, informationsergonomi 
  
 - 
  
 finansiering, resultatuppföljning, lönsamhetsbedömningar 
  
 Dessa ämnesinriktade komponenter kompletteras med utbildningsmoduler som tar sikte på hur förändrings- och kompetensutvecklingsprocesser i en verksamhet initieras, för- ankras, genomförs och följs upp. Kursmodulerna ska både kunna sättas samman till mer sammanhängande vidareutbildningar och kunna användas, i sin helhet eller i kortform, som inslag i annan internutbildning. 
 Det nationella generella utbildningsmaterialet, kursupplägg m.m. ska finnas allmänt tillgängligt på kampanjens webbplats. Medverkande i kampanjen, t ex olika nätverk, kan lägga in sitt eget material på den nationella webbplatsen, som freeware eller, ifråga om mer resurskrävande moduler, som någon form av shareware för intressenter som i utbyte lämnat egna bidrag till  
 shareware-förrådet. 
  Den nationella webbplatsen ska också innehålla direktlänkar till de medverkande i kampanjen samt till externa utbild- ningsanordnare. 
 Målgrupperna för utbildningen är i första hand beställare/beslutsfattare, projektmed- verkande (projektledare, projektmedarbetare, utvecklare), förvaltare och driftsansvariga samt användare. 
 Ett viktigt långsiktigt mål är att för olika verksamhetsområden skapa förutsättning för att utveckla och förankra yrkesroller och ansvarsområden i verksamheten som gör att tjänsteutvecklingskompetenser ingår som en naturlig del i organisationen. 
 För varje målgrupp ska olika utbildningssteg identifieras. En generell nivåindelning för utbildning av medverkande i  
 24-timmarsmyndigheten 
  kan beskrivas på följande sätt: 
 76 
 Organisation och finansiering 
 Kompetens att använda och ta vara på potential. Kunskap att föreslå förbättringar 
 Medvetenhet om nyttan av t.ex.  
 24-timmarsmyndighet 
  Intresse att utveckla Resurser att starta 
 Steg 1 
 Kunskap att driva, förvalta  
 Steg 4  
 och vidareutveckla. 
 Etablera relationer med leverantörer och slut- 
 användare. 
  
 Kunskap att planera och 
  
 Steg 3 
  
 införa  
 24-timmarsmyndighet 
  
 Bilda projektgrupp  nätverk 
  
 Starta processer: analysera, 
  
 kommunicera och utbilda 
  
 Steg 2 
  
 Figur 10: Illustration av utbildnings- och utvecklingstrappa för  
 24-timmarsmyndigheten. 
  Den är tillämpbar även på organisationer som vill utveckla digitalt producerade tjänster för såväl sin interna som externa verksamhet. 
 Förslaget till kampanj är avsett att vara en aktiv stimulans till olika intressenter att med- verka till en breddning och höjning av kompetensen för tjänsteutveckling. En princip- skiss för  
 KompUTens-kampanjen 
  kan se ut på följande sätt: 
 R e g e r i n - g e n 
 S t a t  k o m m u n 
  
 B 
  
 r a n s c h o r g . 
  
 K o n c e r - 
 n e r 
 Ö v r ig a 
 B id r a g s g iv a r e 
 E x p e r te r 
 U t b i l - d a r e 
 T i l l ä m p n i n g a v 
  
 u t b il d n i n g s m o d e ll e n  
  
 R e g i o n a l a  t e m a t i s k a k o m p e t e n s n ä t 
  
 P r o f f s - 
  
 A n v ä n d a r 
  
 t jä n s t e u t - 
  
 o r g a n i s a - 
  
 v e c k l a r e 
  
 t i o n e r 
  
 U t b ild a r e F o r s k a r e 
 H u v u d - m ä n s o m g e n o m - f ö r 
 Figur 11: Målbild 2 för utbildningssatsningen – hur samverkan kan ske enligt utbildningsmodellen. 
 77 
 Kampanjen föreslås få en nationell organisation med en styrgrupp, en nationell projekt- grupp samt ett externt kontaktnät av samarbetspartners på olika nivåer. 
 Styrgruppen föreslås bestå av företrädare för viktiga intressenter i utbildning och utveckling av digitala tjänster. Som exempel kan nämnas företrädare för stat och kom- mun, näringslivets branschorganisationer, studieförbund och folkhögskolor. Gruppen ska vara förankrad i etablerade värdorganisationer som kan fungera som beställar- organisationer och eventuellt även svara för genomförande av kunskapslyftet inom sin domän. Några enskilda sakområden, till exempel ett enskilt företag, en kommun, ett landsting eller en länsstyrelse kan också vara företrädda. Styrgruppens mandat bör ut- formas i samverkan med viktiga intressenter. 
 Projektledningen kan förläggas som en fristående sekretariatsgrupp (kommittémodellen) eller till någon av de värdorganisationer som ingår i styrgruppen, i normalfallet den som ordföranden representerar. Den kan finnas både nationellt och regionalt eller tematiskt. I Jacobson låg exempelvis projektledningen hos en av länsstyrelserna. Den nationella projektgruppen föreslås få 2,5 tjänster, 
  
 StrateGIS-projektet 
  delfinansierades genom att regeringen anslog sammanlagt 20,8 MSEK, varav 16,9 MSEK fördelades till länen för utbildningens genomförande under en treårsperiod Övrig resursinsats bestod huvudsakligen av egen arbetstid som repre- sentanterna i de regionala  
 StrateGIS-grupperna 
  lade ned. I flera regioner togs även smärre avgifter ut för utbildningen i steg 2. Denna finansiering uppgick till 1,7 M SEK. 
 Ett kunskapslyft för tjänster, med de breda målgrupper som här skisseras, kan användas en liknande finansieringsmodell. Kostnaderna för att etablera en styrgrupp och för dess första verksamhetsår (grundinvestering) beräknas till 8.8 MSEK enligt följande. 
  
 Löner för kansli (2,5 pers) och styrgrupp, mötesersättning, resor  trakta- 
  
 1,60 
  
 mente 
  
 Marknadsföring + material (digitalt, tryckt) 
  
 0,50 
  
 Seminarieverksamhet 
  
 0,85 
  
 Utveckling av utbildningsmaterial (konsultinsats) 
  
 3,35 
  
 Utformning och ev. genomförande av pilotkurs (konsultinsats) 
  
 0,55 
  
 Web-tjänster 
  (konsultinsats) 
  
 0,40 
  
 Specialutredningar och konsultinsatser, t.ex. kring goda exempel 
  
 0,55 
  
 Förbrukningsmaterial 
  
 0,50 
  
 Administrativa kringkostnader 
  
 0,50 
  
 DELSUMMA MSEK 
  
 8,80 
  
 För övriga verksamhetsår förändras sammansättningen inom samma budgetram så att materialutvecklingskostnaderna sjunker något medan seminarieverksamhet, kampanj- ledning och kontaktarbete ökar ungefär i motsvarande grad. För dessa år föreslås ett aktivitetsbidrag till aktiviteter via samarbetsparter och nätverk på 25 MSEK. 
 78 
  
 IT-kommissionen 
  ser den föreslagna kompetenshöjningen som en nödvändig del av de utvecklingsinitiativ som pågår både i offentlig förvaltning och i näringslivet, och ser klara fördelar i en gemensam satsning med finansiering från både stat, kommun och näringsliv. Flera finansieringsmodeller kan tänkas, utöver en helfinansiering över stats- budgeten. 
 Finansiering via Europeiska socialfonden? 
  
 ESF-rådet 
  driver Europeiska socialfondens program i Sverige. Verksamheten ska stärka individens ställning i arbetslivet och på så sätt bidra till tillväxt och ökad sysselsättning. Programmen drivs i partnerskap med olika intresseorganisationer, för att säkerställa ett brett inflytande på verksamheten samt säkra kvalitet och effekter av programmen. Det finns ett nationellt partnerskap och 24 regionala partnerskap i hela landet. I regionerna deltar partnerskapen i utformningen av de regionala planer som ligger till grund för att bedöma de insatser som genomförs regionalt. 
 Programmet Växtkraft mål 3 ska bidra till att få fart på förändrings- och förnyelse- arbetet i svenskt arbetsliv, för att främja tillväxt och sysselsättning. Programmet gör det möjligt för företag, offentlig sektor och organisationer att satsa på kompetensutveckling. Stödet riktar sig särskilt till små och medelstora företag och arbetsplatser. Det handlar också om att göra det möjligt för människor utan arbete att stärka sin kompetens så att de har en chans att få jobb eller kan starta eget företag. Insatser som kan finansieras är bland annat: 
  
 N  
 Utvecklingsarbete i nätverk av olika verksamheter och vad gäller nätverkets egen, samlade kompetens och/eller de enskilda individernas. 
  
 N  
 Genomförande av planerade och prioriterade utvecklingsinsatser, både inom ramen för verksamheten och som ett led i utvecklingen av organisationen. 
 Ett viktigt inslag i analyser och insatser gäller informationssamhällets möjligheter och konsekvenser samt innebörden av en utökad  
 IT-kompetens. 
  
 Möjligheterna att utforma och inrikta ett kunskapslyft för tjänsteutveckling inom ramen för Växtkraft Mål 3 bör klarläggas genom kontakter med styrelsen eller övervaknings- kommittén för svenska  
 ESF-rådet. 
  
 Överenskommelse mellan arbetsmarknadens parter 
 För arbetsmarknadens parter är kompetensutveckling en viktig fråga som återkommer både i avtalsförhandlingar och olika samarbetsinitiativ både centralt och lokalt. Det finns all anledning att tro att ett kompetenslyft av föreslagen typ ligger i linje med strä- vanden som redan finns hos dessa parter. Det kan finnas anledning att klara ut om så är fallet och vilken inriktning och omfattning kunskapslyftet i så fall skulle få. Regeringen bör i detta fall utse en förhandlingsman med uppgift att samla arbetsmarknadens parter, föra en dialog med dem och tillsammans söka komma fram till en ordning som medger en startpunkt för eller en försöksverksamhet med ett kompetenslyft. 
 79 
 Försökverksamhet liknande  
 KY-utbildningen 
  
 KY – kvalificerad yrkesutbildning är en eftergymnasial utbildning som bedrivs sedan 1996, för att svara mot verkliga behov i arbetslivet. Utbildningen fokuserar särskilt om- råden där det råder brist på specialkunnande och där en bredare kompetens, flexibilitet och förmåga att se både helheter och processer efterfrågas. Utbildningen har starka in- slag av lärande i arbete. Några kännetecken är följande: 
  
 N  
 1/3 av utbildningen är lärande i arbete 
  
 N  
  
 KY-utbildningarna 
  finns inom många olika branscher  
 N  
 Utbildningarna är mellan 1 och 3 år långa 
  
 N  
 De utbildningar som omfattar minst 2 år leder till en kvalificerad yrkesutbildnings- examen. 
 Regeringen tillsatte år 1996 en kommitté som bedrev försöksverksamhet under åren  
 1996-2001. 
  Sedan år 2002 är verksamheten permanent och drivs inom ramen för det ordinarie utbildningssystemet, med  
 KY-myndigheten 
  i Hässleholm som statligt ansvarig för administration och tillsyn. 
  
 IT-kommissionens 
  förslag 
  
 N  
 Regeringen tar initiativ till en kampanj för kompetensutveckling för utveckling av digitala tjänster,  
 KompUTens-kampanjen. 
  
 N  
 En förhandlingsman får i uppdrag att i kontakt med olika intressenter organisera kampanjen enligt det skisserade förslaget, samt finna en finansieringslösning för det nationella arbetet samt för aktivitetsstöd till utbildningsmaterial och  
 –aktiviteter 
  bland samarbetsparterna. 
  
 N  
 En uppföljningsplan görs upp för det nationella arbetet samt under medverkan från samarbetsparterna. 
 80 
 10. Finansierings- och prissättningsfrågor 
 Finansiering av tjänsteutveckling – karaktäristik och generella problem 
 Tjänsteutveckling i det perspektiv  
 IT-kommissionen 
  presenterat här är en logisk ut- vecklings- och produktionsprocess. Som stöd för den processen finns i  
 IT-kommissio- 
  nens skiss åtminstone tre viktiga infrastrukturområden, som var och en kan vidare- utvecklas genom bidrag från den process de stödjer. 
 Detta ställer några viktiga krav på finansieringen. För det första måste finansierings- systemet täcka hela utvecklingsprocessen, och bidra till att skapa en rimlig balans mel- lan de olika delarna teknik - informationshantering  
 -tjänsteutformning. 
  Att stanna halv- vägs i processen kostar bara pengar utan att ge avkastning. 
 För det andra måste investeringarna i de olika delområdena kunna balanseras och sam- verka så att produktionsekonomin i tjänsteproduktionen blir så bra som möjligt och dessutom kunna hantera och samordna investeringsinsatser med olika tidsperspektiv. 
 Investeringarna har för det första vitt skilda livslängder, t ex enligt följande: 
  
 - kort tid 
  
 högst  
 3-5 
  år för datorteknik 
  
 - medellång 
  
 5-10 
  år för kommunikationsnät, tjänstestrukturer 
  
 - lång 
  
 10-50 
  år för vissa informationskällor 
  
 Schablonerna beror förstås på nivå och storlek respektive komplexitet investeringarna har. Motsvarande skillnad kan noteras i den tid investeringarna kräver för sin utveck- ling. Relationerna följer i stort den schablonartade bilden för livslängder ovan, även om tidsintervallen är olika. Investeringar i datorteknik tar sällan mer än ett par år att genomföra, inklusive kommunikationsnät inom enskilda organisationer. Komplicerade plattformsbyten kräver naturligtvis längre tid. Uppbyggnaden av informationskällor tar inte sällan relativt lång tid, särskilt om de fordrar informationsinsamling från flera bidragsgivare och överenskommelser om informationsstandarder mm. För en större databas som den Nationella Vägdatabasen är tio år från start till fullskalig drift en nor- mal utvecklingstid trots att stora delar av de informationsmängder som ska ingå redan finns strukturerade och digitaliserade hos olika medverkande organisationer. 
 Detta generella resonemang leder i sin tur till några följdslutsatser. I en komplex inve- steringsprocess bör arbetet logiskt sett inledas med de processer som tar längst tid och avslutas med dem som har kortast genomförandetid. Finansiering bör då på motsva- rande sätt i inledningen ge utrymme åt t ex informationsstrukturering, insamling och databasutveckling och först i senare skede utnyttjas för teknikinvesteringarna. 
 Olika delar av investeringarna bör också kunna beräknas med olika avskrivningstid. Problem uppstår annars vanligen dels med uthålligheten i stöd till tidskrävande utveck- 
 81 
 lingar, dels med investeringar som har livslängder mer än  
 10-15 
  år. Resonemangen ovan är tillämpliga på både offentlig och privat verksamhet. 
 I rapporten Utveckling av  
 24-timmarsmyndigheter 
  – lägesrapport juni 2002 redovisar Statskontoret erfarenheter som tyder på att myndigheterna i varierande omfattning står inför finansieringsproblem som inte går att lösa inom ramen för de möjligheter som står till buds för varje enskild myndighet. 
 Finansieringsproblemen gäller: 
  
 N  
 stora investeringar som inte ryms inom förvaltningsanslag och låneramar 
  
 N  
 större investeringar och drift av system som är gemensamma för flera myndig- heter 
  
 N  
 finansiering av utvecklingskostnader som kommer flertalet myndigheter till del  
 N  
 investeringar som främst har samhällsnytta och ingen eller liten myndighetsnytta 
 och som inte kan avgiftsfinansieras 
 Statskontoret bedömer att dessa problem med stor sannolikhet kommer att öka i takt med att utvecklingen mot den elektroniska förvaltningen fortskrider. Det kommer i allt större omfattning behövas utvecklingsinsatser som inte kan prioriteras och finansieras myndighet för myndighet. 
 Statskontoret anser att regeringen bör skapa beredskap för dessa frågor och ger förslag såsom bättre beslutsunderlag från myndigheterna i form av strategier m.m. samt om att modeller för kostnadsfördelning, avgiftssättning och finansiering måste utvecklas vi- dare. Ett första steg kan enligt Statskontoret vara att regeringen tar initiativ till att ett lämpligt urval av myndigheter ges i uppdrag att redovisa strategier och handlingsplaner för utvecklingen av elektroniska tjänster. 
  
 IT-kommissionen 
  delar Statskontorets bedömningar och stödjer Statskontorets förslag. Förslagen har dock så vitt känt ännu inte lett till några beslut från statsmakterna. Utvecklingsarbetet i den statliga sektorn måste därför ske inom de nu gällande finansie- ringsförutsättningarna. 
 Det innebär att myndigheternas ledning måste planera och prioritera med ännu större noggrannhet och långsiktighet. Investeringarna måste så långt möjligt inriktas på ge- mensamma lösningar, internt respektive i samverkan med andra intressenter, och på att lösa upp vad som i ett längre perspektiv framstår som trånga sektorer i tjänsteproduk- tionen respektive ifråga om infrastrukturen. 
 Det gäller för det första att identifiera och karaktärisera de  
 enskilda investeringar  
 i digi- tal information som aktualiseras eller behöver övervägas. Erfarenhetsmässigt hör också ofta flera investeringar samman och bör behandlas som  
 investeringsstrategier  
 för ett verksamhetsområde, en förvaltningssektor eller en tvärgående funktion (t ex resultat- redovisning). Där är samspelet och logiken mellan de olika komponenterna viktiga, liksom tidplaneringen. För båda fallen behövs sedan beskrivnings- och bedömnings- underlag samt rutiner för värderings- och beslutsprocesserna. 
 82 
 Det är också viktigt att denna typ av planering och prioritering redovisas på ett sådant sätt att den kan granskas och bedömas av utomstående intressenter. Det underlättar en offentlig nytto- och prioriteringsdebatt som kan ge vägledning för myndigheten och underlag för överordnade beslut. 
 Med ESV:s cirkulär 2001:3 har tydligare instruktioner än tidigare getts för hur även im- materiella anläggningsinvesteringar som informationskällor och digitala tjänster ska behandlas i myndigheternas årsredovisningar. Anläggningstillgångar kan enligt huvud- reglerna finansieras genom upplåning i Riksgäldskontoret. Den normala avskrivnings- tiden är högst fem år. Men för investeringar med längre ekonomisk livslängd kan en längre avskrivningstid tillämpas om särskild motivering lämnas för detta. Motsvarande anvisningar utfärdades av Redovisningsrådet för de företag som är noterade på Stockholmsbörsen. I båda fallen trädde reglerna i kraft 1 januari 2002. 
 De nya föreskrifterna för den statliga förvaltningen har redan det första tillämpningsåret utnyttjats till att i ökad utsträckning periodisera utvecklingskostnader. Volymen med redovisade immateriella tillgångar har ökat med 50 %, från 2 till 3 MdSEK, främst i form av  
 IT-systemutveckling. 
  Bedömningar tyder också på att reglerna bidragit till att strama upp investeringsplanering för  
 IT-projekt. 
  I några fall har myndigheterna tyckt att reglerna känts  
 för  
 strama och administrativt belastande och därför avstått att använda dem. I vilken utsträckning myndigheterna prövat möjligheterna att fördela kostnaderna över längre tid än fem år är oklart. 
 Fortfarande är dock regelverket okänt för många myndigheters  
 IT-ansvariga, 
  som följ- aktligen heller inte övervägt hur det kan utnyttjas för att ge ökat handlingsutrymme för framtidsinvesteringar. 
 I avsaknad av generella stödformer för de gränsöverskridande investeringarna är det viktigt att både de myndigheter som berörs av en gemensam större investering och deras ansvariga departement aktivt deltar i beredningen av investeringen. Det är då viktigt att bibehålla och redovisa en helhetssyn på vad investeringen ska åstadkomma och dess inre utvecklingslogik, samt vilka insatser som behövs från respektive myndighet. 
 Denna bredare beredning kan ske från fall till fall. Men det behövs som flera förslags- ställare, inklusive  
 IT-kommissionen, 
  redan påpekat, att en ny och bredare berednings- mekanism skapas för denna typ av frågor i regeringskansliet. Målet bör vara att finna pragmatiska lösningar på utvecklings- och tillväxtfrämjande framtidsuppgifter. 
 De problem med investeringar där flera myndigheter måste dela på både utvecklings- kostnader och intäkter, men inte nödvändigtvis i proportion till insatsen finns också inom näringslivet respektive i samarbete mellan offentliga och privata aktörer. Lös- ningar måste även här sökas från fall till fall. 
 En samsyn på investeringens roll som i någon mening har gemensam nytta kan dock vara en grund för överenskommelser och praktiska lösningar. I åtskilliga fall kan den gemensamma nyttan bestå i att investeringen spar tid, transaktionskostnader eller egna investeringar för ändamålet hos de olika intressenterna, dvs kan betraktas som en infra- 
 83 
 struktur. Det fordrar en förståelse för hur en infrastruktur dels kan vara kostnadseffek- tiv, dels kan bidra med dynamiska effekter i form av ökade möjligheter att utveckla nya tjänster, bättre tillgång till marknader och samarbetsmöjligheter mellan olika intres- senter. Sådana diskussioner om infrastruktur är dock inte så vanlig, och beredskapen att göra uppoffringar för det gemensamma inte särskilt väl utvecklad. 
 Om samarbetsklimatet kärvar är det en strategisk uppgift för överordnade instanser eller berörda utomstående (användargrupper, branschföreträdare m fl) att bidra med sådana synpunkter om påtryckningar och faktaunderlag som underlättar en rationell och resultatinriktad lösning. 
 Avgifter som intäktskälla och styrmedel 
 Avgiftssättning för bl.a. information och digitala tjänster har länge varit föremål för heta debatter. Vad som generellt kan sägas är att några generella lösningar ännu inte införts i praktiken, även om det finns rekommendationer och riktlinjer. 
  
 IT-kommissionen 
  har inte haft som ambition att göra någon mer djupgående eller sam- lad analys. Däremot vill kommissionen lyfta fram några aspekter. 
 Det finns idag verksamhetsområden där skilda principer för avgiftssättning gäller. I gränsytan mellan dem uppstår till synes irrationella effekter. Ett sådant exempel gäller Riksantikvarieämbetets digitala redovisning av fornminnen. Ämbetet har lägesbestämt och beskrivit objekt som skyddas enligt olika bestämmelser i fornminneslagstiftningen. Objekten lagras på ett digitalt kartunderlag som köps från Lantmäteriverket. De kom- pletta kartorna erbjuds sedan användare både inom kultursektorn och inom t ex anlägg- ningsbranschen, planerare inom olika verksamheter och skogsavverkare, gräventrepre- nörer m fl. Kartorna är gratis, enligt de principer som tillämpas för kulturinformation. 
 Av den totalkostnad på ca 7,5 miljoner per år som denna informationstjänst kostar går ca 60 % som royalty till Lantmäteriverket för utnyttjandet av kartunderlaget. Avgifts- beläggningen av detta och liknande tjänster betraktas av verket som ett nödvändigt led i att motsvara avkastningskravet till statsmakterna. Samtidigt gör det att Riksantikvarie- ämbetets tjänst utsätts för risken att läggas ned då kulturanslagen krymper. I sin tur kan det innebära att fler kulturobjekt skadas eller försvinner eller att planer måste göras om, och byggen kanske försenas, på grund av att fornminnen upptäcks i ett onödigt sent skede. 
 Den principiella innebörden i exemplet är alltså att bristfälligt avvägda avgiftssystem får negativa styreffekter som kan vara långt större än de intäkter som kommer in. Framför allt bromsas eller hindras ett konstruktivt samarbete mellan myndigheter med kom- pletterande informationskällor att skapa sammansatta och integrerade tjänster. 
 Det finns naturligtvis olika sätt att lösa konflikter av detta slag, exempelvis avgifter för tjänsten för intressenter utanför kultursektorn (eventuellt i kombination med skärpta föreskrifter om att ta med information i planer, körorder etc), avgiftsbefrielse från ro- yalty eller bidrag från de användande sektorerna. 
 84 
  
 IT-kommissionen 
  föreslår aktiva insatser att identifiera sådana konfliktsituationer, där avgiftssättningen visar sig få icke avsedda och negativa effekter på tjänster som bedöms viktiga. Att lösa sådana konflikter ger resultat i det enskilda fallet, men ger också en bättre förståelse för de ofta komplexa intresseavvägningar som kan behöva göras vid avgiftssättningen. Det ger i sin tur ett ytterligare underlag i arbetet för mer enhetliga och väl fungerande avgiftsregler. 
 Exemplet ovan visar också att myndigheters avgiftssättning i vissa fall styrs av avkast- ningskrav från statsmakterna. Det kan därför finnas skäl för Regeringskansliet att göra konsekvensanalyser av avkastningskraven för bl.a. myndigheter som förmedlar grund- läggande informationstjänster. Avgifterna bör också enligt  
 IT-kommissionens 
  mening snarare mer medvetet användas som styrmedel för bred användning. 
 Informationskällor eller grundläggande tjänster, i offentlig, privat eller gemensam regi, som används av många verksamheter, representerar en nyttighet vars avkastning ökar ju mer den används. Driftkostnaderna ofta däremot är konstanta eller ökar i liten omfatt- ning i proportion till användningen. I den mån avgifter ska tas ut bör de därför i princip vara sådana att de ger en så bred användning som möjligt, inom ramarna för de till- gänglighets- och skyddsregler som gäller, samtidigt som de ger rimlig avkastning. 
  
 IT-kommissionens 
  förslag 
  
 N  
 Ekonomistyrningsverket bör ges i uppdrag att ytterligare informera och ge råd om hur de nya reglerna för redovisningen av immateriella anläggningstillgångar som exempelvis informationssystem, databaser och större tjänsteinvesteringar. 
  
 N  
 En förnyad utredning av avgifter för digitala informationskällor bör göras, som identifierar och kartlägger existerande konflikter mellan olika avgiftssystem och föreslår olika lösningsmöjligheter med målet att utforma en rationellare och prak- tiskt mer lättillämpad avgiftspraxis. 
 85 
 86 
 11. Statistikunderlag för investeringsbeslut och policy 
 Dagens  
 IT-statistik 
  i allt väsentligt en teknikstatistik 
 Den  
 IT-statistik 
  som finns idag kan bara ofullständigt beskriva utvecklingsinitiativ som  
 24-timmarsmyndigheten 
  och de nya digitala tjänstemiljöer som växer fram i närings- livet. Nya undersökningar har kommit fram, som exempelvis studier som jämför olika länders position i den nya  
 IT-utvecklingen 
  och olika indikatorer för s k benchmarking. Men också de speglar bara delar av de nya utvecklings- och produktionsprocesserna och deras resultat och betydelse. 
  
 Det framgår tydligt i skriften  
 Fakta om informations- och kommunikationsteknik i Sverige 2002  
 som utarbetats av Statens institut för kommunikationsanalys, SIKA. Den del av tjänstesektorn vi behandlar här redovisas på mindre än tio sidor, den tek- 
  
 niska infrastrukturen på 30, tillgångs- och användningsstatistik på 70 sidor, kunskap och FoU på 40 och telekom- och datormarknaden på 25 sidor. Såväl kunskaps- och FoU- avsnitten som tillgångs- och användningsstatistiken har då en stark teknikprofil. 
 SIKA:s publikation bygger på befintlig offentlig statistik och viss statistik från bransch- organ och på större specialundersökningar. Den är i stort representativ för den statistik som finns idag, och naturligtvis i stor utsträckning även för vad som saknas. 
 Den speglar också i viss mån det faktum att det saknas mer accepterade föreställningar om vad den aktuella samhällsförändringen innebär och hur den ska kunna följas och beskrivas i statistiska termer. 
 En jämförelse med den produktionskedja som  
 IT-kommissionen 
  använder för att illu- strera det nya, nyttoorienterade  
 IT-begeppet 
  ger indikationer om vad statistik och bench  
 marking-metoder 
  idag täcker in och var det saknas beskrivningar och data. 
  
 Teknik  
 +  
 Information  
 Ù  
 Tjänster 
  
 Ù 
  
 Nytta 
  
 skapar 
  
 som använda ger 
  
 Dagens statistik ger oss uppgifter för de delar av kedjan som markets med  
  . Det innebär förhållandevis detaljerade uppgifter om  
 IT-innehav 
  för företag, myndigheter och enskilda respektive om deras  
 IT-användning. 
  Till en del är denna statistikprofil historiskt betingad och härstammar från den tid då tekniken var dyr och en flaskhals för utvecklingen och därför behövde granskas och analyseras noga. Till en del belyser 
 87 
 statistiken frågor som är åtkomliga och lättbesvarade, som befintlighet, d.v.s. antal datorer, Internetanslutningar, webbsidor, tjänster i digital form etc. 
 Däremot saknas fortfarande uppgifter som belyser befintligheten av sådana informationsresurser i digital eller digitaliserbar form som är en nödvändig produk- tionsfaktor för digitala tjänster. Även uppgifter om digitalt producerade tjänster som inte kan nås via Internet är få och splittrade. Om kraven på uppgifterna höjs från be- fintlighet till att också gälla detaljer om användning, kvalitet och modernitet tunnas uppgifterna ut mycket snabbt. 
 Nya tjänster och utvecklingsstrategier fordrar nya beslutsunderlag 
 Därför finns det anledning att knyta an till de diskussioner om strategier, referensramar och teorier som redovisats i tidigare avsnitt. Utan sådana förklaringsverktyg är det svårt både att ställa rätt frågor i statistiken, kunna förstå och besvara frågorna och att tolka de svar som kommer in. En komplikation för utvecklingen av denna tjänsteorienterade IT- statistik är att statistiken om tjänsteproduktion allmänt i samhället är svagt utvecklad. 
 Med det perspektiv som  
 IT-kommissionen 
  anlagt här är statistikens viktiga uppgifter att redovisa grundfakta om förhållandena i de delar som ingår i produktionskedjan ovan, inklusive befintlighet, kvalitets- och modernitetsaspekter, redovisa förändringar och utvecklingstrender för delarna och helheten samt belysa omgivande faktorer och sam- band. 
 Det innebär att beskriva en elektronisk förvaltning, industriproduktion eller affärsverk- samhet som innefattar 
  
 N  
 produktion och handläggning med stöd av IT, där all väsentlig formaliserad information hanteras och förmedlas elektroniskt längs hela handläggnings- processen, 
  
 N  
  
 IT-stödda 
  transfereringssystem, med utbetalning och kontroll av betalnings- och bidragsvillkor bl.a. genom avstämning mot regelverk, kontrollsystem och andra bidragssystem, 
  
 N  
  
 IT-stödda 
  planerings- och budgetprocesser, 
  
 N  
  
 IT-stödda 
  resultatredovisnings- och uppföljningssystem som ökar precision, analysmöjligheter samt ökad medverkan och insyn, 
  
 N  
 information bl.a. via Internet till medborgare, kunder, organisationer och företag 
 I princip handlar det om strukturen för en relativt konventionell branschstatistik, där branschen definieras som produktion och leverans av digitala tjänster. Det ger ledning för att precisera vilka frågor som statistiken har att besvara. Branschanalytiker ställer sig frågor som: 
  
 - 
  
 Har vi rätt produkter och tjänster för marknaden? 
  
 - 
  
 Har vi produktionsprocesser och  
  
 –teknik 
  som är konkurrenskraftiga? 
  
 - 
  
 Har vi tillräcklig produktutveckling och FoU? 
  
 - 
  
 Har vi rätt investeringsvolym? 
  
 - 
  
 Har vi rätt struktur på branschen? 
  
 - 
  
 Hur är tillväxten och lönsamhetsutvecklingen? 
  
 - 
  
 Hur utvecklas marknaden hemma och ute? 
  
 88 
 Konkreta frågor på det aktuella området kan vara: Investerar vi tillräckligt i databaser och andra informationskällor för framtiden, och investerar vi i rätt saker? Finns det kompetent personal för tjänstedesign även i morgon? Vilka bidrag till tillväxt och ett bättre arbetsliv kan  
 IT-utvecklingen 
  ge, och vilka risker kan den medföra? 
 Det innebär att beskriva de  
 produktionsförutsättningar  
 som dessa processer fordrar, som exempelvis 
  
 - 
  
 kapacitet, struktur och kvalitet hos den tekniska plattformen 
  
 - 
  
 informationsresurser och informationsvägar, deras täckning, omfattning, struktur och kvalitet 
  
 - 
  
 gemensamma tjänstefunktioner, tjänstekanaler och tjänsteutbud; omfattning, kapacitet, struktur och kvalitet 
  
 Det innebär vidare att beskriva nödvändiga  
 förutsättningar för utvecklingen 
 , bl.a. 
  
 - 
  
 kompetensförsörjning för produktionsuppgifterna och de viktiga delområdena, dess omfattning, ämnesmässiga fördelning, nivå och kvalitet 
  
 - 
  
 utvecklingsresurser och finansiella förutsättningar 
  
 - 
  
 regelverk och institutioner 
  
 - 
  
 marknadsförhållande beträffande leverantörer av utrustning och teknisk service, opera- törer, informationsproducenter, tjänsteleverantörer 
  
 Slutligen behövs beskrivningar av  
 nyttor, avigsidor  
 och  
 indirekta effekter  
 av den digi- tala utvecklingen. 
 Utvecklingsuppdrag för en framåtsyftande  
 IT-statistik 
  
 Som framgår av redovisningen ovan är en statistik för ett digitalt tjänstesamhälle avläg- sen. Men den utvecklingsprocess i samhället som statistiken ska betjäna kan snarare räknas i decennier än i år. Den nya statistiken kan således byggas upp systematiskt parallellt med denna utvecklingsprocess, och successivt ge nytt underlag till både kon- kreta beslut och samhällsdebatt. Eftersom det handlar om att bygga upp en ny digital samhällsstruktur måste statistiken också ge fakta och bakgrundsinformation för den demokratiska debatten. 
 Det finns redan en ökad medvetenhet om de nya förutsättningarna. Både företag och myndigheter behöver för sin egen del mer detaljerad information om sin tjänste- utvecklingsverksamhet. De kan också få mer sådana data från sin interna redovisning i takt med att immateriella investeringar behandlas tydligare i både offentlig och privat verksamhet. 
 Om ett sådant systematiskt statistikutvecklingsarbete inte skyndsamt inleds riskerar Sverige att färdas med hög fart in i framtiden i dålig sikt, med bristfälliga kartor och missvisande kompass. 
  
 IT-kommissionen 
  föreslår därför att SCB får i uppdrag att i samverkan bl.a. med SIKA inleda en förstudie om den framtida  
 IT-statistiken. 
  Det perspektiv som  
 IT-kommissio- 
  nen redovisat här bör vara en av utgångspunkterna för en sådan förstudie. 
 89 
 Det är också viktigt att den nya  
 IT-statistiken 
  har som mål att ge ett så relevant underlag för aktuella ställningstaganden och policybeslut i förvaltning och näringsliv som möj- ligt. Därför bör täta kontakter etableras med företrädare för statistikanvändare i regeringskansliet, förvaltningen,  
 IT-branschen, 
  i branscher vars verksamhet direkt eller indirekt berörs påtagligt av en övergång till digitala verksamhetsformer samt företrädare för media och allmänna intressen. Om möjligt bör ett framtida system för  
 IT-statistik 
  bygga på bidrag från olika bransch- och verksamhetsföreträdare för att få en både bred och detaljerad bild av aktuell position och förändringstakt. 
  
 IT-kommissionen 
  föreslår också att Statskontoret får i uppdrag att inom ramen för sitt uppdrag ta fram statistik för den offentliga sektorns utveckling, förnya  
 IT-statistiken 
  från den offentliga förvaltningen på motsvarande sätt, och komplettera den uppföljning som sker av  
 24-timmarsarbetet 
  med bl.a. ytterligare information om myndigheternas infrastruktur särskilt vad gäller informationsresurser och tjänstearkitektur. 
  
 IT-kommissionens 
  förslag 
  
 N  
 SCB bör få i uppdrag att, bl.a. i kontakt med SIKA, göra en förstudie om den fram- tida  
 IT-statistiken, 
  med utgångspunkt i det digitala tjänstesamhällets behov av beslutsunderlag med stöd av de synpunkter  
 IT-kommissionen 
  lämnat här 
  
 N  
 Statskontoret bör få i uppdrag att på motsvarande sätt komplettera den uppföljning som sker av  
 24-timmarsarbetet 
  
 90 
 12. Det digitala tjänstesamhället i ett demokratiskt perspektiv 
 Bredden och djupet i den pågående digitaliseringsprocess vi nu kan skönja är bety- dande. Allt talar för att den kommer att pågå åtminstone ett par decennier framöver. Den kan också väntas ta i anspråk en aktningsvärd del av investeringsvolymerna både i den offentliga sektorn och i näringslivet. 
 Investeringar kan ge rationaliseringar och tillväxt senare, men måste finansieras i för- väg. Pengarna behöver tas både från andra investeringar och från löpande verksamhet. Stämmer de ganska konservativa uppskattningarna ovan rör sig de digitala inve- steringarna om något eller några tiotals miljarder per år under en längre tid. Dessa prio- riterings- och utvecklingsfrågor kan mycket väl vara vår tids största samhälls- planeringsuppgift, oavsett om investeringarna sker i offentlig eller privat regi. Den upp- giften behöver därför belysas i en ingående debatt som utnyttjar det sakmaterial som kommer fram bl.a. i den offentliga sektorns och näringslivets utredningar. 
 Vi behöver också kunna dra nytta av de digitala tjänsterna på kort sikt. De ska vara effektiva och enkla att använda. De tjänster som redan finns bör granskas kritiskt. IT- kommissionens arbete kring tjänstedesign har visat att det redan finns väl belagda kun- skaper om hur olika tjänster bör utformas, vilka fel och fallgropar som måste undvikas och hur en bra designprocess i princip ska se ut. Av olika skäl används långt ifrån alltid dessa kunskaper. Ibland beror detta på dålig information och okunskap hos dem som beställer och genomför utvecklingsarbetet. Där kan bättre professionell utbildning och arbetsledning förbättra situationen. 
 I andra fall beror det bristande utnyttjandet av befintliga kunskaper på att designkraven kommer i konflikt med andra affärsmässiga eller budgettekniska intressen. Där behövs mer aktiva påtryckningar från användare och medborgare för att få kraven på använd- barhet, relevans och nytta tillgodosedda på bästa sätt. 
 Krishantering i samhället 
 Som framhölls i inledningsavsnittet står Sverige inför ett antal allvarliga krissituationer som stått i centrum för den politiska debatten under en längre tid: personalkris, kompe- tenskris, kostnadskris och konkurrenskris på många viktiga områden i samhället. 
 Dessa kriser skapar problem som förmedlas till i stort sett alla delar av samhälls- ekonomin och välfärdssystemet. 
 91 
 Några hävdar att  
 IT-krisen 
  också borde finnas med på listan ovan. Men mer väsentligt är det att IT, med den inriktning som diskuterats här, kan vara en del av problem- lösningen.  
 IT-utvecklingen 
  bör inte diskuteras separat, utan som en del av bredare de- batter. 
 Hur kan de långsiktiga investeringsbesluten förankras? 
 Stora och långsiktiga ekonomiska åtaganden måste självfallet vara knutna till angelägna resultat i framtiden. Företag, branscher, kommuner eller enskilda myndigheter  
 kan  
 göra framskrivningar från dagsläget, och utnyttja kännedom om området för att bedöma framtida utfall och prioriteringar. Men det är svårt redan för längre tid än  
 2-3 
  år. 
 Diskuterar vi vilken infrastruktur som vi kommer att kräva, som medborgare, företagare och kunder på nationell eller tvärsektoriell nivå, med livslängder bortom tio år, är det redan svåra problemet än svårare. Då får vi avstå från de rena teknikprognoserna, som nog i stort får anses omöjliga att göra på denna sikt. Men för information och grund- tjänster är problemet inte omöjligt att hantera, t ex att idag skissera kraven på informa- tionslogistiken för bättre samverkan inom hälsosektorn som kan ta tio år att förverkliga. Belöningen för en sådan långsiktighet är en möjlighet att påverka och styra utveck- lingen, som inte finns i ett kortare perspektiv. 
 Det behövs, som steg ett, framför allt visioner som underlag för tankar om vilket digitalt samhälle som medborgare, arbetande, företagande och konsumerande individer vill ha. Visionerna kan arbetas fram och analyseras i framtidsstudier, scenarier och Rådslag med fokus på olika samhällsområden, och med prioriteringar utifrån vad som är ange- läget för brukarna eller människorna. Ju fler fragment av framtidsbedömningar som kommer fram, desto bättre underlag för krav på utvecklingen och på processen för hur den ska kunna förverkligas. 
 Nästa steg i en demokratisk process kan vara att låta experter på olika ämnesområden göra problemanalyser, identifiera och klargöra intresse- och resurskonflikter, samt göra baklängesräkning för att se hur vi kan klara framtida serviceåtaganden. Det tredje och fjärde steget skulle sedan kunna vara bedömningar av de stora vägvalen respektive be- dömning av de enskilda insatserna som leder fram emot ett önskat målområde. 
 Liksom i de tidigare processer som förändrat vårt samhälle bör institutioner och forsk- ningsorgan få i uppdrag att ta fram studier, prognoser, scenarier och annat faktaunderlag som sätter in den digitala samhällsutvecklingen i ett bredare perspektiv. 
  
 IT-kommissionen 
  har med sitt  
 visionsseminarium  
 hösten 2001, (redovisat i rapporten Vårt digitala tjänstesamhälle – vision 2011+ (SOU 2002:25), visat upp några exempel på resonemang och problemställningar som kan belysas i ett sådant framtidsperspektiv, och utnyttjat en enkel men effektiv form för en första inventerande diskussion av framtidsfrågorna. 
 En sådan framtidsinriktad process måste med nödvändighet ske parallellt med den lö- pande, dagliga utveckling som sker i varje samhällssektor och näringslivsbransch. Svårigheterna är att dagens beslut kan visa sig binda upp och låsa vår framtida utveck- 
 92 
 ling. Möjligheterna ligger i att lösa dagens akuta problem med åtgärder som bygger upp framtidens struktur. 
 Underlag och forum för att få debatt om den digitala framtiden 
 Liksom för den nyväckta miljödebatten under 60- och  
 70-talen 
  saknas det idag ännu intressegrupper, etablerade mötesplatser och kanaler för en mer ingående debatt om digitaliseringsprocessen. Mötesplatser där man bearbetar och vaskar fram kärnfrågorna och klargör vägvalen för en bredare allmänhet. Det saknas också material som ger en förståelse av modernt tjänsteutvecklingsarbete och plattformsbygge i det digitala sam- hället, och det beslutsunderlag som finns om större investeringsobjekt och framtids- planer i förvaltning eller näringsliv är sällan vare sig avsett, eller anpassat, för en bre- dare offentlig debatt. 
 Därför är det naturligt att se hur det är möjligt att stegvis bygga upp en bredare kunskap och insikt i dessa framtidsfrågor, skapa samtals- och debattarenor och samtidigt föra en aktiv debatt om de beslut och vägval som är aktuella för dagen. 
  
 IT-kommissionen 
  har under en längre tid haft kontakter med olika folkrörelser och det statliga Folkbildningsrådet om olika aspekter av  
 IT-utvecklingen 
  och om behovet av en bredare information och faktabas för debatt och underlag för att driva intressefrågor. IT- kommissionens bedömning är att det finns ett brett, om än i vissa fall ännu nyvaket, intresse för  
 IT-frågorna 
  i ett samhälleligt perspektiv, både i det traditionella Jones och i nya organisationer. 
 Därför bör en mer riktad utbildningsinsats diskuteras som engagerar både bildnings- förbund, folkhögskolor och andra aktörer kring den nya digitala samhällsutvecklingen och dess betydelse för olika grupper i samhället. Det kan gälla IT:s möjligheter i vård och omsorg, sett ur ett brukarperspektiv, ett mer aktivt utnyttjande av IT:s möjligheter att ge miljösparande styrsystem, bättre miljöövervakning och att minska resor, samt den moderna tjänsteinriktade  
 IT-användningen 
  i arbetslivet, möjligheten att skapa bättre och mer påverkbara arbetsmiljöer. Men det bör också gälla de uppenbara faror och brister vi redan sett, eller kan förutse. Risken för digitala klyftor, avvägningar mellan övervakning och säkerhetskontroll å ena sidan och risken för ökade integritetsintrång å den andra, riskerna med ett beroende av sårbara, storskaliga tekniska system, bristande kvalitet och konsumentskydd i digitala tjänster, stress och utslagning i arbetslivet mm. 
 En sådan folkbildningsinsats bör växa fram i en dialog mellan folkbildningsorganisa- tioner och folkbildnings- och demokratiansvariga i regeringen. Insatsen bör vara ut- hållig för att kunna genomsyra olika nivåer i organisationerna och ge praktiska resultat för deras olika målgrupper. Den bör också utformas så att dess olika aktiviteter, kun- skaper och material kan integreras i den löpande bildningsverksamheten på ett naturligt sätt. 
  
 IT-kommissionen 
  hoppas att även i detta sammanhang kan dess material kunna ge bi- drag till det utbildnings- och faktamaterial som behöver finnas som grund för utbild- ningsinsatsen. 
 93 
 Men viktigare är att det presentations- och beslutsunderlag som utarbetas kring större investeringar och utvecklingsprogram utformas så att de fungerar som underlag även för den offentliga debatten. Det är en på  
 IT-området 
  oftast ny och krävande uppgift, som fordrar en bredare, mer realistisk och mer nyttoinriktad informationsansats. Men de ansträngningar som läggs ned från myndigheter, kommuner och företag på att förklara både fördelar och risker med nya digitala tjänster eller grundinvesteringar kan visa sig högst lönsamma genom att de underlättar en prövning av investeringens logik, relevans och värde, vilket kan leda till förbättringar, samtidigt som de bidrar till en förberedelse och förankring vid genomförande och drift. 
 Servicedialog och kritisk granskning för vardagsförbättringar 
 Sedan länge finns en tradition både i näringsliv och förvaltning att genom olika kund- och medborgarundersökningar se hur de egna tjänsterna och övrig verksamhet tas emot av brukarna.  
 Nöjd-kund-index 
  och andra mått används för att följa brukarnas bedöm- ningar och se var förbättringsåtgärder kan behöva sättas in. 
 Men denna typ av undersökningar ger naturligtvis en ofta summarisk och utslätad bild av brukarnas åsikter. Det behövs därför också både djupare och mer precisa besked från brukarna, och en tvåvägskommunikation som kan ge utrymme för diskussion och för- slag till förändringar. 
 Ett initiativ i regeringens Förvaltningspolitiska program om att granska myndigheternas servicedialoger och serviceåtaganden ledde fram till ett uppdrag om en försöks- verksamhet, där femton myndigheter och tre försäkringskassor deltog. Samtidigt fick Statskontoret och Statens kvalitets- och kompetensråd i uppdrag att ge metodstöd till de deltagande organisationerna och sammanfatta resultaten från försöket. Redovisningen finns i rapporten Lyssna för att lära och lova, Statskontoret 2003:9. 
 Försöken har förutsatt att organisationerna tydligare presenterat och förklarat sitt tjänsteutbud och sina enskilda tjänster. Några hade redan rutiner och tradition för detta, medan andra utvecklade sådana under försökets gång. Samtliga organisationer har utfört minst en servicedialog med sina brukare. Formerna för dialogen har växlat. Mellan 5000 och 7000 medborgare och företrädare för företag har i olika former kunnat lämna synpunkter på organisationernas verksamhet. Myndigheterna har publicerat sammanlagt 34 serviceåtaganden med information och utfästelser om service och tjänster. Brukarna har gett både ris och ros åt myndigheterna, mest dock det senare. Kopplingen mellan servicedialog och verksamhetsutveckling bedöms vara den svagaste länken under försöksperioden. Servicedialogerna har enligt Statskontorets rapport främst handlat om brukarnas uppfattning om service i meningen tillgänglighet, bemötande etc., och mindre om möjligheterna till ökad insyn och delaktighet i myndigheternas verk- samhetsprocesser. 
 Försöket och andra insatser av liknande slag visar att det går att med gott resultat för- bättra direktkontakten med brukarna, men att åtskilligt återstår att göra för att skapa insyn och delaktighet i verksamheten. Statskontoret föreslår fortsatta uppdrag om servicedialoger m.m. till myndigheter, till central samordning och till begreppsprecise- ring, metodutveckling och fördjupad forskning. 
 94 
  
 IT-kommissionen 
  ser insatser för servicedialoger och serviceutveckling som viktiga inslag också i den digitala tjänsteutveckling som behandlats tidigare. Det ger en mer formell plattform för brukarinflytande över vissa delar av utformning och design av myndighetstjänsterna, och möjligheter att påverka det samlade tjänsteutbudet. Samtidigt bör risken för myndighetsstyrning av dialogerna uppmärksammas och pareras. 
 Brukarmedverkan bör stödjas med brukarutbildning, för det aktuella verksamhets- området och gärna också generellt, som del av de utbildningsinsatser som diskuterats tidigare. Den direkta brukarmedverkan behöver också kompletteras med dialoger där olika intresseföreträdare för brukargrupper deltar. 
 IT som stöd i den demokratiska debatten 
 IT:s roll som förstärkande verktyg i den demokratiska processen framhölls i IT- propositionen  
 Ett Informationssamhälle för alla 
 , prop. 1999/2000:86. Resonemangen fördjupades av Demokratiutredningen och propositionen utifrån dess betänkande. En arbetsgrupp i Regeringskansliet, liksom  
 IT-kommissionens 
  Demokratiobservatorium, har diskuterat och bevakat dessa frågor, samt gjort vissa främjande- och stimulans- insatser. 
 En viktig del i det arbetet har gällt frågan om elektroniska val, folkomröstningar mm. En annan del har gällt att förbättra kontakterna mellan förtroendevalda och väljarna. Som en förlängning av det senare har också frågor om servicedialog och myndighets- kontakter som diskuterats ovan ingått i arbetet. En rad praktiska försök har också genomförts och dokumenterats, som Internetomröstning i Kalix och i kårvalet i Umeå, den s.k. Bollnäsdialogen mellan kommunpolitiker och väljare m fl. 
  
 IT-kommissionen 
  har aktivt medverkat i denna process, men konstaterar samtidigt att det nu förefaller ha inträtt en period med lägre aktivitet och viss eftertanke. Utifrån det behov av bredare samhällsdebatt som redovisats ovan framstår detta som bekymmer- samt. Eftertanken behöver efterträdas av en nyorientering och återstart. 
 En återstart av insatserna för ökat  
 IT-stöd 
  i demokratidebatten borde kunna ske med fokus på den digitala samhällsutvecklingen. Det kan ge bidrag till diskussionen om hur viktiga frågor om hur vårdkrisen kan lösas, personalbristen i kommunal verksamhet kan lindras, offentlig service effektiviseras, miljöarbetet vässas och svenskt näringsliv kan finna internationellt konkurrenskraftiga utvecklingsområden. 
 Som redovisats ovan finns redan erfarenheter och förslag vad gäller servicedialoger och brukarkontakter både i offentlig och privat sektor som kan vidareutvecklas och stärkas. Den svaghet i kopplingen till verksamhetsplaneringen i myndigheterna som redovisades i Statskontorets rapport från servicedialogförsöket pekar på var betydande förbättringar kan ske, och där de mer centrala politiska frågorna kan behandlas. 
 Som ett komplement till övriga insatser föreslår  
 IT-kommissionen 
  att olika former av virtuella  
 Framtidsforum  
 etableras för samhällssektorer och gärna också branscher i näringslivet, för att redovisa viktiga framtidsinitiativ, inbjuda till remissyttranden 
 95 
 över aktuella förslag och beslutsdokument samt erbjuda diskussionsplattformar för en bredare framtidsdebatt. Sådana Framtidsforum kan medfinansieras av t.ex. sektor- ansvariga myndigheter eller branschorgan, men i vissa fall administreras av fristående expertorgan för att minska risken för intressekonflikter. 
  
 IT-kommissionens 
  förslag 
  
 N  
 Regeringen bör stimulera en demokratisk debatt om det framväxande digitala sam- hället, om de beslut och prioriteringar som behövs och om de möjligheter och faror utvecklingen kan innebära. 
  
 N  
 Regeringen bör i samarbete med bl.a. folkrörelser, forskningsinstitutioner och näringslivets branschföreträdare främja framtagandet av prognoser, framtidsanalyser och andra faktasammanställningar som underlag bl.a. för en sådan debatt. 
  
 N  
 Möjligheterna att utnyttja IT som verktyg för debatt om IT bör tas till vara. 
  
 N  
 Folkbildningsorganisationerna bör i samarbete med övriga folkrörelser ta initiativ till en bred utbildningsinsats som stöd för den demokratiska debatten. 
  
 N  
 Olika former av virtuella Framtidsforum om vår digitala framtid bör stimuleras och stödjas 
  
 N  
 Myndigheters initiativ till servicedialoger bör stödjas, bl.a. i linje med de förslag Statskontorets utredning i frågan lagt fram. 
 96