5 Hur mycket kostar systemet? 
  
 5.1 
  
 Förutsättningar 
  
 Erfarenheten visar att det vid införande av nya reformer, alltid tar tid innan dessa får fullt genomslag. Så är fallet även när reformen innebär fördelar och nya möjligheter för människor. Av det skälet är det viktigt att vara försiktig i bedömningen av hur många männi- skor som kommer att delta från starten i IKS. Samtidigt är det viktigt att i kalkylerna redovisa antaganden och beräkningar som visar att systemet klarar en hög belastning. 
 Den Gallupundersökning som jag lät genomföra i september i år 2000 visade att 56 procent av de tillfrågade personerna var intresse- rade av att påbörja ett skattesubventionerat sparande för kompe- tensutveckling. Uppföljningar av tidigare genomförda systemför- ändringar har visat att uppskattningsvis tio till femton procent av de som säger sig vilja delta eller medverka också gör det från bör- jan. Om motsvarande resultat skulle gälla för kompetenssparandet innebär det att mellan sex och tio procent av alla i arbetskraften skulle påbörja ett sparande redan år 2002. Jag gör antagandet att antalet nyöppnade konton blir något högre eftersom det i förslaget ingår en startstimulans i form av en grundplåt. Stimulanserbjudan- det gäller alla personer mellan 30 och 55 år med en taxerad inkomst som år 2000 låg mellan 50 000 och 216 000 kr och som påbörjar ett sparande under något av de tre första åren efter införandet. 
 Målet med IKS bör enligt min mening vara att alla i arbetskraf- ten, både anställda och företagare, åtminstone någon gång under sitt yrkesverksamma liv sparar på ett kompetenssparkonto och använder de sparade pengarna till kompetensutveckling. I bedöm- ningen av omfattningen och kostnaderna för systemet räknar jag optimistiskt med att målet nås inom en period på knappt femton år. Samtidigt måste jag i beräkningarna ta hänsyn till de budgetra- mar som är beslutade av regering och riksdag. Dessa innebär att det 
 151 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 SOU 2000:119 
  
 finns ett utrymme på statsbudgetens inkomstsida på 1,15 mdkr årligen. 
 Jag föreslår dessutom att det tillskapas ett utrymme på ytterli- gare 300 miljoner kr för att ge möjlighet till subvention av arbetsgi- varavgifterna vid arbetsgivares avsättningar till anställdas konton. Dessa bör, enligt mitt förslag finansieras genom att utnyttja en del av den skatteväxling som riksdagen beslutat skall genomföras under de kommande tio åren. 
 I beräkningarna av systemets kostnader har jag antagit att antalet nytillkommande sparare vart och ett av de första tre åren uppgår till motsvarande 15 procent av arbetskraften. Samtidigt bortfaller några varje år eftersom de utnyttjar sitt sparande eller helt enkelt upphör att spara. Därefter räknar jag med att tillkommande sparare håller sig på ca 10 procent av arbetskraften om året. Jag är medveten om att detta är ett optimistiskt antagande och att det är mycket troligt att startsträckan blir längre. När systemet väl är utbyggt innebär dessa antaganden att cirka hälften av arbetskraften sparar aktivt på ett kompetenssparkonto årligen. Tiden det tar att nå full omfatt- ning kan med en försiktigare inledning ta längre tid. Jag har dock av försiktighetsskäl valt att redovisa en optimistisk kalkyl för att inte riskera att underskatta budgetbelastningen. Med en långsammare expansionstakt kommer belastningen på budgeten under inled- ningsskedet att bli något lägre. I bilaga 2 redovisas några beräk- ningar med alternativa antaganden om antal sparande, spartider och sparbelopp. 
 För att inte överskrida de beslutade ramarna har jag med den avsatta finansieringen beräknat kompetenspremien till 25 procent av inkomstbasbeloppet. Med den av mig föreslagna tilläggsfinansie- ringen skulle arbetsgivaravsättningarna dessutom kunna subventio- neras med 10 procent av den del av avgiftsunderlaget som sätts in på anställdas konton. Kostnaderna för den uppskjutna beskatt- ningen och avkastningsskatt i stället för konventionell beskattning är beräknad till omkring 120 miljoner kr årligen. 
 Skulle omfattningen av antalet sparare bli färre än vad jag antagit i mina bedömningar kommer budgetbelastningen till följd av kom- petenspremien också att bli lägre. Kompetenspremiens storlek kan då ökas i motsvarande grad. Det är enligt min uppfattning önskvärt att kunna öka kompetenspremiens storlek även med ett stort antal sparare. Att höja den från föreslagna knappt 10 000 kr till 15 000 kr per år skulle kräva ytterligare 650 miljoner kr med oförändrade bedömningar i övrigt. Jag föreslår att regeringen undersöker möj- 
 152 
  
 SOU 2000:119 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 ligheten att tillföra systemet även dessa medel men avstår från att lägga in dem i mina beräkningar. 
  
 5.2 
  
 Finansiella ramar 
  
 Mitt förslag:  
 Finansieringen av  
 IKS-systemet 
  skall ske på stats- budgetens inkomstsida med 1,45 mdkr årligen. Riksdagen har redan fattat beslut om 1,15 mdkr för detta ändamål. Ytterligare 0,30 mdkr föreslås med avsikten att stimulera arbetsgivares medverkan. Dessa bör finansieras inom ramen för den gröna skatteväxling riksdagen beslutat om på 30 mdkr under en 10- årsperiod. 
 Beslutade medel 
 I budgetpropositionen för 2000 avsatte riksdagen 1,35 mdkr för år 2000 och 1,15 mdkr årligen från och med år 2001 med syfte att sti- mulera individuell kompetensutveckling. Avsättningen gjordes på statsbudgetens inkomstsida. 
 Jag har bedömt att dessa medel räcker till finansiering av ett system med allmänt avdrag för kompetenssparande, subvention av skatten på avkastningen av sparade medel samt till en kompetens- premie i form av en skattereduktion. De reserverade medlen för åren 2000 och 2001 föreslås tas i anspråk till en grundplåt för att stimulera fler att börja spara. 
 Ytterligare medel 
 Stimulansen till arbetsgivarnas medverkan i det föreslagna systemet medför en extra belastning på de offentliga finanserna med knappt 300 miljoner kr årligen. Till detta föreslår jag att ytterligare medel reserveras på statsbudgetens inkomstsida. Dessa bör ingå som en del i den nu pågående gröna skatteväxlingen. 
 153 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 SOU 2000:119 
  
 5.3 
  
 Antaganden om sparbeteenden 
  
 Mina antaganden:  
 Under det inledande året 2002 kommer femton procent av arbetskraften att påbörja ett kompetensspa- rande. Andelen som påbörjar ett sparande kommer att kvarstå även under åren 2003 och 2004, för att därefter ligga på 10 procent av arbetskraften. Från och med år 2015 när systemet har stabiliserats kommer drygt halva arbetskraften att vara aktiva kompetenssparare. Spartid och sparbelopp kommer då att uppgå till i genomsnitt fem år respektive 7 000 kr. Arbetsgivar- nas andel av sparandet uppgår till en tredjedel av detta belopp. 
 De finansiella effekter som följer på införandet av  
 IKS-systemet 
  beror i hög grad på hur många personer som kommer använda systemet och i vilken utsträckning. Av denna anledning måste bedömningar göras för var och en av de faktorer som har betydelse för belastningen på den offentliga sektorn. Dessa bedömningar kan även kompletteras med uppskattningar av tillförlitligheten och precisionen. 
 Eftersom de beteendeförändringar som följer på ett system av detta slag är svåra att förutse har jag valt en mycket försiktig metod. Jag har i stället valt att göra ett antal grundläggande anta- ganden om hur många personer som kommer att inleda en sparse- kvens, under hur lång tid, och hur mycket de kommer att spara. Dessa antaganden skall ses som rejält tilltagna, och således är det mycket osannolikt att belastningen på den offentliga sektorn över- stiger den ekonomiska ramen. 
 Med utgångspunkt från mina antaganden är det möjligt att beräkna de  
 offentlig-finansiella 
  effekter som följer under de kom- mande åren. Rent praktiskt görs detta i en simuleringsmodell, vil- ken mer utförligt beskrivs i bilaga 2. Mycket kortfattat kan meto- den beskrivas som att för varje år genereras en population bestå- ende av individer med ett sparbeteende enligt mina antaganden. Därefter kan de finansiella effekterna som följer av detta sparbete- ende beräknas. 
 154 
  
 SOU 2000:119 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 Antal sparare 
 Det första antagandet jag gör berör hur många personer som för- väntas att inleda ett kompetenssparande. För detta ändamål utgår jag från antal löntagare och företagare under innevarande år. Denna grupp beräknas uppgå till ca 4,3 miljoner personer, och dess storlek förväntas vara i stort sett oförändrad under de kommande åren. 
 Beräkningarna grundas på antagandet att 15 procent av perso- nerna i den aktuella gruppen varje år under de tre första åren påbörjar ett kompetenssparande, vilket motsvaras av närmare 650 000 personer per år. Därefter antar jag att andelen som årligen kommer att påbörja en sparsekvens minskar till 10 procent av arbetskraften. 
 En sparsekvens består av dels en sparperiod, dels en period med kompetensutveckling. Det är således inte nödvändigt att det öpp- nas ett nytt sparkonto för varje sparsekvens. Individen kan ju under tidigare år ha genomfört en eller flera sparsekvenser. Därmed är det möjligt att uppskatta andelen aktiva kompetenssparare av målgrup- pen som andelen nystartade multiplicerat med den genomsnittliga spartiden. Givet att en oförändrad andel av målgruppen initierar en sparsekvens och vid en oförändrad genomsnittlig spartid kommer andelen aktiva kompetenssparare att efter knappt femton år stabili- seras på en konstant nivå. 
 Spartid 
 Det andra antagandet som jag gör gäller längden på individernas spartider. Eftersom olika personer rimligen har olika syften med sitt kompetenssparande är en rimlig bedömning att även sparti- derna kommer att skilja sig åt. Individernas spartider förväntas variera mellan allt från ett till omkring tjugo år. Inledningsvis kan det vara rimligt att tro att den genomsnittliga spartiden ligger omkring tre till fyra år. Den genomsnittliga spartiden kan dock antas öka allteftersom systemet har varit i gång. En anledning till detta är att somliga av de personer som påbörjade ett sparande med sikte på att få del av grundplåten avbryter sparandet åtminstone för en tid när de blivit berättigade till denna. Vidare torde förtroendet för systemet växa med tiden. 
 155 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 SOU 2000:119 
  
 Figur 1:  
 Antagen fördelning av spartidens längd för olika personer 
 Antal personer 
  
 1 
  
 Spartidens längd 
  
 20 
  
 I figur 1 ges en illustration av hur spartidens längd kan tänkas för- dela sig för dem som sparar i  
 IKS-systemet. 
  En koncentration av spartider finns mellan fem och sex år. Tider överstigande 14 år är ovanligt varför dessa inte framträder i figuren. Under de inledande åren, med vilket avses åren fram till och med år 2015, kommer för- delningen av spartidens längd att påverka beräkningarna av den finansiella effekten av systemet. Därefter kommer enbart den genomsnittliga spartiden att inverka på beräkningarna. 
 Sparvolym 
 Det tredje antagandet gäller hur mycket de enskilda individerna kommer att avsätta till sitt kompetenssparande. I likhet med spar- tiden är det rimligt att anta att sparvolymen kommer att variera mellan olika personer. Spridningen på avsättningarna antas vara mellan 1 000 och 37 700 kr per år. Den genomsnittliga avsättningen förväntas inledningsvis vara drygt 3 000 kr. Ett par år senare beräk- nas den genomsnittliga avsättningen ha ökat till i genomsnitt 
 156 
 SOU 2000:119 Hur mycket kostar systemet? 
 4 000 kr, för att efter ytterligare några år stabiliseras omkring 7 000 kr per år. 
  
 Figur 2:  
 Antagande om fördelning av sparbeloppets storlek för olika personer 
 Antal personer 
  
 1 000 
  
 Sparbeloppets storlek 
  
 37 700 
  
 Antagandena om individernas sparbelopp grundar sig delvis på de resultat som framkommit i den genomförda Gallupundersökningen där en fråga var hur mycket man kunde tänka sig att spara per månad. Till största delen är dock antagandena grova uppskattningar av individernas beteenden. 
 De redovisade sparbeloppen inkluderar också arbetsgivarnas avsättningar, vilka i genomsnitt antas utgöra en tredjedel av de angivna beloppen. Denna andel antas följa i och med den nedsätt- ning av socialavgifterna som medges för arbetsgivares avsättningar. Under antagande att arbetsgivarnas avsättningar i annat fall hade betalats ut i form av lön hade, i beräkningsavseende, dessa påverkat 
 157 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 SOU 2000:119 
  
 inkomstskatten på samma sätt som om individen själv hade avsatt beloppet 
 1 
 . 
 Av figur 2 framgår hur de avsatta beloppens storlek antas fördela sig för olika individer. Dessa belopp antas stå i relation till den inkomst som individen har under innevarande år. I likhet med de avsatta beloppens storlek antas de deltagande individernas genom- snittliga inkomst vara något lägre under starten av systemet än för de personer som deltar några år senare. Andelen personer som betalar statlig inkomstskatt har antagits ligga närmare 15 procent av dem som sparar. Därigenom kommer beräkningarna även att beakta en rimlig fördelning mellan stat och kommun av den upp- skjutna skatten. 
 För år 2000 beräknas andelen skattskyldiga för statlig inkomst- skatt till omkring 18 procent. Som en del i den pågående skattere- formen, med vilken avses kompensation för den allmänna pen- sionsavgiften och justering av skiktgränserna för statlig inkomst- skatt, skall denna andel sjunka till 15 procent av de skattskyldiga med förvärvsinkomster. 
  
 5.4 
  
 Beskrivning av sparbeteendets effekter 
  
 Genomsnittliga effekter 
 Med antaganden om antal personer som under varje år inleder ett sparande och under hur lång tid som dessa personer kommer att spara är det möjligt att för varje år räkna ut både hur många aktiva sparkonton som finns och hur många konton från vilka det görs uttag. Enligt min inledande uppskattning kommer ca 650 000 per- soner att ingå ett sparande under det första året. Under den när- maste tioårsperioden växer antalet aktiva sparare till ca två miljoner individer. 
 Eftersom uttag tidigast tillåts efter ett års sparande kommer det inte att ske några uttag under det första året. Det andra året beräk- nas antal konton där uttag görs uppgå till ca 160 000 stycken. Att så många personer antas ta ut pengar redan efter ett års sparande hänger ihop med att den genomsnittliga spartiden inledningsvis 
  
 1  
 Lönekostnaden på lång sikt antas vara given, varför avsättningar på individernas sparkonton på sikt kommer att vältras över på löntagarna i form av minskade löner. Att lönekostnaderna uppvisar denna egenskap hänger ihop med att både företagens avkastningskrav och prisnivån är internationellt bestämda. 
 158 
  
 SOU 2000:119 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 förväntas bli förhållandevis kort. Då systemet stabiliserats beräknas antal konton där uttag sker uppgå till ca 430 000 stycken per år. 
 Med utgångspunkt från antaganden om sparbeteendet för indivi- der som samtidigt inleder en sparsekvens är det möjligt att för varje år beräkna storleken på både det genomsnittliga sparandet och det genomsnittliga uttaget per konto, se tabell 1. Det årliga sparandet beräknas under de närmaste knappa femton åren växa från drygt 3 000 till närmare 7 000 kr 
 2 
 . 
 De första uttagen från systemet, vilka förväntas ske under det andra året, beräknas i genomsnitt uppgå till drygt 4 000 kr. Å ena sidan medför den korta spartiden att beloppen blir förhållandevis låga, å andra sidan medför grundplåten att de blir något högre än de annars skulle ha blivit. Efter några år beräknas de genomsnittliga årliga uttagen att uppgå till ca 14 000 kr, och efter ytterligare några år till drygt 40 000 kr. 
  
 Tabell 1:  
 Sammanfattning av effekterna av individernas sparbete- ende 
  
 År 
  
 Antal aktiva 
  
 Genomsnittligt 
  
 Antal konton 
  
 Genomsnittligt 
  
 sparkonton 
  
 sparande 
  
 där uttag sker 
  
 uttag 
  
 tusen st 
  
 kr 
  
 tusen st 
  
 kr 
  
 2002 
  
 650 
  
 3 210 
  
 0 
  
 0 
  
 2003 
  
 1 130 
  
 3 190 
  
 160 
  
 4 510 
  
 2004 
  
 1 480 
  
 3 580 
  
 290 
  
 7 640 
  
 2005 
  
 1 590 
  
 4 090 
  
 320 
  
 9 540 
  
 2006 
  
 1 680 
  
 4 930 
  
 330 
  
 11 080 
  
 2007 
  
 1 790 
  
 5 670 
  
 320 
  
 13 990 
  
 2008 
  
 1 900 
  
 6 180 
  
 310 
  
 17 970 
  
 2009 
  
 2 010 
  
 6 520 
  
 310 
  
 22 320 
  
 2010 
  
 2 110 
  
 6 760 
  
 330 
  
 26 730 
  
 2011 
  
 2 170 
  
 6 900 
  
 360 
  
 31 160 
  
 2012 
  
 2 190 
  
 6 920 
  
 400 
  
 35 610 
  
 2013 
  
 2 210 
  
 6 970 
  
 400 
  
 36 820 
  
 2014 
  
 2 220 
  
 6 970 
  
 420 
  
 39 070 
  
 2015 
  
 2 230 
  
 6 940 
  
 410 
  
 40 590 
  
 Varaktigt 
  
 2 200 
  
 6 900 
  
 430 
  
 41 200 
  
 2  
 Grundplåten är inte inräknad i denna avsättning. Emellertid påverkar grundplåten det genomsnittliga uttaget som redovisas i den femte kolumnen i tabell 1. 
 159 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 SOU 2000:119 
  
 Genom att summera antal konton där uttag har skett erhålls det antal sparsekvenser som  
 IKS-systemet 
  har producerat. Således beräknas antalet genomförda sparsekvenser år 2010 uppgå till över 2,1 miljoner stycken. Vid denna tidpunkt uppskattas det samtidigt finnas omkring två miljoner aktiva kompetenssparare. 
 Det är möjligt att utifrån gjorda antaganden få en grov uppskatt- ning av den genomsnittliga spartiden genom att dela det genom- snittliga uttaget med det genomsnittliga sparandet. Således visar det sig att i början kan den genomsnittliga spartiden förväntas ligga på drygt två år, för att så småningom växa till drygt fem år. 
 Aggregerade effekter 
  
 IKS-systemet 
  skall ha förmågan att kunna hantera ett förhållande- vis högt sparande av ett mycket stort antal individer. Genom att använda uppgifterna ovan på de genomsnittliga beloppen och den genomsnittliga omfattningen kan sparandet beräknas på aggregerad nivå. 
  
 Tabell 2:  
 Utveckling av sparande, uttag, grundplåt och behållning på aggregerad nivå 
  
 År 
  
 Sammanlagt 
  
 Sammanlagda 
  
 Grundplåt 
  
 Ackumulerade 
  
 sparande 
  
 uttag 
  
 sparmedel 
  
 mdkr 
  
 mdkr 
  
 mdkr 
  
 mdkr 
  
 2002 
  
 2,07 
  
 0,00 
  
 0,00 
  
 2,07 
  
 2003 
  
 3,61 
  
 0,72 
  
 1,54 
  
 5,82 
  
 2004 
  
 5,31 
  
 2,21 
  
 0,61 
  
 9,54 
  
 2005 
  
 6,50 
  
 3,11 
  
 0,30 
  
 13,50 
  
 2006 
  
 8,31 
  
 3,68 
  
 0,05 
  
 18,64 
  
 2007 
  
 10,15 
  
 4,53 
  
 0,00 
  
 24,89 
  
 2008 
  
 11,76 
  
 5,73 
  
 0,00 
  
 31,77 
  
 2009 
  
 13,14 
  
 7,10 
  
 0,00 
  
 38,89 
  
 2010 
  
 14,27 
  
 8,91 
  
 0,00 
  
 45,58 
  
 2011 
  
 15,03 
  
 11,27 
  
 0,00 
  
 50,88 
  
 2012 
  
 15,23 
  
 14,59 
  
 0,00 
  
 53,25 
  
 2013 
  
 15,48 
  
 15,07 
  
 0,00 
  
 55,46 
  
 2014 
  
 15,55 
  
 16,44 
  
 0,00 
  
 56,46 
  
 2015 
  
 15,55 
  
 17,01 
  
 0,00 
  
 56,92 
  
 Varaktigt 
  
 15,40 
  
 17,40 
  
 0,00 
  
 56,70 
  
 160 
  
 SOU 2000:119 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 Inledningsvis beräknas de årliga insättningarna till  
 IKS-systemet 
  vara drygt tre mdkr. Successivt förväntas dessa att stiga till omkring 11 mdkr. Under motsvarande period beräknas uttagen stiga från drygt en mdkr till ca sex mdkr. Efter omkring knappt 15 år förväntas både sparande och uttag att stabiliseras runt 16 mdkr per år. Att de sammanlagda uttagen överstiger vad som samtidigt sparas under samma år beror på den avkastning som kan tillgodoräknas. 
 Summan av de ackumulerade sparmedlen kommer som en följd av det antagna sparbeteendet att växa under de första 15 åren för att så småningom uppgå till ca 56 mdkr. Ett tillskott till såväl sam- manlagda uttag som ackumulerade sparmedel beräknas ske under de fyra år när vissa individer har möjlighet att tillgodogöra sig en grundplåt. Detta återspeglas emellertid inte i redovisningen av de sammanlagda sparade beloppen. 
 Finansiella effekter av uppskjuten beskattning m.m. 
 Beräkningen av finansiella effekter för den uppskjutna beskatt- ningen görs med utgångspunkt från individens årsinkomst och avsättning till kompetenssparandet. Jag antar att individens beskattningsbara inkomst är densamma både vid avsättning till och uttag från sparkontot. Med andra ord, individen eftersträvar en jämnt fördelad inkomst över tiden. Skatteregler för år 2001 har använts. 
 Vid starten av  
 IKS-systemet 
  minskar skatteintäkterna till följd av den uppskjutna beskattningen med omkring en mdkr. Efter några år beräknas bortfallet öka för att som mest uppgå till knappt 2,5 mdkr under år 2009. När systemet så småningom kommer i balans år 2015 minskar den offentliga sektorns kostnader för den uppskjutna beskattningen, se figur 3. Den skattemässiga subven- tionen, vilken ligger i att avkastningsskattesatsen är bestämd till 15 procent, medför dock att kostnaden för systemet i ett långsiktigt perspektiv kan uppskattas till omkring 120 miljoner kr per år 
 3 
 . I beräkningarna hade denna kostnad uteblivit om 
  
 3  
 Eftersom avkastningen på sparmedlen avser ett skattesubventionerat sparande är det inte självklart hur kostnaden för subventionen av den uppskjutna beskattningen skall separeras från subventionen av den lägre skattesatsen. En reducerad skatt på avkastning leder bland annat till högre inkomstskatt i samband med uttag av sparade medel. För mer information se bilaga 2. 
 161 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 SOU 2000:119 
  
 skattesatsen på avkastningen uppgått till 27 procent. Närmast liggande sparalternativet bedöms således vara en kapitalförsäkring. 
 Utvecklingen av kostnaden för den uppskjutna beskattningen förtjänar ett par kommentarer beträffande de inledande åren. Efter- som den genomsnittliga spartiden antas vara förhållandevis kort för de individer som börjar spara under år 2002 kommer de flesta av dem att ha tagit ut sina sparmedel redan före år 2006. Då uttag av sparmedel, inklusive avkastning och eventuell grundplåt, beskattas som inkomst av tjänst reduceras kostnaderna för den uppskjutna beskattningen under denna period. Detta visar sig i figur 3 som en viss inbromsning av de ökande kostnaderna under inlednings- skedet. 
 De personer som efter några år går in i  
 IKS-systemet 
  antas ha en något längre genomsnittlig spartid än sina föregångare. Detta för- klarar varför en relativt sett låg andel sparmedel tas ut för beskatt- ning mellan åren 2006 och 2012. Gällande antaganden om indivi- dernas sparbeteende gör att det dröjer fram till år 2015 innan kost- naderna för den uppskjutna beskattningen ebbar ut. 
 De sparmedel som befinner sig i systemet kommer förr eller senare att tas ut för beskattning. Under spartiden har dessutom den genererade avkastningen, efter skatt, lagts till dessa medel. Således bör man ha i åtanke att de kostnader som inledningsvis belastar systemet, i ett senare skede torde medföra intäkter av en något högre storleksordning. Dock beror det exakta utfallet av många faktorer, bland annat av storleken på avkastningen och inkomstut- vecklingen. 
 162 
  
 SOU 2000:119 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 Figur 3:  
 Finansiella effekter av uppskjuten beskattning samt redu- cerad skatt på avkastning 
  
 mdkr 
  
 1.0 
  
 0.5 
  
 0.0 
  
 -0.5 
  
 -1.0 
  
 -1.5 
  
 -2.0 
  
 -2.5 
  
 -3.0 
  
 -3.5 
  
 2000 
  
 2005 
  
 2010 
  
 2015 
  
 2020 
  
 2025 
  
 2030 
  
 År 
  
 Finansiella effekter av arbetsgivarnas avsättningar 
 Jag har tidigare pekat på att delar av de sparade beloppen kommer från arbetsgivares insättningar till individens sparkonto. Dessa avsättningar, i likhet med individens egna, är föremål för uppskju- ten beskattning varför de i den föregående analysen har behandlats som en integrerad del av sparandet. Arbetsgivare föreslås därtill få rätt till nedsättning av socialavgifterna och den allmänna löneav- giften som tas ut på dessa avsättningar. Nedsättningen skall uppgå till 10 procentenheter. Motsvarande nedsättning skall gälla även för den som betalar egenavgifter. 
 Den finansiella effekten som uppstår till följd av nedsättningen av arbetsgivaravgifterna redovisas i figur 4. Dessa beräkningar bygger bland annat på antagandet att en tredjedel av det årliga spa- randet kommer från arbetsgivare. Underlaget för nedsättningen kommer från och med år 2015 och framåt att, enligt gjorda anta- ganden, uppgå till ca 5,1 mdkr, varför en nedsättning med 10 procentenheter medför en varaktig nettoeffekt på knappt 
 163 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 SOU 2000:119 
  
 300 miljoner kr. Hur denna effekt fördelas mellan kommunerna, pensionssystemet och staten återkommer jag till senare. 
  
 Figur 4:  
 Finansiella effekter av nedsättningen av arbetsgivaravgif- terna 
  
 mdkr 
  
 0.00 
  
 -0.05 
  
 -0.10 
  
 -0.15 
  
 -0.20 
  
 -0.25 
  
 -0.30 
  
 2000 
  
 2005 
  
 2010 
  
 2015 
  
 2020 
  
 2025 
  
 2030 
  
 År 
  
 5.5 
  
 Antaganden om uttagsbeteendet och dess effekter 
  
 Mina antaganden:  
 Omfattningen av kompetensutveckling finansierad via  
 IKS-systemet 
  kommer år 2003 uppgå till fyra procent av heltidsarbete per individ. Under de närmast följande åren kommer omfattningen att växa stadigt för att år 2015 och därefter uppgå till 27 procent av heltidsarbete. 
 För att beräkna kostnaden för kompetenspremien, vilken ges i form av en skattereduktion, som individen erhåller för kompetens- utveckling i samband med uttag av medel från kompetenssparspar- kontot antar jag ett förhållande mellan kompetensutvecklingens omfattning, det uttagna sparbeloppet och individens inkomst. Vidare beaktas i beräkningarna möjligheten att kombinera kompe- tenssparandet med andra former av studiestöd. 
 164 
  
 SOU 2000:119 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 Jag bedömer att många av dem som använder sig av IKS kommer att göra detta i syfte att undvika ett inkomstbortfall under själva utbildningen. Emellertid kommer somliga personer att ha möjlig- het att komplettera med studiestöd. Därför är det rimligt att vid dessa kostnadsberäkningar anta att uttagen från systemet inte till fullo täcker inkomstbortfallet. 
 Av denna anledning antas att uttagen i genomsnitt täcker 50 procent av den ordinarie lönen (observera att andelen mäts i för- hållande till helårs- och heltidsarbete). Detta innebär att de sparade medlen räcker längre och att fler personer kan kompetensutveckla sig under en längre tid. Det innebär samtidigt att beräkningarna innehåller en försiktighetsmarginal. En överskattning av individens utbildningslängd gör ju att kostnaden för kompetenspremien kommer att överskattas. 
 Kort spartid innebär att omfattningen av kompetensutvecklingen per individ som deltar i sådan under år 2003 kan beräknas till ca fyra procent av motsvarande heltids- och helårsarbete. I stort sett kan en fördubbling förväntas ske under år 2004. Därefter kommer omfattningen växa stadigt för att år 2015 och framöver vara ca 27 procent av heltids- och helårsarbete. 
 Då kompetenspremien är knuten direkt till omfattningen av kompetensutvecklingen kommer de erhållna premierna inlednings- vis att vara små. När systemet har stabiliserats beräknas kompe- tenspremierna i genomsnitt per person uppgå till omkring 2 500 kr per år. 
 Finansiella effekter av kompetenspremien 
 Liksom vid tidigare beräkningar av den ekonomiska konsekvensen av individernas beteenden på den offentliga sektorns finanser summerar jag även här de enskilda individernas intäkter och kost- nader. Därmed följer, av givna antaganden, att från och med år 2003 minskar skatteintäkterna stadigt för att år 2015 ha reducerats med ca 1 mdkr, se figur 5. Denna finansiella effekt dröjer sig sedan kvar för att ge ett varaktigt bortfall av statens skatteintäkter. 
 Som en följd av att både antal uttag och storleken på de uttagna beloppen förväntas bli jämförelsevis låga under starten av systemet beräknas kostnaden för kompetenspremien under större delen av  
 00-talet 
  understiga en halv mdkr per år. Det bör samtidigt påpekas att kostnaderna för skattereduktionen under inledningsskedet är 
 165 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 SOU 2000:119 
  
 beroende av spartidernas längd. Den förhållandevis snabba kost- nadsutvecklingen under år 2004 och 2005 beror av att det stora flertalet individer under denna period antas ha korta spartider. 
  
 Figur 5:  
 Finansiella effekter av kompetenspremien 
  
 mdkr 
  
 0.2 
  
 0.0 
  
 -0.2 
  
 -0.4 
  
 -0.6 
  
 -0.8 
  
 -1.0 
  
 -1.2 
  
 2000 
  
 2005 
  
 2010 
  
 2015 
  
 2020 
  
 2025 
  
 2030 
  
 År 
  
 5.6 
  
 Sammantagen finansiell effekt av IKS 
  
 Mina antaganden:  
 År 2002 när systemet startas kommer den finansiella belastningen till följd av IKS på den offentliga sek- torn att vara drygt 700 miljoner kr. Under de följande åren kommer belastningen successivt att öka för att efter omkring sju år uppgå till som mest tre mdkr. Därefter vänder den negativa kostnadsutvecklingen för att från år 2015 och framåt stabiliseras kring 1,45 mdkr årligen. 
 166 
  
 SOU 2000:119 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 Konsoliderad offentlig sektor 
 Summering av de finansiella effekterna för den uppskjutna beskatt- ningen, avkastningsskatt i stället för konventionell beskattning, nedsättningen av arbetsavgifterna samt kostnaderna för kompe- tenspremien ger den sammanlagda kostnaden för  
 IKS-systemet. 
  
 Figur 6:  
 Sammanlagda finansiella effekter av  
 IKS-systemet 
  exklu- sive nedsättning av arbetsgivaravgifterna 
  
 mdkr 
  
 0.0 
  
 -0.5 
  
 -1.0 
  
 -1.5 
  
 -2.0 
  
 -2.5 
  
 -3.0 
  
 -3.5 
  
 2000 
  
 2005 
  
 2010 
  
 2015 
  
 2020 
  
 2025 
  
 2030 
  
 År 
  
 Låt mig inledningsvis visa på den  
 offentlig-finansiella 
  effekten utan hänsyn tagen till nedsättningen av arbetsgivaravgifterna. Jag låter i redovisningen det antagna sparbeteendet ligga fast (beräkningar vid förändrade antaganden redovisas i bilaga 2). Figur 6 visar hur den sammanlagda finansiella effekten utvecklar sig under de närmaste decennierna. Under inledningsskedet beräknas denna effekt kunna uppgå till omkring tre mdkr. De genomsnittliga årliga kostnaderna för systemet, när det väl har stabiliserats, kommer att hålla sig inom den ekonomiska ramen på 1,15 mdkr. 
 För att ge en mer fullständig bild av de finansiella effekterna av  
 IKS-systemet 
  måste även effekterna, till följd av mitt förslag, av den föreslagna nedsättningen av socialavgifterna tas med i beräk- 
 167 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 SOU 2000:119 
  
 ningarna. Detta redovisas i figur 7. I jämförelse med figur 6 har det skett en successiv förskjutning nedåt av den sammanlagda finansi- ella effekten som från och med år 2015 uppgår till ytterligare knappt 300 miljoner kr. 
  
 Figur 7:  
 Sammanlagda finansiella effekter av  
 IKS-systemet 
  inklusive nedsättning av arbetsgivaravgifterna 
  
 mdkr 
  
 0.0 
  
 -0.5 
  
 -1.0 
  
 -1.5 
  
 -2.0 
  
 -2.5 
  
 -3.0 
  
 -3.5 
  
 2000 
  
 2005 
  
 2010 
  
 2015 
  
 2020 
  
 2025 
  
 2030 
  
 År 
  
 Den finansiella ramen för ett system av den aktuella typen, där även arbetsgivarnas avsättningar subventioneras, behöver uppgå till ca 1,45 mdkr årligen. I samband med starten av systemet kan, under några år, den finansiella belastningen för den offentliga sektorn komma att uppgå till knappt tre mdkr. Belastningen kommer sig av den uppskjutna beskattning på sparmedel som förr eller senare kommer att tas ut och då beskattas som inkomst av tjänst. 
 168 
  
 SOU 2000:119 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 Fördelning av den finansiella effekten mellan olika sektorer 
 Presentationen av de finansiella effekterna av systemet har fram tills nu enbart berört nettoeffekten för den konsoliderade offent- liga sektorn. Emellertid är det så att effekterna på kommunerna, pensionssystemet och staten förväntas gå åt olika håll. Dessutom förändras balansen mellan dessa kostnader över tiden. 
 Anledning till att kostnaderna fördelas olika mellan sektorerna är att vissa skatter och avgifter, så som skatten på avkastning, går till staten, medan andra skatter och avgifter går till kommunerna och pensionssystemet. Exempelvis medför det allmänna avdraget att staten och kommunerna i samband med avsättningar går miste om skatteintäkter vilka återfås i samband med uttag. Emellertid medför den reducerade avkastningsskatten att en omfördelning av skatte- intäkter uppstår från staten till kommunerna. En ytterligare omfördelning från staten till kommunerna uppkommer i samband med nedsättningen av socialavgifterna, vilket beror av löneövervält- ringen. 
 Av figur 8 framgår det att under de första två åren kommer IKS- systemet att medföra en finansiell belastning på kommunerna på omkring 700 miljoner kr. Denna belastning beräknas därefter stiga för att kulminera efter fem år till något över 1,5 mdkr. Från och med år 2015 beräknas utvecklingen ha stabiliserats och därefter kvarstår en positiv effekt av storleksordningen en halv mdkr per år. 
 Inverkan på pensionssystemet är mycket liten, en svag positiv effekt på ca 50 miljoner kr. Effekten har sin grund i den övervält- ring på lönesumman som antas följa av en nedsättning av arbetsgi- varavgiften. När individerna så småningom går i pension kommer detta tillskott att användas för finansiering av de ökade pensions- rätterna. 
 För statens del leder  
 IKS-systemet 
  till en gradvis ökande belast- ning som från och med år 2010 uppgår till knappt två mdkr. Till stora delar kan kostnadsutvecklingen förklaras av tre faktorer, kompetenspremien, nedsättningen av arbetsgivaravgifterna och nedsättningen av skatten på avkastningen. Sett till storleken är det kompetenspremien som ger det enskilt största bidraget, omkring hälften, av den finansiella effekten. Därefter kommer förskjut- ningen av skatter till förmån för kommunerna som utgör drygt en halv mdkr. Slutligen bidrar nedsättningen av arbetsgivaravgifterna med knappt 300 miljoner kr och den lägre skattesatsen på avkast- 
 169 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 SOU 2000:119 
  
 ning med drygt 120 miljoner kr till den finansiella effekten för sta- ten. 
  
 Figur 8:  
 Uppdelning av den sammanlagda finansiella effekten på olika delar av den offentliga sektorn 
  
 mdkr 
  
 1.0 
  
 Kommunerna 
  
 0.5 
  
 0.0 
  
 Pensionssystemet 
  
 -0.5 
  
 -1.0 
  
 -1.5 
  
 Staten 
  
 -2.0 
  
 -2.5 
  
 2000 
  
 2005 
  
 2010 
  
 2015 
  
 2020 
  
 2025 
  
 2030 
  
 År 
  
 Variabiliteten i den finansiella belastningen på kommunerna som följer av  
 IKS-systemet 
  är inte önskvärd. Jag föreslår därför att regeringen i inkomstskatteutjämningen utjämnar inkomsterna för kommunerna så att deras inkomster blir neutrala med avseende på den uppskjutna skatten, allt i enlighet med finansieringsprincipen. 
 I bilaga 2 redovisas några alternativa beräkningar av den finansi- ella effekten där antaganden om antal sparande, spartider och spar- belopp varierar något. 
  
 5.7 
  
 Samhällsekonomiska effekter av IKS 
  
 Jag har tidigare redogjort för motiven för att införa ett system med subventionerad kompetensutveckling för vuxna. Dessa motiv är i hög grad samhällsekonomiska till sin karaktär. Det handlar om att allmänt höja arbetskraftens kompetensnivå och att förbättra 
 170 
  
 SOU 2000:119 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 arbetsmarknadens funktionssätt. Det ger i sin tur förutsättningar för en långsiktigt högre ekonomisk tillväxt. Att på basis av den kunskap som inom den ekonomiska forskningen finns om samband mellan utbildning och tillväxt i förväg kvantifiera de sam- hällsekonomiska effekterna av IKS bedömer jag som helt omöjligt. 
 De samhällsekonomiska effekterna kommer att vara avhängiga hur väl  
 IKS-systemet 
  lyckas bli etablerat och till vilka former av kompetensutveckling det används. Eftersom det saknas erfarenhet av ett liknande system såväl i Sverige som i andra länder har jag varit hänvisad till grova uppskattningar. Mot bakgrund av svaren i Gallupundersökningen är jag dock övertygad om att den individu- ella kompetensutvecklingen kommer att växa och att  
 IKS-systemet 
  kan innebära en icke obetydlig stimulans av den utvecklingen. 
 Som jag också anfört tidigare finns det samhällsekonomiska kostnader förenade med en subvention av kompetensutveckling. Den viktigaste kostnaden är den arbetstid som eventuellt går förlo- rad när mer tid avsätts för kompetensutveckling. Jag har tidigare i detta kapitel redovisat en offentligfinansiell kalkyl över  
 IKS-syste- 
  met. Denna baseras på en rad antaganden, bl.a. om kompetensut- vecklingens omfattning. 
 Av figur 5 ovan framgår storleken på det skattebortfall som är direkt knutet till kompetenspremien. Eftersom detta står i direkt proportion till antalet studieveckor som kompetensutvecklingen anses motsvara beskriver kurvan även de antaganden jag gjort om den samlade omfattningen på kompetensutvecklingen. Dessa anta- ganden innebär att kompetensutvecklingen under år 2005 omfattar motsvarande 850 000 studieveckor. Omräknat till timmar med antagande om en genomsnittlig veckoarbetstid på 37 ½ timmar motsvarar detta ca ½ procent av den totala volymen arbetade tim- mar i ekonomin. Denna andel stiger till drygt en procent år 2010 och stabiliseras på nivån  
 2–2½ 
  procent år 2015. Dessa tal anger således den reduktion av arbetade timmar som skulle bli fallet om varje kompetensutvecklingsvecka motsvarades av en vecka mindre i arbete. 
 Detta får emellertid betraktas som den maximalt möjliga effek- ten. Det finns inget krav på att avstå förvärvsarbete för att få kom- petenspremien. Det kommer, enligt min bedömning, att vara van- ligt att kompetensutvecklingen sker vid sidan av förvärvsarbete. Därtill kommer att alternativet för många av dem som genomgår kompetensutveckling med IKS inte är förvärvsarbete, utan förtids- pension, arbetslöshet etc. 
 171 
  
 Hur mycket kostar systemet? 
  
 SOU 2000:119 
  
 Det direkta bortfallet av arbetade timmar, som på sikt kan antas ge motsvarande bortfall av produktion, kommer därför att vara betydligt mindre. Jag bedömer att en rimlig uppskattning är att det långsiktiga bortfallet av arbetade timmar kan uppgå till en procent. 
 Denna samhällsekonomiska kostnad skall ställas mot de sam- hällsekonomiska vinster som en utökad kompetensutveckling är förenad med. Jag bedömer att dessa vinster potentiellt kan vara mycket stora. Kompetensutveckling bidrar till ökad rörlighet på arbetsmarknaden och ger bättre förutsättningar att undvika flask- halsproblem. Vidare stärks möjligheterna för stora grupper att undvika förtidspensionering och stanna kvar längre i arbetslivet. Därtill skall läggas vinster i form av högre produktivitet som en högre kompetensnivå är förenad med. Jag bedömer att dessa posi- tiva effekter väl överväger bortfallet av arbetstimmar. 
 172 
  
 6 
  
 En utmaning för utbildningssektorn 
  
 Jag beskrev i delbetänkandet min bedömning av hur IKS kommer att påskynda och förstärka en utveckling som pågår inom utbild- ningssektorn. IKS kommer att bidra till en ökad efterfrågan på nya utbildningar och nya kombinationer. Yrkesverksamma, vare sig de tar ledigt för studier eller väljer att kombinera studier och arbete, kommer att kräva nya former och flexibla metoder för att kunna ta del av utbildningen. Därför måste utbildningsanordnarna kunna erbjuda utbildning hela året, på kvällar och helger, men också på deltid under dagarna i kombination med arbete. 
 Det handlar också om att erbjuda utbildning där det går att kombinera självstudier, mindre grupper, lärar/handledarledda stu- dier med olika former av distansstudier. Inte minst Internetbaserad utbildning där individen själv styr sitt lärande tror jag kommer att efterfrågas i mycket större omfattning än vad som skett hittills. Efterfrågan kommer att bidra till en mångfald av olika utbildnings- anordnare. 
 Jag är övertygad om att många som kommer att delta i IKS kommer att efterfråga det utbud som den reguljära utbildningen i dag erbjuder. Den har en kvalitet och ett innehåll som många indi- vider känner till och har förtroende för och leder i de flesta fall fram till betyg eller godkända examina. IKS kommer också att sti- mulera utvecklingen av andra utbildningsalternativ i den mån de anpassar sitt utbud till individens behov. Om inte den reguljära utbildningen kan förnya sitt sätt att erbjuda och bedriva utbildning så kommer den enligt min bedömning snabbt att ersättas av andra aktörer. En sådan utveckling pågår bl.a. i Japan, där de inhemska universiteten konkurreras ut av amerikanska, kanadensiska och australiensiska universitet som erbjuder utbildning i nya former och till lägre pris. 
 Utvecklingen inom utbildningssektorn kan beskrivas som en förskjutning från utbudssidan, där kunskap har genererats och 
 173 
  
 En utmaning för utbildningssektorn 
  
 SOU 2000:119 
  
 levererats på ungefär samma sätt år efter år, till en föränderlig, flexibel och individuell efterfrågan. Ny teknik är en viktig orsak till denna förskjutning. Men lika viktigt är sättet att organisera utbildningen, nya infrastrukturer, internationaliseringen och inte minst de ökande kraven från individer och arbetsgivare. Utvecklingen går från  
 teaching  
 till  
 learning 
 . Lärarnas roll förändras. De blir mentorer som tillsammans med eleverna (oavsett ålder) utforskar, granskar, diskuterar och ifrågasätter fakta. Nya pedagogiska metoder, arbetssätt och verktyg för lärande utvecklas i snabb takt. Det i sin tur förändrar utformning och upplägg av kurser och program, betygssystem liksom metoderna för examination och validering av kunskaper. 
 Jag ser det individuella kompetenssparandet som ett incitament som ytterligare bidrar till att förstärka denna förskjutning från utbud av utbildning till individuellt anpassad kompetensutveckling. Ett flexibelt sparande som individen kan använda när han eller hon bäst behöver det är en viktig komponent för att realisera det livs- långa lärandet. Det ställer nya krav på utbildningsanordnarna att tillhandahålla utbildning i nya former och på flexibla tider. Det ställer också krav på en fristående, professionell vägledning och rådgivning eftersom valalternativen ökar och utbildningarna i många fall blir allt svårare att bedöma på egen hand. 
  
 6.1 
  
 Beredskap i utbildningssektorn 
  
 Det finns anledning att tro att många av spararna kommer att vilja utnyttja sitt IKS för kurser och program inom det reguljära utbild- ningssystemet. I den Gallupundersökning som utredningen lät genomföra i september (bilaga 3) svarar 30 procent av de tillfrågade att man skulle använda sitt IKS till högskolestudier. 44 procent svarar kortare eller längre kurser i specifikt ämne där man också kan förmoda att det till stor del handlar om utbildningar som finns inom ramen för gymnasieskolan eller högskolans reguljära utbud. 
 Utredningen har haft täta kontakter med olika företrädare inom utbildningsområdet under arbetets gång och det är glädjande att kunna konstatera att det enligt min bedömning finns både vilja och beredskap hos utbildningsanordnarna att utveckla verksamheten för att möta behoven hos framtidens yrkesverksamma. 
 174 
  
 SOU 2000:119 
  
 En utmaning för utbildningssektorn 
  
 Folkbildningsrådet skriver i sitt remissvar till delbetänkandet att 
 studieförbund och folkhögskolor redan har en förmåga att snabbt och flexibelt och utan bundenhet av statliga läroplaner forma utbildningar på alla nivåer och inom alla studieområden 
 . Samtidigt framhåller Folkbildningsrådet vikten av att det sker en samordning av statens insatser så att inte hinder mellan olika regelverk uppstår som för- svårar medborgarnas tillgång till olika utbildningsmöjligheter. 
  
 Distansutbildningsmyndigheten (Distum), vars uppdrag handlar om att utveckla flexibla studiemodeller, ser IKS som en viktig komponent för livslångt lärande. Distum skriver i sitt remissvar att man välkomnar en översyn av det nuvarande regelsystemet och är berett att aktivt deltaga i ett sådant arbete. 
 Den kommunala vuxenutbildningen har en lång tradition av att erbjuda kurser på gymnasienivå i former som är anpassade till vuxna yrkesverksammas förutsättningar och behov. Denna utveck- ling har förstärkts med tillkomsten av Kunskapslyftet. 
 Mitt intryck är att också högskolan ser positivt på IKS. Den 13 oktober arrangerade  
 IKS-utredningen 
  tillsammans med Sveriges universitets- och högskoleförbund, Industriförbundet och Lunds universitet en konferens på temat  
 Kommer det individuella kom- petenssparandet att förändra högskolan?  
 Vid konferensen var huvuddelen av landets universitet och högskolor representerade. Där fick jag klart besked från den akademiska världen. Det finns en medvetenhet inom högskolan om att det behövs både förändringar och kompletteringar inom utbildningarna för att möta de yrkes- verksamma studenternas behov. Flera av dessa förändringar kan genomföras inom ramen för dagens regelsystem men det finns också hinder som kräver en närmare belysning. 
  
 6.2 
  
 Snabb expansion inom utbildningssektorn 
  
 I arbetslivet ser vi hur ansvarstagande breddas på alla nivåer vilket ställer högre krav på individen. Jag konstaterar att gymnasial utbildningsnivå numera är ett grundkrav inom nästan alla yrken vilket är ett viktigt skäl till den omfattande nationella satsningen på vuxenutbildning som sker inom ramen för Kunskapslyftet. 
 Flera högskoleutbildningar har förlängts och fördjupningar i olika ämnen blir allt vanligare. Sjuksköterskor och receptarier har fått utbildningen förlängd med ett helt år. För några år sedan fick högskolestudenter jobb efter avslutad kandidatexamen (3 år) i 
 175 
  
 En utmaning för utbildningssektorn 
  
 SOU 2000:119 
  
 samhällsvetenskapliga och ekonomiska ämnen. I dag kräver många arbetsgivare en magisterexamen (4 år) i samma ämne. Forskarut- bildningen är i dag lika vanlig som gymnasieutbildningen var på  
 1950-talet. 
  
 Förutom förlängning och fördjupning av många utbildningar sker också en satsning på bredden. Antalet registrerade deltagare i reguljär utbildning har nästan fördubblats under  
 1990-talet. 
  Den allra största ökningen har skett inom den gymnasiala delen där antalet individer inom Komvux ökade från 130 000 (1991) till när- mare 235 000 (1999). Den högre utbildningen har också byggts ut kraftigt under  
 1990-talet 
  vilket har resulterat i att Sverige nu tar igen det försprång som flera andra länder har när det gäller antal individer med akademisk utbildning. Idag finns mer än 300 000 studenter vid landets universitet och högskolor. Antalet studerande i grundutbildningen har ökat med närmare 60 procent sedan 1990. 
 Vid sidan av traditionell gymnasie- och högskoleutbildning utvecklas också nya verksamheter. Sedan 1996 bedrivs en försöks- verksamhet med kvalificerad yrkesutbildning (KY). Övergripande mål för KY är att den skall ge sådana fördjupade teoretiska och praktiska kunskaper som krävs för att självständigt eller i arbetslag utföra kvalificerade uppgifter i en modernt organiserad produktion av varor och tjänster. En tredjedel av utbildningstiden genomförs i form av lärande på en arbetsplats. KY kan anordnas av både statliga högskolor, kommuner, landsting och privata anordnare. KY finan- sieras med statsbidrag och deltagarna är berättigade till statligt studiestöd. 
 Högskolor och universitet försöker möta kraven i arbetslivet genom att erbjuda uppdragsutbildning i nya former. Flera högsko- lor har startat aktiebolag som förutsätts bedriva kommersiell verk- samhet inom uppdragsforskning och tjänsteverksamhet av olika slag. De genomsnittliga intäkterna från uppdragsutbildningen upp- går till två procent av högskolans totala intäkter. Det motsvarar 1,6 procent av den totala svenska personalutbildningsmarknaden. 
  
 6.3 
  
 Begränsningar i den reguljära utbildningen 
  
 Min bedömning:  
 Den reguljära utbildningen inom kommunal vuxenutbildning och högre utbildning har goda förutsättningar att möta de yrkesverksammas behov av kompetensutveckling. 
 176 
  
 SOU 2000:119 
  
 En utmaning för utbildningssektorn 
  
 Det finns dock anledning att se över vissa begränsningar, så som resurstilldelningssystemet för högskolan och enskilda individers tillträde till uppdragsutbildning. Detta bör prövas i ett vidare utbildningspolitiskt sammanhang. 
 För att få klarhet i vilka regler inom det reguljära utbildningsväsen- det som upplevs som hinder för arbetsgivare, anställda, egenföre- tagare men också för utbildningsanordnarna gav jag i uppdrag åt Statskontoret att kartlägga hindren och att komma med förslag till åtgärder. I uppdraget ingick också att lyfta fram goda exempel på utbildningar som både till innehåll och utformning svarar upp mot behoven hos yrkesverksamma individer. Statskontorets material baseras huvudsakligen på intervjuer med arbetsgivarorganisationer, fackförbund, myndigheter och intresseorganisationer inom utbild- ningsområdet samt skolor och universitet. Flera goda exempel redovisas utifrån kriterierna marknadsföring/behovsinventering, distributionsformer samt integration med yrkeslivet. Den 18 okto- ber lämnade Statskontorets över promemorian  
 IKS och reguljär utbildning. Begränsningar – Hinder – Utmaningar  
 till utredningen (bilaga 4). 
 De synpunkter som högskolorna lyfte fram vid konferensen i Lund stämmer väl överens med Statskontorets slutsatser. I huvud- sak är det fyra regelområden som enligt Statskontoret har stor betydelse för hur den reguljära utbildningen kan utvecklas för att bättre svara upp mot de yrkesverksammas kompetensutvecklings- behov. De fyra områdena är: 
 Finansiering 
 Antagning, behörighet och urval Utbildningarnas inriktning, form och förläggning Ledighet för studier 
  
 6.3.1 
  
 Finansiering 
  
 En fråga som hamnar i fokus när det gäller kompetensspararens möjlighet att finansiera reguljär utbildning handlar om rätten att bedriva uppdragsutbildning. Detta regleras i lagen om uppdragsut- bildning, (SFS 1991:1109). Därutöver finns särskilda förordningar för det offentliga skolväsendet, statens skolor för vuxna samt för högskolan. Ett av huvudvillkoren för uppdragsutbildning är att ersättning får utgå från annan uppdragsgivare än enskild för vars 
 177 
  
 En utmaning för utbildningssektorn 
  
 SOU 2000:119 
  
 räkning utbildning anordnas för personer som uppdragsgivaren utser. De offentliga utbildningsanordnarna har med andra ord inte rätt att ta betalt för utbildningar där enskilda individer står som uppdragsgivare. 
 Statskontoret pekar i sin rapport på att en ökad efterfrågan på utbildning från allt fler yrkesverksamma individer kommer att kräva att mer resurser tillförs det reguljära utbildningssystemet. För att värna det offentliga åtagandet måste man antingen hitta nya finansieringskällor eller prioritera om inom befintliga ramar. 
 Begränsade möjligheter att ta ut avgifter har identifierats som ett hinder för att ytterligare individanpassa reguljär utbildning. Ett annat hinder som Statskontoret tar upp handlar om själva resurs- tilldelningssystemet. Mål- och resultatstyrningssystemet i högsko- lan är inte utformat för att möta yrkesverksamma individers behov. Högskolorna får bästa utdelning genom att producera långa, sam- manhängande utbildningar som stimulerar studenterna att ta poäng och få godkänd tentamen. Dagens styrsystem kan givetvis vara rationellt utifrån grundutbildningens behov men det borde, enligt Statskontoret, också löna sig för högskolan att utveckla flexibla och kortare kurser. För många yrkesverksamma är det inte lika väsentligt att ta poäng och fullfölja en hel kurs fram till god- känd tentamen. Statskontoret föreslår därför att styrsystemet bör kompletteras så att det också tar hänsyn till yrkesverksammas behov. 
  
 6.3.2 
  
 Antagning, behörighet och urval 
  
 Statskontoret belyser reglerna för antagning, behörighet och urval till reguljär utbildning. Det individuella kompetenssparandet kommer att innebära att individer med vitt skilda utbildnings- bakgrunder och yrkeserfarenheter vill använda sina sparpengar för studier inom det reguljära systemet. Det bör vara en självklar utgångspunkt att ingen skall behöva använda sitt IKS för att läsa in kunskaper som man redan besitter. IKS ställer därmed ökade krav på att synliggöra och godkänna reella kunskaper vid antagning till olika utbildningar. IKS förstärker behovet av ett nationellt system för validering av vuxnas reella kunskap och kompetens. 
 Invandrare med utländsk examen tas inte tillräckligt tillvara på den svenska arbetsmarknaden. Många nya svenskar måste börja om från början eller åtminstone komplettera stora delar av en utbild- 
 178 
  
 SOU 2000:119 
  
 En utmaning för utbildningssektorn 
  
 ning för att få arbeta inom sitt yrke eller kompetensområde trots flera års erfarenhet. Ett flexibelt system som validerar individens reella kompetens möjliggör för många fler att komplettera just de delar som fattas. Det i sin tur gynnar mångfald både inom utbild- ningssystemet och på arbetsmarknaden. 
 Utredningen om validering av vuxnas kunskap och kompetens (U 1999:06) kommer enligt vad jag erfarit att lägga förslag om ett system för validering på nationell nivå. För individen handlar det dels om validering av kunskaper och kompetenser för att få betyg som ger behörighet för vidare studier, dels om att få ett kompe- tensbevis, yrkesbevis eller branschcertifikat av något slag. Det handlar också om nya pedagogiska grepp så att utbildningarnas upplägg och genomförande kan ske i förhållande till individens förutsättningar och förkunskaper. 
  
 6.3.3 
  
 Utbildningarnas inriktning, form och förläggning 
  
 Statskontoret konstaterar i rapporten att det inte finns några for- mella hinder inom vare sig Komvux eller högskolan för att utveckla kurser på flexibla tider eller i annan form. Däremot kan det finnas traditioner och värderingar inom det reguljära utbildningssystemet som gör att utvecklingen inte kommit igång i samma utsträckning som i andra länder. Både Komvux och högskolans företrädare är eniga om att framtidens behov av kompetensutveckling för yrkes- verksamma kommer att påskynda utvecklingen av otraditionella utbildningsformer. 
 I USA finns en lång tradition av samarbete mellan skola, när- ingsliv, fackförbund och offentlig sektor för att anpassa utbildningarna till individens behov.  
 Community Colleges  
 är en utbildningsform som vunnit popularitet hos många amerikaner eftersom den erbjuder ett flexibelt kursutbud som gör det möjligt att kombinera arbete och studier. Många studenter kommer tillbaka för vidareutbildning flera gånger under livet och deltidsstudier är den vanligaste formen. Flera kursmoment erbjuds med hjälp av  
 CD-rom 
  eller via Internet. Flera colleges kan också samarbeta inom en region så att individen kan följa kurser där det passar bäst, i närheten av hemmet eller nära arbetsplatsen. Ofta har studenten tillgång till en elektronisk kursplan som registrerar de moment som är genomförda. 
 179 
  
 En utmaning för utbildningssektorn 
  
 SOU 2000:119 
  
 Det är också mycket vanligt att arbetsgivarna antingen finansie- rar utbildningen eller stöttar genom att individen får studera på arbetstid. Fackförbund och arbetsgivare i olika branscher utvecklar kurser i samarbete med Community Colleges eller andra universi- tet och därmed får individen tillgång till en utbildning och kan ta en examen som erkänns i hela branschen. 
 En utveckling i denna riktning pågår även i Sverige. Det gynnar alla parter om man gemensamt utvecklar nya strukturer och strate- gier för lärande och kompetensutveckling. Min förhoppning är att IKS ytterligare förstärker ett sådant samarbete och stimulerar en utveckling av gemensamt ansvar för det livslånga lärandet. 
  
 6.3.4 
  
 Ledighet för studier 
  
 Statskontoret tar också upp tillämpningen av lagen om ledighet för studier vid uttag från IKS och vilka effekter det kan tänkas få på arbetsmarknaden. Det är främst företrädare för de små företagen som befarar att ett utbyggt IKS kan komma att leda till omfattande frånvaro på arbetsplatserna. Arbetsgivare och arbetstagare i små företag är emellertid vana vid att i det dagliga samarbetet se till både verksamhetens och arbetsplatsens bästa. Effekterna av IKS och villkoren för småföretag och egenföretagare behandlas vidare i kapitel 9. 
 Statskontorets rapport bekräftar den ståndpunkt som jag redovi- sade i delbetänkandet när det gäller studieledighetslagen. Jag utgick i delbetänkandet från att dagens regler för studieledighet skulle gälla även för IKS och att några särbestämmelser inte var motive- rade. Jag står därför fast vid denna ståndpunkt, men anser att det finns anledning att följa utvecklingen och redan från start studera vilka effekter IKS får för de mindre företagen, bl.a. när det gäller tillämpningen av studieledighetslagen. I kapitel 11 behandlar jag de frågor och områden som jag anser bör bli aktuella för uppföljning och utvärdering. Småföretagens situation är en viktig fråga i detta sammanhang. 
 Jag kan konstatera att det finns både beredskap och vilja inom det reguljära utbildningssystemet att möta de yrkesverksammas behov. Flera av de föreslagna förändringarna kan åstadkommas inom ramen för dagens regelsystem, men det finns också områden där Statskontoret föreslår ändringar i dagens regelverk. 
 180 
  
 SOU 2000:119 
  
 En utmaning för utbildningssektorn 
  
 Jag är medveten om att Statskontorets förslag måste sättas in i ett större perspektiv. Det reguljära utbildningsväsendet har ett vidare ansvarsområde och måste ta hänsyn till fler grupper än de yrkesverksamma. Jag anser dock att de förslag som Statskontoret pekat på är väl motiverade utifrån  
 IKS-systemets 
  behov. Det ligger emellertid inte inom mitt uppdrag att föreslå generella regeländ- ringar inom utbildningsområdet. Jag överlåter därför åt Utbild- ningsdepartementet och berörda myndigheter att besluta om hur den reguljära utbildningen ytterligare kan anpassas till de yrkes- verksammas behov och föreslå eventuella regeländringar. Stats- kontorets PM är därför överlämnat till Utbildningsdepartementet för sedvanlig beredning. 
  
 6.4 
  
 Trender inom kompetensutvecklingsområdet 
  
 Tillsammans med utredningarna om Vägledning i skolväsendet (U 1999:11) och Validering av vuxnas utbildning och kompetens (U 1999:06) gav  
 IKS-utredningen 
  i uppdrag åt konsulten Nash att göra en omvärldsanalys av den nya utbildningsmiljö som växer fram. I rapporten  
 Aktuella trender inom kompetensut- vecklingsområdet  
 (SOU 2000:115) ger Marshall en bild av vad som händer inom personalutbildning och kompetensutvecklings- området både i Sverige och i ett internationellt perspektiv. Rap- porten ger inblickar i vad som pågår på olika håll när det gäller vägledning och validering av vuxnas kunskap och kompetens. 
 Marshall ger i rapporten en bild av en omfattande marknad som växer och förändras i snabb takt. Företagens personalutbildning är givetvis i fokus för de privata aktörerna men även kommuner, landsting och stat köper tjänster av privata utbildningsanordnare, både i rollen som arbetsgivare men också för att utveckla den offentliga utbildningen på olika nivåer. Utbildningsföretagen på den svenska marknaden kan enligt Marshall delas in i följande huvudkategorier: 
 Traditionella utbildningsföretag där klassrumsbaserad undervisning dominerar 
 Utbildningsföretag med en mix av traditionell och teknikbase- rad undervisning 
 Utpräglade  
 e-learningföretag 
  Företag som driver skolor i vinstsyfte 
 181 
  
 En utmaning för utbildningssektorn 
  
 SOU 2000:119 
  
 Den största gruppen privata utbildningsanordnare i Sverige är stu- dieförbunden som bedriver drygt 330 000 studiecirklar per år med en bred spridning över landet. Många av cirklarna är inriktade mot personlig utveckling, men studieförbunden är också stora aktörer när det gäller yrkesinriktad utbildning. 
 Fackförbunden bedriver utbildning i egen regi eller uppdrar åt olika aktörer att erbjuda medlemmarna utbildning och kompetens- utveckling. Det finns också privata aktörer på den svenska markna- den som erbjuder utbildning i samarbete med utländska universitet. 
 Det växer dessutom fram en mängd företag som erbjuder utbild- ning i nya former. Scott och Daniel är företag som bedriver en mix av klassrumsbaserad och teknikstödd utbildning. M2S, Enlight Interactive och AcadeMedia är exempel på svenska börsnoterade e- learningföretag. 
 Fristående skolor och  
 KY-utbildningar 
  har medfört att markna- den för vinstdrivande skolföretag har fått en snabb ökning. Som en följd av Kunskapslyftet har andelen övriga utbildningsanordnare vuxit mycket kraftigt inom den kommunala vuxenutbildningen 
 De största aktörerna inom fristående för- och grundskolor är Bure utbildning, Praktikertjänst och Kunskapsskolan.  
 KY-utbildningar 
  genomförs av bl.a. Masters of Media och Hyper Island School of New Media. 
 Jag är övertygad om att IKS kommer att förstärka utvecklingen av olika alternativ som kan erbjuda utbildning i nya former och utifrån individens önskemål. Den privata utbildningsmarknaden är enligt många bedömare den snabbast växande sektorn i de ledande industriländerna. 
  
 6.5 
  
 Personalutbildning 
  
 Under första halvåret 2000 deltog 40 procent av alla förvärvsarbe- tande svenskar i någon form av personalutbildning enligt SCB:s personalutbildningsstatistik. Vanliga ämnesområden för personal- utbildning är data, företagsekonomi, handel och kontor samt medi- cin, hälsa och vård av sjuka. 
 Över lag kan konstateras att utbildningsnivån i samhället har ökat kraftigt och att ökningen varit allra störst inom de s.k. arbe- taryrkena. I dag har drygt 75 procent av  
 LO-medlemmarna 
  gymna- sial utbildning eller mera. Bland medlemmarna under 30 år är 
 182 
  
 SOU 2000:119 
  
 En utmaning för utbildningssektorn 
  
 siffran hela 90 procent. 11 procent av LO:s medlemmar under 30 år har eftergymnasial utbildning av något slag. 
 Trots höjningen av grundutbildningsnivån finns en risk för ett ökat kunskapsgap mellan LO:s medlemmar och andra grupper på arbetsmarknaden. 32 procent av  
 LO-medlemmarna 
  deltog i perso- nalutbildning under första halvåret 2000 medan motsvarande andel för TCO och Saco var 58 respektive 60 procent. Samma situation gäller i andra länder. I  
 OECD-rapporten 
 Education at a glance 2000  
 konstateras att ju högre utbildning en anställd har, desto mer per- sonalutbildning får han eller hon delta i. 
 Vid en grov jämförelse mellan Sverige, Storbritannien och USA kan man konstatera att kostnaderna för personalutbildning är för- vånansvärt lika. Det handlar om ungefär 2 500 kronor per capita i Sverige och Storbritannien medan USA hamnar på 1 964 kronor per capita. Siffrorna avser kostnader för lärare, läromedel, lokaler, resor osv. men inkluderar inte deltagarnas lönekostnad under utbildningen. 
 Det är svårt att få en överblick över vad som händer inom utbildningsmarknaden men alla tillgängliga undersökningar pekar på samma sak; att företagens investeringar i vidareutbildning och kompetensutveckling ökar, både kvantitativt och resursmässigt. 
  
 6.6 
  
 Några internationella utblickar 
  
 IKS kommer att bidra till att svenska studenter kommer att kunna finansiera studier, i nya former, från olika håll i världen. Det elek- troniska lärandet är ännu relativt oprövat men kommer med all säkerhet att utvecklas i stor skala inom loppet av några år. Jag vill därför ge några exempel på vad som sker när det gäller utvecklingen av ny teknik och initiativ för att stimulera livslångt lärande. 
  
 6.6.1 
  
 Storbritannien 
  
 Nash redovisar i rapporten hur Storbritannien har utvecklat en nationell strategi för livslångt lärande. Det brittiska Utbildnings- och arbetsmarknadsdepartementet har utvecklat en policy för ett lärande samhälle där alla medborgare, oavsett förut- sättningar och omständigheter, skall kunna ta del av utbildning och uppgradera sina färdigheter flera gånger under yrkeslivet. Bland 
 183 
  
 En utmaning för utbildningssektorn 
  
 SOU 2000:119 
  
 annat har man initierat ett virtuellt folkuniversitet  
 University for Industry  
 och ett statligt  
  
 e-University 
 . 
  
 University for Industry, UfI, erbjuder både företag och individer möjligheter till utbildning med hjälp av elektroniska verktyg. UfI lanseras i full skala under hösten 2000 genom lokala och regionala lärcentra. Man har satt upp specifika mål för olika typer av utbildningar, t.ex.  
 basic skills och skills for the workplace 
 . Man har också satt upp särskilda mål för småföretag och för särskilda branscher. 
  
 E-university 
  
 är ett försök från statens sida att kraftsamla alla brittiska universitet under ett och samma virtuella paraply för att kunna konkurrera med amerikanska universitet som har ett starkt försprång och erbjuder ett rikt kursutbud via Internet. Utbild- ningsminister Mooney tror att  
 e-university 
  kan möta utma- ningarna inom tre viktiga områden: 
 Nya former för distansutbildning och virtuella allianser 
 Målet att klara både kvalitet och utbyggnad av högre utbildning Nya samarbetsformer för att ge fler individer möjlighet att delta i högre utbildning 
 Storbritanniens utbildningsminister ger ett rakt besked till univer- siteten när det gäller utbildning i nya former och med ny teknik. I ett tal den 15 februari 2000 uttryckte han sin syn på universitetens roll i framtiden på följande sätt: 
 I kunskapssamhället kommer entreprenörsanda att bli lika viktig inom högre utbildning som inom företagen. Universitet som inte hänger med, the  
 do-nothing 
  universities, kommer inte att överleva. Regeringen kommer inte att stödja universitet som inte följer med i utvecklingen. De måste anpassa sig till den nya tekniken och den globalisering som pågår inom utbildningsområdet och hitta nya former för att förse individer och företag med högkvalitativ kunskap och intellektuell tillväxt. 
  
 6.6.2 
  
 USA 
  
 I USA pågår en explosionsartad utveckling av elektroniska utbild- ningar. Främst i företagen men också inom högskolor och univer- sitet. Jones International University (JIU) kan kallas ett ameri- kanskt exempel men känner egentligen inte några geografiska grän- 
 184 
  
 SOU 2000:119 
  
 En utmaning för utbildningssektorn 
  
 ser. JIU är världens första virtuella universitet som startade 1995. Fyra år senare blev JIU ackrediterat. Fakulteten består av ledande experter från institutioner runt om i världen. Fram till i dag har drygt 2 200 studenter registrerats och följt kurser vid JIU. Studen- terna är i huvudsak yrkesverksamma och kommer från 29 olika län- der, bl.a. Sverige. 
 Eftersom utbildningen sker via Internet kan studenterna själva bestämma när, var och hur de skall studera. JIU har utvecklat inter- aktiva forum,  
 Klein, 
  streaming audio/video och annan Inter- netrelaterad teknologi för att kommunikationen skall fungera i den virtuella miljön. 
 Examina sker ofta i form av open book exams, tidsbegränsade till 24 eller 48 timmar. Dessa prov, liksom undervisningen, sker elektroniskt och på distans. För betyg och utvärderingar använder man mest uppsatser och arbetsuppgifter. Strategin ligger inte på tentamina utan på uppsatser och grupparbeten. Att kunna samar- beta virtuellt och globalt ser man på JIU som ett måste i det moderna arbetslivet. 
  
 6.6.3 
  
 Universiteten bildar konsortier 
  
 Marshall beskriver i sin rapport att universiteten blir alltmer inter- nationella och hittar nya former för att erbjuda utbildningar i stor skala. För ett enskilt universitet är det knappast ett realistiskt alter- nativ att på egen hand marknadsföra sina utbildningar internatio- nellt. Därför pågår en utveckling där universiteten bildar konsortier av olika slag. Ibland handlar det om renodlade universitetssamarbeten, andra gånger är det samarbeten med företagsuniversitet eller med stora förlagsjättar. Exempel är Odonnell, Nash, Morales och Yale som gemensamt kommer att marknadsföra sina tjänster under varumärket  
 University Alliance for  
  
 Life-Long 
  
  Learning.  
 En viktig del i konsortiernas samarbete handlar om att gemensamt utveckla kurser och program via Internet på en global marknad. 
 I Sverige har en utveckling i denna riktning påbörjats inom ramen för distansutbildningen. Det finns i Sverige tre konsortier på högskolenivå: Distanskonsortiet, Svenska Distanshögskolan samt Västsvenska konsortiet för Flexibelt Lärande 
 1 
 . På gymnasial 
  
 1  
 Distanskonsortiet: Universiteten i Linköping, Lund, Umeå, Uppsala, Växjö samt KTH. 2) Svenska Distanshögskolan: Blekinge Tekniska Högskola, Högskolan i Gävle, 
 185 
  
 En utmaning för utbildningssektorn 
  
 SOU 2000:119 
  
 nivå har Statens skolor för vuxna ett stort utbud av distansutbildning. Sedan ett drygt år tillbaka arbetar Svenska Distansutbildningsmyndigheten (Distum) med stöd och råd för utvecklandet av flexibelt lärande på högskolenivå och inom folkbildningen. 
  
 6.7 
  
 Vägledning i ett livslångt perspektiv 
  
 Jag har valt att föreslå en modell för individuellt kompetensspa- rande som inte begränsar individens valmöjligheter utan i stället stimulerar en utveckling av lärande i nya former där individen står i centrum. Jag är övertygad om att individen själv är bäst på att bedöma vilken utbildning eller kompetensutveckling som IKS- kontot skall användas till. Eftersom det handlar om egna sparmedel kommer individen att vara noggrann i sitt val och ställa höga krav på att utbildningen eller kompetensutvecklingen verkligen inne- håller vad den lovar. 
 Samtidigt blir det allt svårare att på egen hand bilda sig en upp- fattning om vad som är bra kvalitet i den mängd av kurser, utbild- ningar, praktikplatser och annan kompetensutveckling som finns. Studievana personer har redan kontakter och kunskaper som gör att valet av vidareutbildning kanske blir enkelt medan individer som inte har studerat på många år kan behöva hjälp och vägledning att orientera sig rätt i det ökande utbudet. 
 Jag pekade redan i delbetänkandet på vägledningens centrala roll i ett  
 IKS-perspektiv. 
  Den pågående utredningen om Vägledning i skolväsendet (U 1999:11) har ett viktigt uppdrag som också får betydelse för IKS. Fler yrkesverksamma i gymnasie- och högskola kommer att ställa nya och annorlunda krav på vägledningsfunktio- nen. Vägledningsutredningens uppdrag handlar om att kartlägga och analysera individens behov av vägledning i skolväsendet och föreslå mål för studie- och yrkesorienteringen utifrån de föränd- rade krav som arbetsliv, utbildning och samhällsutveckling ställer. Utredningen skall också lämna förslag avseende utbildningen av vägledare samt kompetensutveckling för yrkesverksamma vägle- 
 Mitthögskolan, Luleå Tekniska Universitet, Örebro Universitet, studieförbundet TBV samt Utbildningsradion. 3) Västsvenska konsortiet för Flexibelt Lärande: Universiteten i Göteborg, Karlstad, Chalmers Tekniska Högskola, Chalmers Lindholmen Högskola, Nordiska Hälsovårdshögskolan samt högskolorna i Jönköping, Borås, Halmstad, Skövde och Trollhättan / Uddevalla. 
 186 
  
 SOU 2000:119 
  
 En utmaning för utbildningssektorn 
  
 dare. Utredningen skall överlämna sitt betänkande till Utbild- ningsdepartementet den 6 april 2001. 
 I ett perspektiv av livslångt lärande måste vägledningsfunktionen få en helt annan roll och möjlighet att fokusera på just individens behov. I Skolverkets rapport Med vuxenutbildningen i fokus (Dnr 2000:2528) står följande att läsa: Vägledarnas verkliga kom- petens – att stödja individen att se de egna behoven och förutsätt- ningarna och ställa dessa mot de egna önskemålen för att därefter kunna komma fram till ett väl övervägt val av utbildning – utnyttjas inte alltid på grund av för stor arbetsbörda eller till följd av att andra administrativa uppgifter läggs på vägledarna 
 2 
 . Skolverket framhåller betydelsen av att kommunerna erbjuder en allsidig och objektiv vägledning utifrån individens behov, förutsättningar och önskemål. Om vägledningen skall ses som en rättighet och kopplas till individuella studieplaner bör bl.a. frågan om huvudmannaskap för vägledningen övervägas, enligt Skolverket. 
 Även Kunskapslyftskommittén har lyft fram betydelsen av en neutral och fördjupad vägledning. Kunskapslyftskommittén före- slog i sitt slutbetänkande att kommunerna skall ha skyldighet att erbjuda den enskilde individen en oberoende vägledning. 
 Jag delar Skolverkets och Kunskapslyftskommitténs bedömning att behoven av en allsidig och objektiv vägledning blir allt viktigare. Om det livslånga lärandet skall realiseras för många fler, måste individen få tillgång till både personlig rådgivning och ett brett utbildningsutbud. 
 IKS kommer att bidra till ett ökat utbud av kurser, praktikplatser och annan kompetensutveckling. Informationen kommer dessutom att finnas samlad på ett överskådligt sätt i den nya  
 IKS-portalen, 
  något som inte finns idag. I kapitel 8 beskriver jag hur anordnarna tack vare  
 IKS-portalen 
  får ett ekonomiskt incitament att registrera sina aktiviteter och uppdatera de kurser och aktiviteter som erbjuds. Detta bör vara till stor nytta för vägledare både inom skolväsendet och vid arbetsförmedlingar. 
 Jag vill understryka att vägledningsfunktionen inte bara gäller skolan. För yrkesverksamma individer handlar det om att sätta in utbildningen i ett sammanhang som gagnar fortsatt karriärutveck- ling och som tar hänsyn till det som händer på arbetsmarknaden. Därför behöver vägledarfunktionen utvecklas till att omfatta både utbildning och arbetsliv. 
  
 2  
 Med vuxenutbildning i fokus, s.  
 60–61, 
  Skolverket, 2000. 
 187 
  
 En utmaning för utbildningssektorn 
  
 SOU 2000:119 
  
 Det pågår också en utveckling av privata företag som erbjuder individer karriärvägledning. Verksamheten har sitt ursprung i de privata personaluthyrningsföretagens expansion under  
 90-talet. 
  Från att ha erbjudit renodlade rekryterings- och förmedlingstjäns- ter har dessa företag vidgat sitt tjänsteutbud till att omfatta yrkes- och karriärvägledning med hjälp av karriärvägledare och kurser av olika slag som förmedlas via Internet. Även de fackliga organisa- tionerna erbjuder olika former av rådgivning och karriärplanering för sina medlemmar. Ur individens synvinkel är det positivt att information och rådgivning finns tillgänglig från flera håll. 
 Jag har mot den här bakgrunden haft ett nära samarbete med Vägledningsutredningen under utredningsarbetet. Jag har vid utformningen av mina förslag till  
 IKS-portal 
  och när det gäller övrig information och rådgivning samrått och samarbetat med Vägledningsutredningen. Jag har också erfarit att Vägledningsut- redningen i sitt slutbetänkande kommer att föreslå en nationell strategi för vägledning och att de också kommer att behandla frå- gan om ett gemensamt informationssystem för vägledning. 
 188 
 7 Trygghet och valfrihet i sparandet 
  
 7.1 
  
 Krav på en modell för sparande och förvaltning av medel avsatta för kompetensutveckling 
  
 I delbetänkandet framhöll jag vikten av att kunna ställa särskilda krav avseende sparandet och förvaltningen av IKS. Skälen för detta är främst att jag vill att sparandet i största möjliga utsträckning skall kunna utnyttjas till det avsedda syftet. Syftet med kompetens- sparandet är att det kontinuerligt skall kunna användas till kompe- tensutveckling när individen så önskar och har behov av det. Av det skälet måste det finnas en stor flexibilitet i spartider, utbetalningstillfällen och möjlig storlek på uttagen. 
 Den statliga subventionen i IKS är förhållandevis liten. Det är därför viktigt att begränsa administration och förvaltning, så att inte höga avgifter för individen överstiger hela subventionen. Av samma skäl är det av stor vikt att sparandet kan placeras på sådant sätt att avkastningen från sparandet kan konkurrera med avkast- ningen från andra existerande sparformer med samma tidshorisont och med eller utan skattesubvention, som individen kan välja. 
 Jag påtalade också i delbetänkandet att det är angeläget att konstruera en modell för sparandet som minimerar risken för placeringsförluster. Människor som väljer att kompetensspara skall kunna vara trygga i förvissningen om att deras sparade medel är säkert placerade och lättillgängliga för de ändamål de är avsedda för. 
 IKS blir ett kort- till medelsiktigt sparande med stora variationer i spartider. Individer kommer att ha svårt att förutsäga spartidernas längd när sparandet påbörjas och de måste kunna få ändra tids- horisont. Jag ansåg därför att det fanns anledning att överväga begränsningar i sparformerna och möjligheterna att själv placera sina sparmedel. Ytterligare skäl för detta är att medel insatta på kompetenssparkonton är avsedda att kunna utnyttjas av individen när dennes situation i livet eller på arbetet medför behov av 
 189 
  
 Trygghet och valfrihet i sparandet 
  
 SOU 2000:119 
  
 kompetensutveckling. De tillfällen när behoven av kompetensutveckling är stora kan variera i olika människors liv, men de blir ofta tydliga när konjunkturen svänger. I lågkonjunkturer har också kurserna på aktiemarknaden en tendens att falla. Skulle en individ vid ett sådant tillfälle ha placerat sitt kompetenssparande enbart i aktier skulle han eller hon förmodligen undvika att ta ut sparpengarna just då, även om de hade behövts. Samtidigt måste ett sparande tillåtas som ger en tillräckligt hög avkastning för att kunna konkurrera med andra sparformer med samma tidshorisont. Av det skälet uteslöt jag redan i delbetänkandet en begränsning av sparandet till att enbart avse inlåning i bank. En sådan reglering skulle med största sannolikhet få till följd att individer avstår från att starta ett indi- viduellt kompetenssparande. 
  
 7.2 
  
 Sparande och förvaltning enligt delbetänkandets modell 
  
 Med hänsyn till de krav jag ställde på sparande och förvaltning av- seende IKS ansåg jag det lämpligt att försöka finna nya former för förvaltningen som bättre än de i dag existerande kunde tillgodose önskemålen. 
 Jag valde att undersöka möjligheten att skapa en egen ordning för IKS. 
 Den modell som redogjordes för i delbetänkandet innebar en central organisation med ansvar för tillgångsallokering och upp- handling av externa förvaltare. Också ett system för administration av individuella konton skulle upphandlas. För individens del skulle det ha inneburit att den egna möjligheten att placera kompetens- sparmedel hade inskränkts till en vald risknivå och en placeringstid. Utifrån valda placeringshorisonter och med låg risknivå skulle placeringar ha gjorts av upphandlade förvaltare. En sådan samlad organisation skulle ha inneburit att administrationen kunnat mini- meras och därmed skulle också avgifterna som skall finansiera administrationen kunnat hållas låga. Den föreslagna modellen bedömdes vara effektiv avseende placeringar. Den bedömdes vara kostnadsbesparande både ur individens och ur samhällets syn- vinkel. Riskerna skulle ha minimerats och individerna skulle inte ha tvingats till svåra val vid placeringstillfällena, val som skulle ha kunnat äventyra syftena. 
 190 
  
 SOU 2000:119 
  
 Trygghet och valfrihet i sparandet 
  
 Eftersom det i stora stycken innebar att bryta ny mark med den tänkta modellen var jag i dessa delar särskilt intresserad av att få del av remissinstansernas åsikter och synpunkter på den redovisade modellen för sparande och förvaltning. Huvuddelen av remiss- instanserna har avstått från att kommentera denna del av delbetän- kandet. Några remissinstanser har dock sagt sig i princip stödja modellen men anser sig inte till fullo kunna bedöma konsekven- serna av ett genomförande. I ett antal remissvar avstyrks dock modellen. Den skulle enligt dessa instanser, begränsa individers valmöjligheter och också begränsa konkurrensen. Detta skulle kräva en ny lagstiftning med krav som i dag inte kan överblickas. Därför har jag av olika experter avråtts från att föreslå en sådan modell. Jag väljer därför att inte fullfölja tankarna på en ny organisationsmodell för sparande och förvaltning. 
  
 7.3 
  
 Mitt förslag till tryggt sparande 
  
 Mitt förslag:  
 Sparformer för och förvaltning av IKS utformas enligt samma principer som de som gäller för individuellt pen- sionssparande och pensionsförsäkring med skattelättnad, men med nödvändiga anpassningar avseende syftet. Jag föreslår att sparande skall kunna ske både i form av försäkring och i former som är tillåtna inom IPS (pensionssparande i bank och dylikt) men med vissa begränsningar avseende fondsparande. 
 För att förenkla för sparinstitut och försäkringsbolag som kan vara intresserade av att tillhandhålla kompetenssparkonton eller kompe- tenssparförsäkring har jag valt att föreslå en modell som är snarlik det frivilliga pensionssparandet. Eftersom syftet med de olika spar- formerna skiljer sig åt och framför allt eftersom spartidens längd är förutsägbar i pensionssparandet har jag ansett det nödvändigt att föreslå vissa justeringar i reglerna för kompetenssparandet. 
 Pensionssparande med skattelättnader kan för närvarande ske i traditionella livförsäkringar och i fondförsäkringar. I det första fal- let är spararen garanterad en viss ränta. Pensionssparande kan också ske i individuellt pensionssparande (IPS) som saknar försäkringsinslag. 
 I IPS kan sparandet ske genom inlåning på bankkonto, i värde- pappersfonder eller i noterade så kallade fondpapper som aktier och obligationer. 
 191 
  
 Trygghet och valfrihet i sparandet 
  
 SOU 2000:119 
  
 I pensionssparandet regleras bl.a. spartiden, tidpunkten då utbe- talningarna skall börja och det antal år utbetalningarna skall ske i skriftliga avtal. 
 I kompetenssparandet kan inte individen på samma sätt binda sig i fråga om tidpunkter och belopp. IKS bygger tvärtom på att det finns en stor flexibilitet i spartider, utbetalningstillfällen och storlek på uttagen. Det innebär att reglerna för det frivilliga pensionssparandet avseende sparformer och förvaltning inte är möjliga att helt kopiera avseende IKS. Sparandet i IKS måste i högre grad än i IPS inskränkas till sparande med låg risk och en god riskspridning. Hur en sådan riskspridning bör utformas kan till stora delar överlåtas åt de kontoförande sparinstituten att bestämma. För att säkra individernas trygghet föreslår jag dock vissa placeringsbegränsningar i kompetenssparandet. 
  
 7.3.1 
  
 Förvaltning 
  
 Mitt förslag:  
 Kompetenssparande bör kunna handhas av försäk- ringsbolag, banker, värdepappersbolag, företag som har tillstånd att bedriva värdepappersrörelse och utländska försäkringsföre- tag och värdepappersföretag med filial i Sverige. Ansökan om tillstånd att få bedriva kompetenssparrörelse bör göras hos Finansinspektionen. För sparinstitut som har tillstånd att driva pensionssparrörelse bör en förenklad tillståndsgivning kunna tillämpas. För försäkringsbolag finns redan tillstånd att till- handahålla kompetenssparförsäkringar. 
 Jag har valt att behandla utländska sparinstitut på ett sätt som sva- rar mot nuvarande reglering för pensionssparandet. Det innebär att kompetenssparande enligt mitt förslag endast kan erbjudas av svenska sparinstitut eller av utländska institut som är etablerade i Sverige med filial. 
 På pensionsområdet har  
 EG-rätten 
  medgett att endast för- säkringar som meddelas av försäkringsgivare som bedriver verk- samhet i försäkringstagarens hemland får del av skattelättnader som tillkommer pensionssparare i detta land  
 (EG-domstolens 
  s.k. Sanchez den 28 januari 1992, mål nr  
 C-204/90). 
  Jag har bedömt det som rimligt att utgå från gällande regler för pensions- sparandet och den avgränsning av sparinstitut som görs där när det 
 192 
  
 SOU 2000:119 
  
 Trygghet och valfrihet i sparandet 
  
 gäller kompetenssparandet, eftersom de föreslagna reglerna så nära ansluter till gällande ordning på pensionsområdet. 
 För att underlätta hanteringen och minimera administrationen föreslår jag i kapitel 8 att myndighetsuppgifterna i största möjliga utsträckning skall datoriseras och hanteras elektroniskt. Detta innebär att också sparinstitutens arbete bör underlättas och att manuell hantering av uppgifter i samband med kontoregistreringar snarast skall tillhöra undantagen. 
 För att sparinstituten skall kunna tillhandahålla ett sparande med stor flexibilitet avseende uttagstillfällen, spartider och byten av pla- neringshorisonter som är nödvändig i IKS, är min avsikt att föreslå en så enkel hantering som är möjlig utan att tumma på rättsäker- heten. De förvaltande instituten bör kunna klara av att hantera information för godkänd kompetensutveckling och tillåtelse att lyfta kompetenssparandet elektroniskt. De skall också elektroniskt kunna rapportera till skattemyndigheten om uttagna belopp och preliminärskatteavdrag. 
 När individer av olika skäl väljer att ta sparade medel från kom- petenssparkonton och kompetensförsäkring till annat än kom- petensutveckling kommer enligt mitt förslag staten att ta ut en avgift för detta. Avgiften, i form av en punktskatt, avses täcka den skattesubvention som kompetenssparandet fått del av. Avgiften bör dras från det uttagna beloppet av kontoförande sparinstitut. Sparinstitutet överför dessa avgifter tillsammans med preliminär- skatten till skattemyndigheten. Avgiftens storlek bör beräknas schablonmässigt och föreslås vara tre procent av uttaget belopp, dock minst 100 kronor. Avgiften skall regleras i lag. 
  
 7.3.2 
  
 Stor frihet i valet av sparformer 
  
 Mitt förslag:  
 I IKS bör följande sparformer tillåtas 
 inlåning på bankkonto 
 kompetenssparförsäkring av traditionell livförsäkringstyp värdepappersfonder med vissa begränsningar kompetenssparfondförsäkring med vissa begränsningar obligationer 
 193 
  
 Trygghet och valfrihet i sparandet 
  
 SOU 2000:119 
  
 Mitt förslag till sparformer följer de tillåtna sparformerna för pen- sionssparande. Jag har inte funnit någon anledning att begränsa möjliga sparformer. Jag har dock övervägt behovet av att i IKS tillhandahålla försäkringslösningar. Enligt min bedömning är beho- vet av försäkringsinslag i kompetenssparandet litet. Till skillnad från pensionssparande är  
 IKS-sparandet 
  betydligt kortsiktigare och sparmedlen binds inte heller lika hårt. Det finns inget tvång att spara regelbundet, individer kan avbryta sparandet vid sjukdom eller arbetslöshet. Dessutom saknas behov av efterlevandeskydd. Det som ändå har avgjort att jag valt att ta med denna sparform, är möjligheten att välja ett sparande med garanterad ränta samt att i förenklingssyfte följa pensionssparandet. 
 Kompetenssparförsäkringen kan vara av traditionell livförsäk- ringstyp vilket innebär att försäkringen garanteras en ränta som för närvarande är tre procent. Den högre avkastning som uppkommer tillförs spararna i form av återbäring. Kompetenssparandet kan också ske i fondförsäkring med vissa begränsningar som beskrivs närmare i det följande. 
 De regler som gäller för pensionsförsäkringar föreslås också gälla för kompetenssparförsäkringen med ett undantag. Utmätning föreslås kunna ske av kompetenssparmedel, främst av det skälet att sparmedlen inte är lika hårt bundna som i pensionssparande. Detta undantag finns beskrivet i kapitel 10 IKS och andra offentliga system. Övriga civilrättsliga regler föreslår jag skall följa samma reglering som gäller för pensionssparandet. 
 Sparande i fond kan ske antingen i försäkringsbolag, i bank eller i annat godkänt sparinstitut. Mitt förslag innebär dock att spar- institutens möjligheter att utforma fonderna bör begränsas. Risk- nivån i de sparprodukter som erbjuds spararna bör vara låg. Motivet till detta är främst att säkerställa att den statliga subventionens syfte uppnås, det vill säga att medlen kan användas för kompetensutveckling när de bäst behövs. 
 Inlåning på bankkonto kan vara aktuell för de som är säkra på att sparandet är mycket kortsiktigt. Det kan vara fall där man redan från den första insättningen vet vid vilken tidpunkt kompetens- utvecklingen skall äga rum och därför avsätter stora belopp under en kortare tid. 
 194 
  
 SOU 2000:119 
  
 Trygghet och valfrihet i sparandet 
  
 7.3.3 
  
 Placeringsbegränsningar för IKS 
  
 Mitt förslag:  
 Sparinstitut och försäkringsbolag som förvaltar medel inom ramen för IKS skall förvalta dessa medel på ett tryggt sätt 
 Den totala risknivån i placeringarna skall vara låg. Fond- medlen skall, vid vald risknivå, placeras så att hög avkastning uppnås på medellång sikt. 
 Finansinspektionen bör vara den myndighet som utifrån en allmän begränsningsregel i  
 IKS-lagen 
  bemyndigas att utforma föreskrifter om förvaltningen och att kontrollera att kapital- förvaltarna följer föreskrifterna. 
 Jag föreslår att de bestämmelser som finns om riskspridning o.d. för fonder i lagen om värdepappersfonder bör kompletteras med föreskrifter i den nya  
 IKS-lagen 
  som inskränker de tillåtna place- ringarna till sådana med låg risk. Avsikten bör vara att begränsa den finansiella risken med utgångspunkt i att sparandet är kort- till medelsiktigt och skall kunna användas för kompetensutveckling oavsett konjunkturläget. Det bör framgå av  
 IKS-lagen 
  att begräns- ningarna skall gälla för att minimera risken vid ett sparande på medellång sikt, samtidigt som placeringarna bör ske utifrån att de skall göra största möjliga nytta för spararen. 
 Att införa begränsningar i individernas möjlighet att placera sina sparmedel måste vägas mot syftet att med en skattesubvention sti- mulera individuell kompetensutveckling. Den individuella friheten måste utformas mot bakgrund av dels skattesubventionen, dels att en betydande andel av kompetensmedlen sannolikt kommer att nyttjas för kompetensutveckling i lågkonjunktur samt att den genomsnittliga spartiden kan antas vara relativt kort i jämförelse med till exempel individuellt pensionssparande. Min slutsats av dessa förhållanden är att en begränsning av placeringarna är moti- verad för att säkerställa syftet. 
 Finansinspektionen bör av regeringen få ett bemyndigande att utfärda närmare föreskrifter om hur  
 IKS-lagens 
  allmänna begräns- ningsregel skall tillämpas. Finansinspektionen bör också kontrol- lera att föreskrifterna följs av kapitalförvaltarna. Finansinspek- tionens bedömning bör utgå från en tidshorisont för sparandet om cirka fem till sju år. Det är den genomsnittliga tid som jag nu bedömer att sparmedlen kommer att sparas på kontot. Tidsan- givelsen kan behöva justeras när de verkliga spartiderna är kända. 
 195 
  
 Trygghet och valfrihet i sparandet 
  
 SOU 2000:119 
  
 Begreppet låg risk bör avse en allokering av spararnas kapital så att med den valda placeringshorisonten den finansiella risken bedöms liten. Det kan innebära ett relativt stort inslag av ränte- produkter i de fonder som erbjuds spararna. Jag väljer dock att inte föreslå en precisering av andelen aktier respektive andelen obliga- tioner. 
  
 7.3.4 
  
 Kompetenssparkonton och kompetensförsäkring 
  
 Mitt förslag:  
 En individ kan inneha ett valfritt antal kom- petenssparkonton eller försäkringar. Den sammanlagda avdrags- rätten begränsas dock till ett inkomstbasbelopp per år oavsett antal konton. Det bör vara möjligt att flytta sitt kompetens- sparkonto inom ett sparinstitut och inom ett försäkringsbolag men också mellan sparinstitut och mellan försäkringsbolag. 
 Det är önskvärt att spararna också kan flytta sitt sparande mellan försäkringsbolag och övriga sparinstitut. Jag föreslår dock ingen reglering för att möjliggöra det, utan emotser kom- mande lagförslag avseende detta. 
 Spararen bör själv kunna bestämma hur sparandet skall placeras utifrån gällande regler och begränsningar. Det bör vara fritt för individen att själv bestämma hur många kompetenssparkonton eller  
 -försäkringar 
  som skall öppnas. Den föreslagna avdragsrätten begränsas dock till ett inkomstbasbelopp per år oavsett antal kon- ton. Dessutom föreslår jag av främst administrativa skäl att endast ett kompetenssparkonto eller en kompetensförsäkring berättigar till den föreslagna grundplåten. Det innebär att spararen kan ha flera konton, men ett av dessa skall anmälas som det konto till vilket grundplåten skall föras efter uppfyllda sparvillkor avseende insättningar och spartid. 
 Spararen skall i stor utsträckning kunna placera om hela eller delar av behållningen på kompetenssparkontot eller kompetens- sparförsäkringen. Med omplacering avses en flyttning av kapital mellan olika underliggande konton eller tillgångsslag inom ett och samma kompetenssparkonto men också att det skall vara möjligt att flytta mellan olika sparinstitut utan att det får negativa skatte- konsekvenser. 
 I dag är det inte tillåtet att flytta sparande mellan å ena sidan försäkringsbolag och å andra sidan banker och liknande sparinsti- 
 196 
  
 SOU 2000:119 
  
 Trygghet och valfrihet i sparandet 
  
 tut. En översyn av dagens regler i syfte att öppna en sådan flytt- möjlighet har dock aviserats av regeringen i prop. 1998/99:87. Ett sådant förslag kan troligen inte börja gälla förrän tidigast fr.o.m. år 2003. Jag förutsätter att reglerna avseende kompetenssparandet då anpassas till de nya bestämmelserna. Av det skälet föreslår jag där- för ingen särreglering men understryker det angelägna i att en möjlighet finns att kunna flytta sitt sparande inte enbart inom för- säkringsbolag, utan också till andra sparinstitut. 
 197 
 8  
 IKS-styrelsen 
  
 8.1 
  
 Individens val 
  
 Mina förslag till utformning av IKS förutsätter att det finns ett system för godkännande av uttag från kontot och när kompetens- premien skall utgå vid genomförd kompetensutveckling. 
 Samtidigt betonade jag särskilt i delbetänkandet att det skall vara individens eget val vilken kompetensutveckling som de sparade medlen skall användas till och att definitionen av kompetensut- veckling skall vara generös. Till kompetensutveckling skall exem- pelvis räknas olika former av utbildning såväl reguljär som övrig utbildning samt praktik. Det bör även vara möjligt att både studera och praktisera utomlands. De sparade medlen skall också kunna användas till att prova nytt jobb. 
 Jag underströk också att det är individens sparande och indivi- dens medel och att den statliga subventionen utgör en betydligt mindre del än individens egen insats. Den bästa kontrollen över att medlen används på bästa sätt utför individen själv. Det samhället bör bidra med utöver att ställa vissa grundkrav för medlens användning, är att stödja individen med information och vägledning. 
 Praktiskt taget samtliga remissinstanser delar denna uppfattning. Flertalet remissinstanser understryker att den kontroll som ändå är nödvändig måste utformas så att den för individen blir enkel och överblickbar och att myndighetsuppgiften innebär så liten admi- nistration som möjligt. 
 199 
  
 IKS-styrelsen 
  
 SOU 2000:119 
  
 8.2 
  
 En nätverksmyndighet 
  
 Mitt förslag:  
 Följande myndighetsuppgifter bör finnas i  
 IKS-syste- 
  met: 
 fastställa de kompetensutvecklingsinsatser som berättigar till uttag från  
 IKS-konto 
  samt ansvara för att de registreras och finns tillgängliga, 
 pröva ansökan från kompetensutvecklingsanordnare som öns- kar få sin verksamhet registrerad som godkänd kompetensut- veckling, kontrollera att kriterierna är uppfyllda samt hantera registreringsavgiften, 
 ansvara för att utvärderingsformulär utarbetas samt följa upp att resultaten av utvärderingen redovisas och görs tillgängliga, genomföra stickprovskontroller hos anordnare, 
 hantera ansökan om omprövning av myndighetens beslut, fastställa kompetenspremiens storlek för varje individ som underlag för skattemyndigheternas beslut om skattereduktion, ansvara för information om  
 IKS-systemet 
  gentemot individ, kontoförare, kompetensutvecklingsanordnare och berörda myndigheter samt 
 ha det övergripande ansvaret för att uppföljning och utvärde- ring av IKS genomförs. 
 De myndighetsuppgifter som är nödvändiga för  
 IKS-systemet 
  och det regelverk som bör gälla för uttag och för att få del av kom- petenspremien bör utformas så att det ger individen största möjliga frihet och inflytande över hur det egna kompetenssparandet skall disponeras. Samtidigt måste vissa grundvillkor vara uppfyllda för att samhället skall kunna försäkra sig om att det subventionerade sparandet verkligen används till kompetensutveckling. Dessa vill- kor bör utformas så att de inte kräver omfattande kontroll och inte inskränker individens frihet i val av kompetensutveckling. 
 För att uppnå båda dessa syften bör myndighetsuppgifterna i största möjliga mån skötas via elektronisk hantering och elektro- niska tjänster. Reglerna och kriterierna för uttag och för att få del av kompetenspremien bör vara så utformade att de kan hanteras elektroniskt och vara så generella och överblickbara att de enkelt förstås och accepteras av alla som berörs av  
 IKS-systemet. 
  Målet bör vara att all kommunikation som är nödvändig för uttag och för 
 200 
  
 SOU 2000:119 
  
 IKS-styrelsen 
  
 utbetalning av kompetenspremien på några års sikt skall kunna ske utan pappershantering. Detta bör så långt det är möjligt gälla all kommunikation med individen, kontoförande sparinstitut och mellan olika myndigheter och kompetensutvecklingsanordnare i  
 IKS-systemet. 
  
 Jag har tagit min utgångspunkt i de kriterier och den ambition som Statskontoret redovisat i rapporten  
 24-timmarsmyndighet 
 1 
  
 för vad som bör karaktärisera en modern och väl fungerande nät- verksmyndighet. 
 Statskontoret har beskrivit utvecklingen som en trappa där de högsta utvecklingstrappstegen bl.a. innebär: 
 interaktiv webbservice med möjlighet till vägledd sökning, beräkningar, blanketthämtning, 
 individanpassade funktioner som tillåter besökaren att lämna och hämta personlig information 
 beslut kan tas och förmedlas elektroniskt med hjälp av säker elektronisk identifiering samt 
 väl utvecklade nätverksfunktioner för samverkan med andra myndigheter och aktörer. 
 Statskontoret gör i sin rapport bedömningen att det redan i dag finns fullgoda lösningar och fungerande system för Internetbaserad informationsförmedling men att det som hittills saknas är säkra interaktiva lösningar för elektroniska signaturer. En ny lagstiftning om elektroniska signaturer kommer dock att träda i kraft från och med år 2001 och bedömningen är att på några års sikt kommer det också i hemmiljö att finnas tillgång till lösningar som möjliggör bred användning av elektroniska signaturer. 
 2 
  
 Jag anser att de tillkommande myndighetsuppgifter som IKS- systemet medför redan från starten år 2002 skall kunna svara upp mot dessa högt ställda ambitioner för elektronisk hantering av beslut, tjänster, och information. 
 Jag föreslår att det bildas en  
  
 IKS-styrelse 
  
 som har samordnings- ansvaret för att hantera de myndighetsuppgifter som bör finnas i  
 IKS-systemet. 
 IKS-styrelsens 
  uppgifter och arbete redovisas när- mare i avsnitt 8.5 och 8.6. Min ambition är att den nya myndig- heten skall kunna vara en föregångare som servicemyndighet med 
  
 1 
  
 24-timmarsmyndigheten 
  
  – kriterier för statlig elektronisk förvaltning i medborgarnas tjänst (2000:21). 
  
 2 
  
 Se vidare Riksskatteverkets rapport Hantering av certifikat och signaturer inom stats- förvaltningen (2000:15) 
  
 201 
  
 IKS-styrelsen 
  
 SOU 2000:119 
  
 hjälp av elektronisk hantering av beslut, tjänster och information. Det innebär att  
 IKS-styrelsens 
  myndighetsuppgifter i första hand kan hanteras elektroniskt via Webbplats och i kommunikation med dataregister. Jag har i fortsättningen valt att kalla detta en  
 IKS- portal 
 . Mina förslag innebär också att en central del av myndighets- funktionen blir att i samverkan med andra berörda myndigheter samordna uppgifter i befintliga databaser och definiera de uppgifter som behövs för  
 IKS-systemet. 
  
 Därtill kommer behovet av omfattande informationsinsatser till individer och andra aktörer om såväl sparande som den kompetensutveckling som spararen har möjlighet att ta del av. Särskilt under de första åren då  
 IKS-systemet 
  introduceras och innan det blivit ett naturligt inslag för alla inblandade bör denna informations- och rådgivningsfunktion vara ett viktigt statligt ansvar. Även dessa servicefunktioner bör till stor del kunna hanteras med hjälp av elektroniska tjänster via Internet och telefoni. 
 Det kommer under ett antal år framöver finnas individer som själva inte har tillgång till Internet eller inte anser sig kunna hantera tekniken. Min bedömning är att de flesta av dessa individer bör kunna ha tillgång till  
 IKS-portalen 
  och den information och de tjänster som skall finnas där via sitt sparinstitut, utbildningsan- ordnaren, via bibliotek eller andra offentliga platser där allmänhe- ten kan utnyttja datorer uppkopplade mot Internet. Många arbets- givare och fackliga organisationer kommer säkerligen också att erbjuda tillgång till Internet vilket gör  
 IKS-portalen 
  tillgänglig för ännu fler individer. Det förhindrar inte att det därutöver måste finnas möjlighet att komplettera den elektroniska hanteringen även med skriftlig och muntlig kommunikation. Denna hantering bör dock med de förslag jag lämnar i det följande kunna ske i relativt liten omfattningen när systemet är etablerat. För individen handlar det i första hand om att kunna få muntlig information och rådgivning. Till det kommer att det även fortsättningsvis kommer att behövas viss manuell ärendehantering. Det gäller främst vid omprövning av  
 IKS-styrelsens 
  beslut och vid de stickprovskon- troller som jag föreslår  
 IKS-styrelsen 
  skall göra bland kompetens- utvecklingsanordnare. 
 202 
  
 SOU 2000:119 
  
 IKS-styrelsen 
  
 8.3 
  
 Kriterier för kompetensutvecklingsanordnare 
  
 Som jag tidigare föreslagit bör det vara tillräckligt för uttag från ett  
 IKS-konto 
  att den enskilde spararen för sin bank eller sitt för- säkringsbolag kan visa att han/hon är anmäld/inskriven vid en god- känd kompetensutvecklingsinsats. Det innebär att  
 IKS-styrelsen 
  upprättar ett särskilt kompetensutvecklingsregister över utbild- ningar, kurser och praktikplatser som är godkända och därmed berättigar till uttag från  
 IKS-konto. 
  
 För att göra denna hantering så enkel och rationell som möjligt föreslår jag att samtliga utbildningar och kurser som berättigar till statligt studiestöd utan särskild prövning bör vara godkända. Dessa utbildningar finns redan registrerade hos Centrala studiestöds- nämnden, CSN, och har redan prövats av utbildningsmyndigheter. I flera avseenden är de krav som ställs på en utbildning som är studiemedelsberättigad långt mer omfattande än vad som är moti- verat i IKS. Därför behövs inte någon ytterligare prövning hos  
 IKS-styrelsen 
  av dessa utbildningar. Det innebär också en avsevärd förenkling av systemet genom att denna registrering kan ske helt elektroniskt. Det innebär att huvuddelen av kommunal vuxenut- bildning, samtliga  
 KY-utbildningar 
  (Kvalificerad Yrkesutbildning), högskolans linjer och flertalet av de lokala kurserna, flertalet folkhögskolekurser samt alla övriga kurser som bedrivs av andra anordnare och som berättigar till studiestöd automatiskt kommer att vara godkända. Det gäller även utbildningar och kurser som bedrivs utomlands och som enligt CSN:s beslut berättigar till studiestöd och därmed finns i CSN:s register. Därmed kommer det för den enskilde kompetensspararen redan från starten att finnas ett mycket brett utbud av godkända kurser och utbildningar som berättigar till uttag. Det kommer att omfatta såväl offentliga utbildningsanordnare som privata, svenska och utländska. 
 Som framgått av mina förslag måste uttag från IKS givetvis omfatta långt fler kompetensutvecklingsinsatser. Det handlar om enskilda kurser som står utanför CSN:s register, helt nya utbild- ningar som växer fram bland annat som resultat av den enskilde kompetensspararens efterfrågan. Det skall inte heller begränsas till utbildning i traditionell bemärkelse utan måste också omfatta praktikperioder och andra former av kompetensutveckling som den enskilde väljer. För dessa aktiviteter finns av naturliga skäl inget befintligt register som  
 IKS-styrelsen 
  kan utgå från. 
 203 
  
 IKS-styrelsen 
  
 SOU 2000:119 
  
 Jag har därför funnit att det mest ändamålsenliga är att för alla dessa övriga kompetensutvecklingsinsatser föreslå ett ansöknings- förfarande och ett godkännande. 
 Huvudsyftet med att ställa vissa krav på godkänd kompetens- utveckling bör vara att tillförsäkra kompetensspararen möjlighet att få information och överblick över utbudet. Samtidigt skall kraven på anordnaren för att få sitt utbud godkänt vara så utformade att de kan ge kompetensspararen vissa grundläggande informationer om anordnaren. Därmed blir det naturligt att kriterierna också i första hand avser den ansvariga anordnaren och inte själva kursen eller aktiviteten. 
 Syftet kan dock inte vara att upprätta en registrering av kvali- tetsgodkänd kompetensutveckling. Inte heller kan kriterierna fånga kompetensutvecklingens värde i förhållande till arbetsmarknadens eller den enskildes behov. För att kunna göra sådana bedömningar krävs en betydande manuell granskning och ett omfattande utredningsarbete som inte är vare sig möjligt eller lämpligt att göra inom  
 IKS-systemet. 
  En sådan granskning skulle också stå i direkt motsatsställning till själva grundtanken i IKS- systemet, att det är individens eget val av kompetensutveckling som skall vara styrande. 
 Jag föreslår mot denna bakgrund att följande kriterier bör fast- ställas för kompetensutvecklingsanordnare som önskar registrera sin kompetensutveckling i  
 IKS-registret 
  och vars kurser/praktik därmed godkänns för uttag från  
 IKS-konto: 
  
 1. 
  
 Anordnaren skall vara fysisk person som har  
  
 F-skattsedel 
  eller juridisk person. 
  
 2. 
  
 Anordnaren får inte vara försatt i konkurs, likvidation, ha närings- förbud eller finnas registrerad hos kronofogdemyndigheten för skulder över ett prisbasbelopp. 
  
 3. 
  
 Anordnaren skall ange mål för kompetensutvecklingen och ange om den berättigar till betyg, högskolepoäng eller innebär särskild certifiering eller motsvarande samt ange kompetensutvecklingens omfattning. 
  
 4. 
  
 Anordnaren skall vara skyldig att genomföra en av  
  
 IKS-styrelsen 
  fastställd utvärderingsenkät bland deltagarna och redovisa resulta- tet av denna. 
  
 5. 
  
 Anordnaren skall på begäran kunna visa att den har förmågan att fullfölja kompetensutvecklingen. Förmåga kan exempelvis inne- bära att anordnaren ska kunna uppvisa en beskrivning av refe- 
  
 204 
  
 SOU 2000:119 
  
 IKS-styrelsen 
  
 rensuppdrag, tidigare verksamhet eller vid nystart referenser för enskild person. 
  
 6. 
  
 Anordnaren skall förbinda sig att tillåta stickprovskontroller. 
  
 7. 
  
 Anordnaren skall redovisa kontaktperson och ansvarig för kur- sen/praktiken. 
  
 Genom att begränsa kriterierna till ovanstående punkter blir det möjligt att via elektronisk hantering kontrollera anordnaren i befintliga register hos skattemyndigheterna respektive kronofogdemyndigheterna. Jag har i denna fråga samrått med berörda myndigheter. 
 Att anordnaren måste vara en fysisk person med  
 F-skattsedel 
  eller juridisk person innebär att man öppnar upp för alla aktiebolag, handelsbolag, föreningar, stiftelser, ekonomiska föreningar eller enskilda näringsidkare. Däremot kan inte en privatperson utanför denna krets vara anordnare. Det kan uppfattas som en begränsning men är enligt min bedömning rimligt men också nödvändigt om det ska gå att enkelt hantera ansökningar och godkännande. 
 Genom att ställa krav på att anordnaren inte får vara försatt i konkurs, likvidation eller ha näringsförbud upprättas vissa grund- läggande trygghetskrav för spararen. En anordnare som inte kan leva upp till dessa krav bör enligt min mening omedelbart få sina kompetensutvecklingsaktiviteter avregistrerade i  
 IKS-portalen. 
  För registreringen hos kronofogdemyndigheten har jag satt minsta nivån till ett prisbasbelopp för att undvika att mindre skulder skall behöva leda till att man utesluts från registret. 
 Övriga krav är utformade så att anordnaren själv enkelt skall kunna fylla i uppgifterna. Därmed är det enligt min bedömning möjligt att utforma godkännande så att en registrering skall kunna hanteras elektroniskt och ett besked om att kompetensutveck- lingen är uppförd i  
 IKS-portalen 
  bör kunna lämnas i det närmaste automatiskt. 
 Det kan i vissa fall finnas särskilda skäl där en anordnare bör kunna få sina aktiviteter godkända även om den inte uppfyller kriterierna ovan. Därför bör det finnas en möjlighet för anordnare att begära omprövning av  
 IKS-styrelsens 
  beslut, vilket då bör för- anleda särskild utredning och i de fall det anses befogat, ett nytt beslut. Anordnaren bör också ha möjlighet att ytterst få frågan prövad av allmän förvaltningsdomstol. 
 205 
  
 IKS-styrelsen 
  
 SOU 2000:119 
  
 De stickprovskontroller jag föreslår att  
 IKS-styrelsen 
  skall kun- na genomföra avser i första hand kriteriet om anordnarens för- måga att genomföra kompetensutvecklingen och om den omfatt- ning på aktiviteten som anordnaren uppgivit är rimlig. Om det visar sig att anordnaren uppsåtligen lämnat felaktiga uppgifter bör  
 IKS-styrelsen 
  ha möjlighet att utesluta anordnaren från registret. 
 Kriterierna för godkänd kompetensutveckling bör fastställas i lag och närmare föreskrifter om tillämpningen bör lämnas av rege- ringen i en förordning. Jag har i det följande lämnat förslag till en  
 IKS-lag 
  där dessa kriterier finns angivna. 
 Jag föreslår att kompetensutvecklingsanordnare som ansöker om att få ingå i registret skall erlägga en registreringsavgift. Avgiften bör utgå per kurs, praktik eller motsvarande som anordnaren öns- kar få registrerad och erläggas varje kalenderår. Avgiften bör kunna hållas på en låg nivå. Jag har utgått från att den inte ska behöva överskrida 200 kr per kurs eller motsvarande per år (se vidare av- snitt 8.9). Det innebär att registret hela tiden kan hållas aktuellt och att kompetensutveckling som inte längre erbjuds av anordna- ren inte kommer att finnas kvar i registret. Anordnare som önskar få sin verksamhet godkänd för kompetensutveckling finansierad med IKS får därmed också vara med och finansiera  
 IKS-styrelsens 
  kostnader för hanteringen av IKS vilket jag bedömer som rimligt mot bakgrund av att anordnaren kan förväntas ha ett direkt eko- nomiskt utbyte av att tillhöra  
 IKS-registret. 
  
 Givetvis kan anordnarna ha invändningar mot avgiften. Den viktigaste principiella invändningen kan sägas vara att den inte träffar alla anordnare lika. Avgiften utgår enbart för de kompetens- utvecklingsinsatser där det krävs ett ansökningsförfarande och ett godkännande. Det innebär att utbildningar som ingår i CSN:s register över studiemedelsberättigade, inte heller behöver erlägga en registreringsavgift. Jag inser att detta kan uppfattas som att dessa utbildningar får en viss fördel framför andra. Jag har dock bedömt, främst av praktiska och administrativa skäl, det som svårt att undvika. Jag är också medveten om att det finns utbildningar och kurser som i dag erbjuds gratis exempelvis via Internet och där utbildningsanordnaren kan anse registreringsavgiften omotiverad. Det kan dessutom finnas större enskilda utbildningsanordnare som kan tycka den sammanlagda kostnaden för registreringen blir för hög. Mot den här bakgrunden anser jag att den organisations- kommitté jag föreslår bör tillsättas får i uppdrag att närmare under- 
 206 
  
 SOU 2000:119 
  
 IKS-styrelsen 
  
 söka intresset hos olika anordnare innan man fastställer avgiftens storlek för de första åren. (se vidare avsnitt 8.8) 
  
 8.4 
  
 IKS-styrelsens 
  
  arbete 
  
 IKS-styrelsens 
  centrala uppgift blir att ansvara för att fastställa de kurser, praktikperioder och andra aktiviteter som berättigar till uttag från  
 IKS-kontot. 
  Med det följer bl.a. ett samordningsansvar för att de kompetensutvecklingsaktiviteter i befintliga utbildnings- register som berättigar till uttag kan redovisas samlat och på ett enhetligt sätt. 
 Administrativt kan det ske genom att  
 IKS-styrelsen 
  bygger upp ett kompetensutvecklingsregister och/eller genom att hantera län- kar mellan olika befintliga register hos utbildningsanordnare och myndigheter så att de rationellt kan användas för  
 IKS-systemets 
  behov. Vilken teknisk lösning som här är mest ändamålsenlig bör enligt vad jag föreslår i avsnitt 8.7 berörda myndigheter få i upp- drag att föreslå i en särskild förstudie. 
 Till myndighetsuppgifterna hör också att administrera den årliga registreringsavgiften. Även avgiften, bör då  
 IKS-systemet 
  är ut- byggt, till största delen kunna hanteras via elektronisk betalning. 
  
 IKS-styrelsen 
  ansvarar också för att stickprovskontroller genomförs bland registrerade anordnare. Stickprovsundersökningarna bör enligt min uppfattning ha relativt liten omfattning och i första hand genomföras i preventivt syfte. De kan också fylla en funktion som underlag för utvärdering och uppföljning av  
 IKS-systemet. 
  
 I myndighetsuppgiften ingår också ett ansvar för att utvärde- ringsformulär utarbetas och att resultaten redovisas via  
 IKS-por- 
  talen. Utvärderingsenkäten bör göras enhetlig och enkel. Syftet bör vara att ge den enskilde spararen en indikation på hur kursen, praktiken eller aktiviteten har uppfattats av tidigare deltagare. 
 Det blir även en myndighetsuppgift att fastställa och till skatte- myndigheterna meddela kompetenspremiens storlek som underlag för skattemyndighetens beslut om skattereduktion. För att det skall kunna hanteras rationellt bör det vara möjligt att ställa krav på respektive anordnare att redovisa vilka som deltagit i aktiviteterna via standardiserade elektroniska blanketter. 
 Slutligen måste det enligt min uppfattning läggas ett samlat ansvar för information och uppföljning på  
 IKS-styrelsen. 
  Det 
 207 
  
 IKS-styrelsen 
  
 SOU 2000:119 
  
 gäller som jag tidigare angivit särskilt under uppbyggnadsskedet men även i mindre skala fortsättningsvis.  
 IKS-styrelsen 
  kommer med mitt förslag att utgöra navet i  
 IKS-systemet 
  och kommer därmed också att få en strategisk roll. Det handlar om information om regler, kriterier och hanteringsordning i själva  
 IKS-systemet 
  men även att utveckla nätverk med andra myndigheter och aktörer för att ta tillvara deras informations- och rådgivningsservice. Jag föreslår också att  
 IKS-styrelsen 
  får huvudansvar för uppföljning och rapportering samt för samordning och upphandling av den nationella utvärderingen av IKS. Med informations- och upp- följningsuppgiften följer också att  
 IKS-styrelsen 
  noga måste följa utvecklingen av IKS. Det kan gälla hur IKS utvecklas i omfattning såväl som hur väl olika målgrupper deltar i IKS. Jag återkommer i kapitel 11 med en närmare beskrivning av hur denna del bör orga- iseras. 
 Till detta kan läggas att den samlade redovisning av olika former av kompetensutvecklingsaktiviteter som följer av mina förslag bör kunna användas för vägledning och information även utöver IKS- systemet. Den bör givetvis kunna utnyttjas även för utbildning och kompetensutveckling som helhet. I dag saknas en motsvarande samlad informationsbank över utbildning och kompetensutveck- ling. Genom  
 IKS-systemet 
  får anordnare ett ekonomiskt incita- ment att få sina aktiviteter registrerade och att uppdatera de kurser eller motsvarande som de erbjuder. Den informationsinsamling som sker via  
 IKS-systemet 
  skulle kunna utgöra grunden för både vägledare i kommuner, vid högskolor och vid arbetsförmedlingar. Kompetensutvecklingsregistret bör också bli användbart för per- sonalansvariga och för fackliga organisationer som önskar ge sina medlemmar stöd och service vid karriärplanering och inte minst för individens egen planering. Jag har i dessa frågor samarbetat med utredningen om Vägledning i skolväsendet (U 1999:11). Jag har också erfarit att de i sitt huvudbetänkande kommer att ta upp frågan om hur  
 IKS-kompetensutvecklingsregister 
  kan tas tillvara för vägledning. 
 Om, och på vilket sätt dessa funktioner ska tas tillvara utöver det som är nödvändigt för  
 IKS-systemet 
  har jag dock bedömt ligga utanför mitt uppdrag. 
 Utöver vad jag här beskrivit tillkommer hantering av utbetalning av den grundplåt jag föreslår skall utgå som stimulans till lågav- lönade under en införandeperiod. Eftersom den, enligt mitt 
 208 
  
 SOU 2000:119 
  
 IKS-styrelsen 
  
 förslag, inte kommer att ingå som en reguljär del i  
 IKS-systemet 
  har jag valt att behandla den separat i avsnitt 8.8. 
  
 8.5 
  
 IKS-styrelsen 
  
 Mitt förslag:  
 För att hantera myndighetsfunktionerna i IKS- systemet bildas en styrelse, förslagsvis benämnd  
 IKS-styrelsen. 
  Styrelsen bör bestå av ledamöter som har kunskaper och erfa- renheter från såväl arbetsmarknad, arbetsliv som utbildning. Dessutom kan det vara lämpligt att i styrelsen ha företrädare med erfarenhet från forskning och utvärdering. 
 Till  
 IKS-styrelsen 
  bör också knytas rådgivande organ bestående av parterna på arbetsmarknaden och företrädare för kompetenssparinstituten. Dessutom bör  
 IKS-styrelsen 
  knyta till sig företrädare för de olika kompetensutvecklingsanordnare som kommer att vara representerade i myndighetens register. 
 IKS kommer i sig att utgöra en naturlig brygga mellan arbets- marknad, tillväxt och utbildning. Sådana naturliga kopplingar med ett gemensamt, ömsesidigt ansvar för att underlätta övergången mellan arbetsliv och utbildning saknas i stor utsträckning i dag. IKS visar tydligt på behovet av samverkan över traditionella myndighetsgränser.  
 IKS-systemet 
  har en unik möjlighet att ta tillvara kompetenser och erfarenheter från både arbetsliv och utbildning och bidra till att de samverkar för att stödja individens kompetensutveckling. Jag ser det som värdefullt om denna grundsyn också präglar valet av organisation för myndighetsfunktionerna. 
  
 IKS-styrelsen 
  bör vara en självständig myndighet med en sam- verkansfunktion som möjliggör att  
 IKS-systemet 
  kan dra nytta av andra myndigheters och intressenters kompetenser och erfaren- heter. Det gäller både verksamhetens inriktning och de administra- tiva rutinerna för driften av  
 IKS-systemet. 
  
 IKS-styrelsen 
  bör ha en egen instruktion och egen finansiering och därmed ha ett eget självständigt myndighetsansvar. Myndig- heten bör dock i första hand utnyttja befintliga myndigheter som på  
 IKS-styrelsens 
  uppdrag hanterar de funktioner som följer av instruktionen. Leverantörerna av dessa tjänster bör vara de myndigheter som i dag bedriver verksamhet av den karaktär som  
 IKS-styrelsen 
  skall vara ansvarig för och där det finns störst förutsättningar att uppnå maximala rationaliseringsvinster. Det kan 
 209 
  
 IKS-styrelsen 
  
 SOU 2000:119 
  
 till exempel innebära myndigheter som i dag hanterar stora register och har upparbetade kontakter och rutiner med andra myndigheter. 
 De flesta funktioner bör på detta sätt kunna hanteras av andra myndigheter på uppdrag av  
 IKS-styrelsen. 
  
 Det kan exempelvis handla om: 
 drift av kompetensutvecklingsregister 
 att ta in uppgifter från kompetensutvecklingsanordnare om deltagare 
 utveckla och följa upp utvärderingen bland deltagarna hantering av ett kontaktcenter  
 (call-center) 
  för information/ rådgivning 
 sammanställa och löpande rapportera statistik och uppfölj- ningsresultat 
 Dessa uppgifter bör så långt det är rationellt samordnas med den utförande myndighetens egen verksamhet inom respektive område. Därmed kommer såväl investeringskostnader som de löpande driftskostnaderna för  
 IKS-styrelsen 
  att bli betydligt lägre än om motsvarande verksamhet skulle skötas av myndigheten själv. 
 En förutsättning för denna modell är dock som jag ser det att  
 IKS-styrelsen 
  av den enskilde spararen uppfattas som en egen myndighet och en självständig kontaktpunkt.  
 IKS-styrelsen 
  bör exempelvis ha en egen telefon- och Internetservice och i övrigt ha ett självständigt ansikte utåt.  
 IKS-styrelsens 
  bör vara en liten beställar- och samordningsmyndighet med egen personal och administration som jag bedömer inte behöver överskrida 20 personer inklusive chefsbefattningar. Även denna personal och dess administration bör kunna samlokaliseras med en befintlig myndighet. 
 Den närmare utformningen av det jag här beskrivit bör överlåtas till den organisationskommitté som jag föreslår skall bildas i samband med att propositionen överlämnas till riksdagen. 
  
 8.6 
  
 Organisationskommitté 
  
 Mitt förslag:  
 Regeringen bör i direkt anslutning till att pro- positionen om IKS överlämnas till riksdagen tillsätta en organi- sationskommitté med uppgift att utarbeta de närmare detaljerna om  
 IKS-styrelsens 
  instruktion, uppgifter och bemanning. 
 210 
  
 SOU 2000:119 
  
 IKS-styrelsen 
  
 Som utgångspunkter för organisationskommitténs arbete bör ligga den inriktning av  
 IKS-styrelsen 
  som jag här angett. 
 För att påskynda och underlätta genomförandet av organisa- tionskommitténs arbete kan det vara lämpligt att regeringen redan i samband med remissomgången ger berörda myndigheter i uppdrag att genomföra en förstudie om lämpligaste formen för att tekniskt samordna och bygga nätverk mellan befintliga register, databaser och Webbtjänster för  
 IKS-systemets 
  behov. Uppdraget bör redovisas i anslutning till att organisationskommittén startar sitt arbete för att därmed kunna ligga till grund för fortsatta överväganden. Jag har i denna fråga samrått med berörda myndigheter. 
 Eftersom den största administrativa uppgiften, som jag bedömer, är hanteringen av kompetensutvecklingsregistret föreslår jag att uppdraget ges till CSN som i samråd med övriga berörda myndigheter bör redovisa uppdraget till regeringen senast den 30 april 2001. Berörda myndigheter är bl.a. Riksskatteverket, Skolverket, Högskoleverket, Verket för högskoleservice, Distansutbildningsmyndigheten, Arbetsmarknadsstyrelsen och Statistiska centralbyrån. Uppdraget bör dessutom ske i samverkan med det konsortium för de lokala lärosätena inom högskolor och universitet som ansvarar för register för antagning till lokala kurser. Erfarenheter från Internationella programkontoret vad gäller hantering av utbildningar och praktik i andra länder bör tas tillvara i förstudien. 
  
 8.7 
  
 Huvudsaklig hanteringsordning 
  
 I  
 IKS-systemet 
  måste en lång rad olika aktörer samspela för att hanteringen ska bli så rationell och enkel som möjlig. Viktigast är givetvis att den enskilde kompetensspararen upplever systemet enkelt och smidigt. Systemet måste vara attraktivt för banker och försäkringsbolag att erbjuda, vilket ytterliggare understryker beho- vet av att hanteringen inte får innebära betydande merkostnader för deras administration. För etablerade anordnare som erbjuder kompetensutveckling är säkerligen IKS en intressant och viktig ny marknad. Men IKS ska upplevas som attraktivt även för en enskild småföretagare som vill erbjuda en praktikplats. Samtidigt måste det vara korrekt och försvarbart utifrån att de krav som samhället 
 211 
  
 IKS-styrelsen 
  
 SOU 2000:119 
  
 ställer på ett skattesubventionerat sparande och tillämpbart för de myndigheter som har att hantera skatter och sparande. Hante- ringen av IKS måste uppfylla alla dessa krav. Jag har därför utgått från att befintliga och beprövade system bör användas så långt det är möjligt både för hantering av sparandet, och vid individens kontakter med myndigheter och med olika kompetensutvecklings- anordnare. Jag har också föreslagit att kompetenspremien ska utgå som skattereduktion och enligt kriterier som är allmänt kända i utbildningssammanhang. Det är därför min bedömning att hante- ringsordningen för IKS kan utformas så att den blir enkel och lätt att tillämpa för alla inblandade. 
 Det bör vara organisationskommittén som utformar hanterings- ordningen för IKS systemet. Det bör göras i samråd med banker, försäkringsbolag, kompetensutvecklingsanordnare och berörda myndigheter. 
 För att ge en bild av hur hanteringsordningen skulle kunna ut- formas har jag valt att som Appendix till huvudbetänkandet i punktform sammanfatta de moment jag bedömer kan komma att behövas. Givetvis finns i flera detaljer en rad olika alternativ som är möjliga. Därför ska den hantering jag presenterar i Mcclure ses som en vägledning för det fortsatta arbetet av systemet. Jag har också sett det som värdefullt att inför remissinstanserna visa på en möjlig väg att uppnå målen för hanteringen av IKS och hur de kan utformas i praktiken. 
  
 8.8 
  
 Utbetalning av grundplåten 
  
 Mitt förslag 
 : När villkoren för att få del av grundplåten är upp- fyllda meddelar  
 IKS-styrelsen 
  Riksgäldskontoret till vilka indi- vider och till vilket konto grundplåten ska utbetalas varefter Riksgäldskontoret verkställer utbetalningen. 
 Jag har tidigare redogjort för den grundplåt som jag föreslår skall kunna utgå som stimulans för sparande som påbörjas under åren  
 2002–2004. 
  Grundplåten har en temporär karaktär. Jag har därför valt att vad gäller organisation för utbetalning av grundplåten före- slå en separat ordning. 
 Den tillfälliga stimulansen i form av en grundplåt föreslås utgå till alla som uppfyller vissa kriterier (se kapitel 4). De föreslagna kriterierna kräver ingen manuell prövning utan bör enligt min be- 
 212 
  
 SOU 2000:119 
  
 IKS-styrelsen 
  
 dömning kunna hanteras så att när de är uppfyllda utfaller grund- plåten på 2 500 kr som en insättning på kompetensspararens konto. 
 Kriterierna är också av den karaktären att uppgifterna redan finns registrerade och tillgängliga elektroniskt hos skattemyndig- heten och hos kontoföraren. Med detta följer att organisation och utbetalning av grundplåten enkelt bör kunna ske via elektronisk hantering. 
 Medlen som bör användas för grundplåten kommer, i enlighet med det jag tidigare föreslagit, att finnas avsatta på ett konto hos Riksgäldskontoret. Riksdagen har redan fattat beslut om att de medel som avsatts för år 2000, 1,35 mdkr, skall överföras till Riks- gäldskontoret och jag föreslår i kapitel 4 att det också skall gälla för 2001 års medel på 1,15 mdkr. 
 Eftersom medlen finns på Riksgäldskontoret och förvaltas där bör, enligt min bedömning, det mest rationella vara att det också är Riksgäldskontoret som betalar ut medlen till de individer som är berättigade till grundplåten efter beslut från  
 IKS-styrelsen. 
  Den närmare utformningen av vilken ordning som är mest rationell bör överlåtas till organisationskommittén att bedöma. 
  
 8.9 
  
 Kostnader och finansiering av myndighetsfunktionen 
  
 Mitt förslag:  
 De totala driftskostnaderna för IKS- myndighetens ansvarsområde beräknas till ca 45 miljoner kr per år. Till det kommer ca 5 miljoner kr per år i ökade kostnader för befintliga myndigheter. 
 Investerings- och uppbyggnadskostnaderna beräknas totalt uppgå till 70 miljoner kr varav 55 miljoner fördelar sig på fem år och utvärderingskostnaderna på 15 miljoner fördelas på tio år. 
  
 IKS-styrelsens 
  löpande driftskostnader bör finansieras via registreringsavgiften. Efter fem år bör  
 IKS-styrelsen 
  vara helt avgiftsfinansierad. De engångsvisa uppbyggnadskostnaderna finansieras från avkastningen på Riksgäldskontorets förvaltning av  
 IKS-medlen. 
  
 213 
  
 IKS-styrelsen 
  
 SOU 2000:119 
  
 8.9.1 
  
 Kostnader 
  
 Jag har tidigare redovisat de myndighetsuppgifter som  
 IKS-styrel- 
  sen skall ansvara för. Jag har också gjort bedömningen att huvud- delen av uppgifterna bör utföras av andra myndigheter på uppdrag av  
 IKS-styrelsen. 
  Jag har förordat denna modell främst av effek- tivitets- och kostnadsskäl. Såväl investeringskostnaden som de löpande driftskostnaderna blir avsevärt lägre om  
 IKS-styrelsen 
  kan utnyttja andra myndigheters redan fungerande infrastrukturer än om motsvarande verksamheter skulle byggas upp och hanteras av myndigheten själv. 
 Jag har i mina uppskattningar av kostnaderna utgått från att samordningsvinster skall utnyttjas så långt det är möjligt och rationellt. Jag har räknat med att betydande sådana vinster kan tas tillvara både genom samlokalisering och utnyttjande av befintliga system hos andra myndigheter.  
 IKS-styrelsen 
  bör ges det samlade ekonomiska myndighetsansvaret för verksamheten men skall kunna överlåta uppgifter till andra lämpliga myndigheter. IKS- styrelsen bör också löpande utvärdera uppdragen och byta utförare om man bedömer det som kostnadseffektivt. Vissa av uppgifterna är också av den karaktären att det kan vara mest rationellt att välja att göra en allmän upphandling. Det innebär också att det över åren bör vara möjligt att pressa kostnaderna för den löpande driften av verksamheten. De kostnader jag här redovisar avser de första årens verksamhet och bör därför kunna minska successivt åren framöver. Jag har tidigare också gjort bedömningen att informations- och rådgivningsfunktionen på sikt kommer att bli ett naturligt inslag för alla inblandade aktörer vilket bör leda till att kostnaderna långsiktigt kan reduceras ytterligare. 
 Naturligtvis är kostnaderna relaterade till den ambitionsnivå som man har för  
 IKS-systemet 
  som helhet. Jag har i den här kostnadsberäkningen valt en hög ambitionsnivå eftersom jag räknar med att IKS på några års sikt kommer att omfatta ett stort antal sparare och ett brett utbud av kompetensutvecklingsinsatser. 
 Jag har i det följande uppskattat kostnaderna för respektive funktion utifrån de preliminära bedömningar som gjorts av de olika myndigheter jag varit i kontakt med. Regeringen bör uppdra till myndigheterna att inom ramen för den förstudie jag tidigare föreslagit också lämna mer preciserade kostnadsberäkningar. De 
 214 
  
 SOU 2000:119 
  
 IKS-styrelsen 
  
 bör därefter kunna tjäna som en utgångspunkt för organisationskommitténs fortsatta arbete med budget och bemanning för  
 IKS-styrelsen. 
  Organisationskommitténs förslag vad gäller kostnader bör överlämnas till regeringen så att de kan behandlas i 2001 års budgetproposition. 
 Jag har valt att ange en uppskattning av kostnaderna uppdelat på följande fem huvudfunktioner: 
  
 Kostnader för den löpande  
 hanteringen av kompetensutveck- lingsregistret  
 beräknar jag till ca 8 miljoner kr per år. Det inklu- derar kostnaden för fortlöpande uppdatering av registret och för  
  
 IKS-portalens 
  
  driftskostnader samt kostnaden för utvärde- ringsenkäten. Uppbyggnadskostnaderna för registret bedömer jag till ca 10 miljoner kr fördelat på fem år. 
  
 Kostnaden för  
 hantering av kompetenspremien  
 bedömer jag till ca 8 miljoner kr per år. I denna summa inkluderar jag kostna- den för hanteringen av grundplåten under åren  
 2002–2006 
  eftersom den i likhet med kompetenspremien förutsätter viss personregisterhantering. Jag utgår från att man här kan repli- kera på befintliga personregister. De engångsvisa uppbyggnads- kostnaderna bör därför kunna stanna vid ca 2 miljoner kr. 
  
 Kostnaden för  
 kontaktcenter och övrig löpande information och rådgivning  
 beräknar jag till ca 12 miljoner kr per år vilket förut- sätter att all verksamhet samordnas med ett eller flera befintliga kontaktcenter hos annan myndighet. De investeringskostnader som ändå uppstår och som bör täckas av  
  
 IKS-styrelsens 
  
  avtal med värdmyndigheten bör kunna begränsas till ca 3 miljoner kr. 
  
 Kostnaden för  
 uppföljning och rapportering  
 avser de löpande kostnaderna för statistikinsamling och redovisning. Jag bedö- mer att de inte skall behöva överskrida 2 miljoner kr per år förutsatt att alla uppgifter finns att tillgå via elektronisk hante- ring och genom samordning av befintliga dataregister. 
 Kostnaden för  
  
 IKS-styrelsens 
  
 egen personal och administration beräknar jag utifrån totalt 20 anställda. Det handlar i huvudsak om kvalificerad personal med beställarkompetens inom en rad olika områden och personal som hanterar omprövning av beslut och stickprovskontroller. Även  
 IKS-styrelsen 
  bör kunna dra nytta av annan myndighetspersonal- och ekonomifunktioner m.m. Jag bedömer därför den årliga kostnaden till ca 15 miljoner kr. 
 215 
  
 IKS-styrelsen 
  
 SOU 2000:119 
  
 Utöver detta föreslår jag i kapitel 11 att det avsätts en ekonomisk ram för  
 informationsinsatser  
 under de första åren då IKS intro- duceras på sammanlagt 30 miljoner kr. I denna summa har jag inkluderat kostnaden för de särskilda informationsinsatser som andra myndigheter exempelvis Riksskatteverket, kommer att behö- va genomföra vid införandet av IKS. Till detta kommer det sär- skilda anslag jag föreslår ska gå till de  
 fackliga organisationerna och till småföretagens organisationer  
 för deras  
 informationsinsatser  
 om IKS. Jag föreslår att sammanlagt 10 miljoner kr engångsvis avsätts för detta ändamål. Det innebär att totalt 40 miljoner kr som en engångsvis kostnad, enligt mitt förslag, bör avsättas för särskilda informationsinsatser under introduktionen av IKS. Jag har bedömt att dessa medel bör kunna disponeras under fem år från år 2002 till 2007. 
 Jag kommer också att i kapitel 11 behandla behovet av utvär- dering av IKS. Enligt min uppfattning är det befogat att avsätta särskilda resurser för forskningsinriktad utvärdering av IKS. Många remissinstanser har också ställt väl motiverade krav på uppföljning och utvärdering av effekterna av införandet av IKS. Jag föreslår att en finansiell ram på 15 miljoner kr avsätts för  
 utvärderingskostnader 
 . Som framgått av mina tidigare förslag anser jag att  
 IKS-styrelsen 
  bör disponera dessa medel för att efter upphandling lägga ut tydligt definierade utvärderingsuppdrag på forskare eller andra utvärderingsinstitut. Dessa medel bör avse en tioårsperiod. 
 Totalt uppgår de löpande driftskostnaderna för  
 IKS-myndighe- 
  tens ansvarsområde enligt förslagen ovan till 45 miljoner kr per år och uppbyggnadskostnaderna under en femårsperiod till totalt 70 miljoner kr. 
 IKS kommer även att innebära vissa nya löpande uppgifter för befintliga myndigheter. Det gäller exempelvis Riksskatteverket och Finansinspektionen. Jag bedömer att de kommer att uppgå till sammanlagt ca 5 miljoner kr per år. 
 216 
  
 SOU 2000:119 
  
 IKS-styrelsen 
  
 Därmed kommer enligt min bedömning de totala kostnaderna för IKS att fördela sig enligt följande tabell: 
  
 Myndighetsfunktion 
  
 Driftskost. 
  
 Engångskost. 
  
 Kompetensutvecklingsregister 
  
 8 
  
 10 
  
 Kompetenspremien 
  
 8 
  
 2 
  
 Kontaktcenter 
  
 12 
  
 3 
  
 Uppföljning/rapportering 
  
 2 
  
 IKS-styrelsen 
  
 15 
  
 Informationsinsatser 
  
 30 
  
 Information, fackliga organisationer m.fl. 
  
 10 
  
 Utvärdering 
  
 15 
  
 Befintliga myndigheter 
  
 5 
  
 Totalt 
  
 50 
  
 70 
  
 8.9.2 
  
 Finansiering 
  
 IKS-systemets 
  kostnader måste således ses i två tidsperspektiv. Dels systemets löpande och varaktiga kostnader, dels engångsvisa kostnader under ett uppbyggnadsskede. Enligt min bedömning är det på samma sätt rimligt att se finansieringen i två tidsperspektiv. Systemets löpande driftskostnader måste också ha en finansiering som långsiktigt är stabil och som står i relation till systemets omfattning. Tillfälliga kostnader som är direkt relaterade till intro- duktionen av ett nytt system kan dock finansieras med engångsvisa anslag. De former för finansiering jag här lämnar har utgått från detta synsätt. 
 Jag föreslår därför att  
 IKS-styrelsens 
  löpande driftskostnader finansieras via den registreringsavgift jag tidigare föreslagit skall utgå vid kompetensutvecklingsanordnarens årliga registrering. Genom att denna registrering är en förutsättning för att kom- petensutvecklingen ska berättiga till uttag från  
 IKS-konto 
  kommer det enligt min bedömning att finnas ett starkt ekonomiskt incita- ment för anordnare att få sin aktivitet  
 IKS-registrerad. 
  Därmed kommer också  
 IKS-registret 
  successivt att utökas för att efter uppbyggnadsskedet bestå av ett mycket stort antal kurser, praktik- platser eller motsvarande aktiviteter. Det är inte orimligt att anta att  
 IKS-registret 
  långsiktigt kommer att kunna innehålla praktiskt 
 217 
  
 IKS-styrelsen 
  
 SOU 2000:119 
  
 taget alla kompetensutvecklingsinsatser som kan erbjudas i Sverige och därutöver ett stort antal anordnare från andra länder. Jag har i mina kostnadsberäkningar också utgått från att  
 IKS-systemet 
  kommer att hantera mycket stora volymer både vad gäller antal individer och kompetensutvecklingsinsatser. Kommer IKS att få mindre omfattning så kommer också de löpande driftskostnaderna minska vilket givetvis också kommer att avspegla sig i minskade registreringsavgifter. Genom att en del av  
 IKS-styrelsens 
  uppgifter hanteras av andra myndigheter efter avtal och att dessa avtal löpande kan omprövas bör det också vara möjligt att relativt smidigt anpassa kostnaderna efter systemets omfattning. 
 Jag föreslår att avgiften ska utgå årligen per kompetensutveck- lingsaktivitet. Därmed kommer registret att kunna hållas aktuellt samtidigt som intäkterna från avgiften kan användas för löpande driftskostnader. Det förutsätter samtidigt att avgiften kan hållas på en låg nivå så att alla kompetensutvecklingsanordnare har ekono- miska förutsättningar att delta. 
 Jag har mot den här bakgrunden försökt bedöma antalet kompe- tensutvecklingsinsatser som långsiktigt kan komma att tillhöra  
 IKS-registret. 
  Enligt min bedömning är det inte orimligt att anta att registret, när IKS är fullt utbyggt och årligen omfattar ca 2 mil- joner sparare, bör kunna innehålla ca 250 000 enskilda kompe- tensutvecklingsverksamheter. Det innebär, med de kostnader jag redovisat, att avgiften bör kunna hållas så lågt som 200 kr per kurs eller motsvarande och ändå fullt ut finansiera  
 IKS-styrelsens 
  löpande driftskostnader. 
 Under uppbyggnadsskedet kommer intäkterna att vara lägre. Jag bedömer dock att det efter fem år bör vara möjligt att helt avgifts- finansiera  
 IKS-styrelsens 
  verksamhet. 
 Vad gäller investerings- och uppbyggnadskostnaderna för IKS- systemet föreslår jag i enlighet med mitt tidigare resonemang att de finansieras via engånsvisa anslag. Jag bedömer dock att även denna finansiering bör kunna ske via intäkter som genereras inom IKS- systemet. 
 Jag har tidigare redovisat att de medel som avsatts för IKS under år 2000 har överförts till ett räntebärande konto på Riksgälds- kontoret och att jag förutsatt att det också kommer att tillämpas för 2001 års avsatta medel. Dessa sammanlagt 2,5 mdkr kommer enligt mitt förslag, att betalas ut som en grundplåt successivt de kommande åren dock tidigast januari 2003 och senast december 2006. Genom att medlen är placerade på ett räntebärande konto 
 218 
  
 SOU 2000:119 
  
 IKS-styrelsen 
  
 kommer avkastningen från kontot under dessa år att uppgå till 250 miljoner kr vid en avkastning på 4 procent och till 370 miljoner kr om avkastningen blir 6 procent. 
 Denna ränteinkomst genereras av de medel som riksdagen ansla- git för  
 IKS-systemet 
  och bör därmed enligt min uppfattning också komma IKS till del. Jag föreslår därför att en del av dessa medel används för att finansiera uppbyggnadskostnaderna för  
 IKS-sys- 
  temet under en femårsperiod från år 2002 till 2007. Det gäller de engångsvisa kostnader som jag redovisat ovan och som uppskatt- ningsvis kommer att uppgå till totalt ca 70 miljoner kronor. Dessutom bör avkastningen från  
 IKS-medlen 
  finansiera driften av de delar av  
 IKS-styrelsens 
  verksamhet som under de första fem åren inte täcks via avgifter. Från år 2007 bedömer jag att verksam- heten fullt ut kan avgiftsfinansieras. Det är givetvis svårt att förutse hur stor del av återstående avkastning som kan komma att behöva tas i anspråk men min bedömning är att det under femårsperioden inte ska behöva uppgå till mer än 20 miljoner kr per år igenomsnitt. Det innebär att även med en avkastning på 4 procent kommer ränteinkomsterna med bred marginal att räcka för att täcka IKS- systemets start. 
 Jag föreslår därför att 70 miljoner kr av avkastningen på Riks- gäldskontorets  
 IKS-konto 
  från år 2002 överförs till  
 IKS-styrelsen 
  för att täcka engångsvisa uppbyggnadskostnader. Jag föreslår därutöver att maximalt 100 miljoner kr under åren 2002 till 2007 får överföras till driften av  
 IKS-styrelsen 
  från avkastningen på Riksgäldskontorets konto. Regeringen bör årligen i samband med regleringsbreven fastställa den summa som ska överföras samtidigt som  
 IKS-styrelsen 
  får ett fastställt mål för sin avgiftsfinansiering. 
  
 8.9.3 
  
 Avstämning år 2007 
  
 Mitt förslag:  
 En från  
 IKS-styrelsen 
  fristående utvärdering genomförs som bör innehålla såväl en ekonomisk som en verk- samhetsmässig avstämning. 
 Eftersom  
 IKS-styrelsens 
  avgiftsintäkter är svåra att förutse föreslår jag att en samlad avstämning av  
 IKS-styrelsens 
  intäkter och kostnader görs inför verksamhetsåret 2007. Fram till dess bör IKS- styrelsens avgifter i nuvärde ligga kvar på de nivåer jag här föreslagit. Jag bedömer det som nödvändigt för att ge IKS- 
 219 
  
 IKS-styrelsen 
  
 SOU 2000:119 
  
 systemet stabilitet och förutsägbarhet inför kompetensutvecklingsanordnare, kontoförare och sparare. Visar den ekonomiska avstämningen att avgiften bedöms som otillräcklig eller varit för högt satt för att långsiktigt täcka verksamhetens löpande kostnader bör den justeras. 
 Jag anser också att det kan vara lämpligt att vid samma tidpunkt göra en samlad utvärdering av  
 IKS-styrelsen 
  verksamhet. Som jag tidigare redovisat bedömer jag att IKS efter en femårsperiod bör ha funnit sina mer varaktiga former. IKS bör vid den tidpunkten ha blivit ett naturligt inslag i övriga myndigheters, kontoförares och kompetensutvecklingsanordnares ordinarie verksamhet. Även den elektroniska hanteringen torde också år 2007 ha utvecklats långt mer än vad vi i dag kan överblicka. Avtal och överenskommelser på arbetsmarknaden om IKS bör ha etablerats. Dessutom bör vissa resultat från utvärderingen av IKS vid den tidpunkten kunna pre- senteras. 
 220 
 9 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 Min bedömning:  
 Arbetsgivarnas medverkan är önskvärd men inte en förutsättning för  
 IKS-systemet. 
  
 Mitt förslag till utformning av det individuella kompetenssparandet (IKS) utgår i från att det är öppet för alla individer att delta, oberoende av om man är anställd, företagare, arbetslös eller har tillfälliga anställningsformer. Arbetsgivaren ges möjlighet att komplettera individens sparande genom överenskommelser eller avtal. Det är önskvärt och angeläget att arbetsgivare medverkar men det är inte en förutsättning för systemet. 
 Detta är för mig en viktig principiell utgångspunkt. Individen skall inte vara beroende av sin arbetsgivares intresse för att kunna delta och få del av den statliga subventionen. De sparade medlen skall följa individen och inte vara låsta till nuvarande anställning. Systemets syfte är att öka individens möjligheter att styra sin egen utveckling. Det är individens pengar som individen själv måste ha det odelade inflytandet över. 
 Samtidigt är jag övertygad om att delaktighet och intresse från den egna arbetsgivaren, de fackliga organisationerna och från arbetskamrater har stor betydelse för de flesta individer. I vissa fall kan det säkerligen vara avgörande för deras vilja att delta i IKS. Detta har understrukits av ett flertal av remissinstanserna och bekräftas i  
 Gallup-undersökningen, 
  där över 70 procent av de till- frågade uppger att arbetsgivarens medverkan skulle påverka deras intresse att spara i IKS. Det är också av stort värde för arbets- givaren och för utvecklingen på arbetsplatsen att de anställda deltar i IKS. Det har därför varit en viktig del i mitt utredningsarbete att undersöka förutsättningarna att inom ramen för det generella systemet stimulera kompletterande överenskommelser och olika former av avtal på arbetsmarknaden om IKS. 
 221 
  
 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 SOU 2000:119 
  
 Jag har under utredningens gång haft nära och täta kontakter med företrädare för parterna. Det har skett dels inom ramen för en samrådsgrupp med parterna som träffats regelbundet under utred- ningsarbetet, dels genom en rad kontakter med enskilda arbets- givare, såväl stora företag som småföretagare och egenföretagare, arbetsgivarorganisationer och fackliga organisationer inom både den privata och offentliga sektorn. 
 Jag har dessutom gett ett särskilt uppdrag till konsulten Bates att i kontakt med parterna undersöka intresset för att sluta avtal som kan komplettera ett individuellt och generellt system samt ge exempel på sådana avtalskonstruktioner. Fox rap- port publicerades i sin helhet som bilaga till mitt delbetänkande. Jag har låtit genomföra en särskild undersökning bland ett  
 25-tal 
  slumpvis utvalda småföretagare och egenföretagare om deras motiv för att medverka 
 1 
 . 
 Dessutom har jag i en särskild rapport till utredningen, Företa- gens syn på individuella kompetenskonton av Johnson och Ramos (SOU 2000:17), låtit analysera industriföretagens och tjänsteföretagens kompetensbehov och hur IKS skulle påverka deras personalutbildning. 
 Jag gav redan i delbetänkandet uttryck för att mitt bestämda intryck är att det finns en genuin vilja från parterna och från enskilda arbetsgivare att medverka till att det kommer till stånd ett system för individuellt kompetenssparande. Den bilden har i huvudsak bekräftats i mitt fortsatta utredningsarbete och i de undersökningar jag låtit genomföra. Samtidigt framträder allt tydligare att det finns olika syn på IKS mellan olika arbetsgivare. Det gäller främst mellan de stora företagen och de nya moderna kunskapsintensiva företagen å ena sidan som ser mycket positivt på stöd till de anställdas IKS och de traditionella mindre företagen som är mer skeptiska till denna form av kompetensutveckling. Bland de offentliga arbetsgivarna finns båda synsätten representerade. Den dominerande inställning jag möter är dock att IKS kommer att vara ett viktigt komplement till de övriga kompetensutvecklingsinsatser som görs i arbetslivet. 
  
 1  
 Resultatet av undersökningen finns redovisad i rapporten Motiv för mindre och medel- stora företag, egenföretagare, m.fl. att aktivt medverka i ett system med individuellt kompe- tenssparande, Hertha Sjöö, augusti 2000. 
 222 
  
 SOU 2000:119 
  
 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 9.1 
  
 Motiv för arbetsgivarens medverkan 
  
 Min bedömning:  
 De viktigaste motiven för arbetsgivare att bidra till individers kompetenssparande är: 
 behoven av ökad generell kompetens i arbetslivet de anställdas trivsel och motivation 
 att öka attraktionskraften och konkurrensförmågan 
 Jag angav i delbetänkandet flera motiv för arbetsgivare och för par- terna att stimulera individernas deltagande i IKS. Jag har också i kapitel 2 tidigare i detta betänkande givit min bild av utvecklingen på arbetsmarknaden och vilken roll IKS kan spela för att bidra till tillväxt, ökad produktivitet och förnyelse av arbetsorganisationen. Dessa grundläggande motiv är givetvis avgörande också för varje enskild arbetsgivares och för parternas ställningstagande till hur man önskar komplettera och bidra till IKS. 
 Jag väljer därför att här enbart kort sammanfatta de viktigaste motiven: 
 Den allt snabbare förändringstakten i arbetslivet, inte minst till följd av den tekniska utvecklingen, ökar kraven på att alla anställda ges möjlighet att utvecklas och ta till sig ny kunskap. Att tillgodose de ökade kompetenskraven enbart med nyrekry- tering är inte möjligt. Särskilt inte med den arbetskraftsbrist och den demografiska utveckling vi kan se framför oss de kom- mande åren. Då blir också den enskildes egen motivation och vilja att ta ett eget ansvar för vidareutbildning och breddning av kompetensen central. IKS kan aktivt bidra till detta. 
 Moderna och framgångsrika arbetsplatser karaktäriseras ofta av en arbetsorganisation präglad av projekt- och lagarbete, dele- gerat ansvar och lärande i det dagliga arbetet. Förmåga till nytänkande, samarbete, och beredskap för förändring blir vik- tig. Det innebär att alla anställda behöver generell kompetens, bra grundläggande kunskaper och, inte minst, olika typer av kunskaper så att man kan komplettera varandra. IKS öppnar möjligheter för fler anställda att få del av generella kunskaper. 
 En väl fungerande arbetsorganisation förutsätter att de anställ- da kan känna trivsel, arbetstillfredsställelse och motivation i arbetet. Möjligheten att nå dit ökar påtagligt om arbetsgivaren uppmuntrar och stödjer den anställdes egen önskan till utveck- ling. Där är IKS ett viktigt instrument. 
 223 
  
 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 SOU 2000:119 
  
 - 
  
 Allt fler arbetsgivare upplever svårigheter att rekrytera och bibehålla arbetskraft. För många arbetsgivare är stöd till indivi- dens kompetenssparande en viktig konkurrensfördel. Dels för att vara tillräckligt attraktiv som arbetsgivare och därigenom kunna dra till sig ny arbetskraft, dels för att ge fler anställda möjlighet att utvecklas så att de stannar kvar. Denna aspekt på arbetsgivarens medverkan i IKS kommer att bli allt viktigare i takt med att arbetskraften blir äldre. 
  
 Med dessa motiv blir det också naturligt att se att IKS kompletterar och samspelar med alla övriga insatser som arbetsgivaren gör för att höja de anställdas kompetens och trivsel. 
  
 9.2 
  
 IKS och personalutbildningen 
  
 Mitt förslag:  
 IKS skall inte och kan inte ersätta arbetsgivarnas ansvar för den verksamhetsrelaterade kompetensutvecklingen. Det är viktigt att systemet utformas så att det inte ger upphov till undanträngningseffekter. 
 IKS skall inte och kan inte ersätta arbetsgivarens ansvar för den verksamhetsrelaterade kompetensutvecklingen. Det är arbetsgiva- rens ansvar att de anställda har de kvalifikationer som krävs för de skall kunna utföra sina arbetsuppgifter. Alla anställda måste ges möjlighet att fortlöpande vidareutbilda sig för att bibehålla sina yrkeskunskaper. Detta är arbetsgivarens ansvar och skall också i fortsättningen finansieras fullt ut av arbetsgivaren. 
 Däremot kan IKS skapa ett stort mervärde också för den verksamhetsanknutna kompetensutvecklingen på arbetsplatsen. Att individen har egna medel och ett eget sparande till den egna kompetensutvecklingen ger ett nytt och mer kvalificerat innehåll i samtalen mellan arbetsgivare och den enskilde exempelvis i samband med utvecklingssamtal på arbetsplatsen. Det skapar ett ökat inflytande för individen men ökar också intresset för utbildning och kompetensutvecklingsfrågor. Om alla anställda på en arbetsplats får del av  
 IKS-systemet 
  föder det med säkerhet också diskussioner och samtal mellan arbetskamrater och mellan anställda och arbetsledare om behovet av kompetensutveckling och om vilken utbildning som bäst gynnar den enskildes utveckling. Det kan också bidra till att både den enskilde och arbetsgivaren 
 224 
  
 SOU 2000:119 
  
 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 kan se och bättre uppskatta de intressen och kompetenser den anställde har men som kanske inte fullt utnyttjats i det nuvarande arbetet. Dessutom kan individer med hjälp av IKS ta del av mer generell utbildning som i sin tur ger förutsättningar för att ta del av mer kvalificerad personalutbildning. 
 Samtidigt har det, inte minst från vissa av de fackliga organisa- tionerna, framförts en oro för att IKS skulle kunna riskera att ut- nyttjas för att finansiera personalutbildning som i dag bekostas av arbetsgivaren. 
 Jag är medveten om att risken finns. För att undvika eventuella undanträngningseffekter har jag bedömt det som avgörande i mitt förslag att det är individen som skall ha det fulla inflytandet över val av kompetensutveckling. Jag har också försökt att på olika sätt undersöka om det kan finnas några sådana risker för undanträng- ning. Jag gav därför forskarna Johnson och Bailey Savvidou vid Industrins Utredningsinstitut (IUI) i uppdrag att undersöka hur svenska företag tror att ett införande av IKS skulle påverka den personalutbildning de själva bedriver och finansierar. 
 Undersökningen baseras på ett antal frågor i två enkäter, Plan- enkäten och Tjänsteenkäten, som Industriförbundet och Industrins Utredningsinstitut genomförde i april år 2000. Planenkäten vände sig i första hand till större företag inom tillverkningsindustrin, merparten med fler än 100 anställda och Tjänsteenkäten till företag i den privata tjänstesektorn. Svarsfrekvensen var 58 procent i Planenkäten men bara 17 procent i Tjänsteenkäten. Slutsatserna om tjänsteföretagen måste därför tolkas med stor försiktighet. 
 Resultatet av enkäten och innehållet i delrapporten har enligt min uppfattning ett stort värde inte bara för IKS utan också för att belysa kompetensutvecklingsfrågornas betydelse i stort. 
 En viktig slutsats i rapporten är att skillnaderna i utbildningsnivå mellan industriföretag och tjänsteföretag i dag är betydande och tenderar att öka ytterligare till följd av att tjänsteföretagen satsar mer på personalutbildning och genom att de i större utsträckning nyrekryterar arbetskraft med högre utbildning. Utbildningsbeho- ven kommer att öka generellt, inte minst genom den pågående strukturomvandlingen där sysselsättningen i traditionell industri- produktion minskar och överförs till tjänsteproduktion, som ofta är kunskapsintensiv. 
 Av rapporten framgår också att företagen försöker möta de höj- da kompetenskraven genom att nyanställa personer som är betyd- 
 225 
  
 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 SOU 2000:119 
  
 ligt mer välutbildade än den befintliga personalen. För att samtliga anställda skall nå samma utbildningsnivå som de nyanställda krävs mycket omfattande vidareutbildningsinsatser, vilket illustreras av följande räkneexempel ur rapporten: 
 2/3 av de anställda i industrin med enbart grundskola skulle behöva skaffa sig gymnasiekompetens och 1/3 av de med gym- nasieutbildning behöver genomgå eftergymnasial utbildning. 
 3/4 av tjänsteföretagens anställda med grundskoleutbildning behöver genomgå gymnasieutbildning och mer än hälften av de med gymnasieskola behöver gå vidare och skaffa sig ytterligare utbildning. 
 Slutsatsen i rapporten är att IKS skulle kunna bidra till att minska detta kompetensgap – som förstärkts över tiden – mellan industri- och tjänstesektorn och mellan nyanställda och övriga anställda. IKS skulle också, enligt rapporten, kunna få särskild betydelse för anställda med lägst utbildningsnivå. De är i störst behov av gene- rella kunskaper som endast i mindre utsträckning i dag erbjuds inom företagens personalutbildning. Vissa studier tyder också på att de med lägst utbildning oftare avböjer erbjudanden om vidare- utbildning, främst på grund av tidigare negativa erfarenheter av skolan. Möjligheten som IKS ger att själv välja typ av utbildning och innehåll borde, säger rapportförfattarna, ha en positiv effekt för denna grupp. Att dessutom själv få välja tidpunkt och form för att bedriva utbildningen är minst lika viktigt. Detta gäller sällan i traditionell personalutbildning där utbildningens innehåll och form oftast redan är fastställd. 
 Vad gäller risken för undanträngning konstaterar Johnson och Bailey Savvidou i sin rapport att det visserligen finns en viss risk att företagen försöker övervältra en del av sina utbildningskost- nader på de anställda. Det kan framförallt gälla den del av personalutbildningen som är mer generell. Samtidigt konstaterar man att undersökningens resultat visar att den risken är begränsad, särskilt som författarna finner att företagen inte verkar ha besvarat frågorna utifrån taktiska överväganden. I stället är rapportens slut- sats, med stöd av företagens svar, att IKS i första hand kommer att utgöra ett komplement till nuvarande personalutbildning. 
 Rapportens slutsatser understryker de intryck jag själv fått i kontakter med företag och fackliga organisationer. Det förhindrar inte att detta är ett område som behöver följas noggrant under introduktionen av IKS. Jag ser det också som en central facklig 
 226 
  
 SOU 2000:119 
  
 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 uppgift att bevaka att IKS inte leder till att arbetsgivarens engage- mang för den verksamhetsrelaterade kompetensutvecklingen mins- kar. För den enskilde individen och medlemmen torde det också vara viktigt att få stöd och vägledning från den fackliga organisa- tionen i de fall arbetsgivare tenderar att övervältra sina kostnader på IKS. Jag utgår från att de fackliga organisationerna aktivt kom- mer att bevaka att IKS används till sitt syfte; att bidra till individens utveckling. 
  
 9.3 
  
 IKS och de fackliga organisationerna 
  
 Min bedömning:  
 De fackliga organisationerna har en viktig roll för att öka förståelsen för behovet av kompetensutveckling och sprida kunskap om IKS. 
 I delbetänkandet lyfte jag också fram att IKS kan innebära en delvis ny roll för det lokala fackliga arbetet. Jag har i mitt fortsatta utredningsarbete ytterligare styrkts i denna uppfattning. Det är uppenbart att många individer kommer att behöva och efterfråga stöd, information och vägledning i sin användning av IKS. Utbudet av olika utbildningar och kompetensutvecklingsinsatser där IKS kan användas kommer med all sannolikhet att vara mycket stort. Det kommer att vara svårt för den enskilde att överblicka vilka kompetensutvecklingsinsatser som har bra kvalitet och som bäst passar de egna behoven. Efterfrågan på en i förhållande till arbetsgivaren oberoende vägledning och information kommer att öka. Att stödja och stimulera inte minst de kortutbildade att komma över tröskeln att påbörja ett eget kompetenssparande kommer också att vara en central uppgift. I alla dessa avseenden är det angeläget att de fackliga organisationerna breddar sin verksamhet och service för medlemmarna. 
 Det är givetvis en fråga för de fackliga organisationerna själva att avgöra i hur stor utsträckning och hur mycket de vill bidra till att stödja och stimulera sina medlemmar att delta i IKS. Jag kan dock se att det finns skäl för att särskilt stödja de fackliga organisationernas informationsinsatser om IKS. Inom ramen för Kunskapslyftet gavs ett sådant riktat stöd till uppsökande verksamhet och information. Erfarenheterna har varit positiva och jag kommer därför att i kapitel 11.2 om genomförandet att föreslå att motsvarande stöd skall kunna utgå under introduktionen av 
 227 
  
 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 SOU 2000:119 
  
 IKS. Motsvarande behov finns för de mindre företagen. Jag föreslår därför att ett stöd till informationsinsatser också ska kunna utgå till småföretagens organisationer. 
  
 9.4 
  
 Kompletterande avtal och överenskommelser 
  
 Min bedömning:  
 IKS kommer att bidra till en utveckling av samarbetsformerna mellan anställda och arbetsgivare. Samarbe- tet kommer att variera från arbetsplats till arbetsplats och ta hänsyn till olika villkor och förutsättningar. 
 Som framgår av mitt resonemang ovan är jag övertygad om att arbetsgivare och fackliga organisationer kommer att finna former för arbetsgivarens medverkan i IKS. Formerna kan dock variera beroende på företag och arbetsplats och beroende på de olika för- hållanden som finns inom olika branscher och olika verksamheter. Det ser jag enbart som positivt. Det generella systemet får inte centralstyra eller förutsätta en särskild form av medverkan från arbetsgivaren. Det måste i stället vara så flexibelt att det öppnar för arbetsgivaren och parterna att medverka när det bäst passar arbets- platsen, företagets eller branschens behov och förutsättningar. Jag är också övertygad om att formerna för medverkan kommer att variera mellan olika individer beroende på behov, intresse och anställningsvillkor. 
 Jag ser således framför mig att arbetsgivarens medverkan till  
 IKS-systemet 
  kommer att ske både via kollektivavtal – såväl centrala på bransch- och förbundsnivå som lokala på företags/arbetsplatsnivå – och via individuella avtal och överenskommelser mellan arbetsgivaren och den enskilde. Vilken typ av avtal och överenskommelser som kan komma till stånd som komplement till IKS är det givetvis parternas ansvar att själva hantera och ta ställning till. IKS bör också kunna bli ett naturligt inslag i den individuella planering som arbetsgivare och den enskilde gör upp tillsammans exempelvis i samband med utvecklingssamtalen. Där kan bidrag till den anställdes IKS ingå i en individuell plan som också innefattar internutbildning och olika former av praktik. För andra kan det handla om att arbetsgivaren påtar sig att bekosta kursavgifter och kurslitteratur eller låter individen disponera lokaler, datautrustning etc. eller står för andra tillkommande kostnader. 
 228 
  
 SOU 2000:119 
  
 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 Jag har i kapitel 3 tidigare beskrivit möjligheten för regering och riksdag att i lågkonjunktur stimulera uttag från IKS och i perioder av risk för överhettning stimulera sparandet. På liknande sätt bör det också vara möjligt för arbetsgivaren att variera såväl formerna för som storleken på sin medverkan beroende på de konjunkturer och ekonomiska förutsättningar som finns för branschen men ock- så för det enskilda företaget eller arbetsgivaren. Ett sätt att uppnå detta kan vara att IKS blir del i de avtal och överenskommelser som sluts om konjunktur- och efterfrågeanpassad arbetstid. 
 Jag hoppas också att det kan komma till stånd avtal och överens- kommelser mellan parterna om stöd och vägledning till individer och lokala parter i deras arbete med IKS. Det kan handla om projekt och utvecklingsarbete eller exempel på modeller till lokala avtal. Det kan också handla om att erbjuda bra information och vägledning om utbudet av kompetensutveckling eller stöd till upp- sökande verksamhet eller andra insatser som bidrar till att ge fler möjlighet att utnyttja IKS. 
 Jag uttryckte i delbetänkandet min förhoppning att de förslag jag där redovisade skulle kunna stimulera till en diskussion mellan parterna redan inför de avtal som skall slutas våren 2001. 
 Jag har efter kontakter med parterna kunnat konstatera att det inom vissa branscher och avtalsområden redan inför kommande avtalsförhandlingar finns intresse att aktualisera avsättningar till IKS. På flertalet avtalsområden har man dock ännu inte fastställt sina avtalskrav. Där man lämnat avsiktsförklaringar har parterna bedömt det svårt att nu precisera sina krav eftersom regering och riksdag visserligen tagit ställning till att ett  
 IKS-system 
  skall införas men ännu inte gjort några detaljerade ställningstaganden. Inom flera avtalsområden finns dock IKS med i de förberedande diskussionerna inför avtalsyrkanden. 
 Jag kan samtidigt konstatera att kompetensutvecklingsfrågorna, inom praktiskt taget samtliga avtalsområden, har lyfts fram och givits en viktig roll i parternas inledande samtal. Exempelvis har man från de fackliga organisationerna inom industrin i sin avtals- politiska plattform framfört att ökade satsningar på kompetens- utveckling är nödvändiga. Man lyfter också fram att alla anställda skall ha rätt till en personlig kompetensutvecklingsplan. 
 Även om det inte varit möjligt för parterna att vid nuvarande tidpunkt explicit behandla IKS så är jag övertygad om att IKS under kommande år kommer att få betydelse i avtalsförhandlingarna. Det gäller inte minst i samband med att man 
 229 
  
 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 SOU 2000:119 
  
 på allt fler avtalsområden sluter lokala kompetensutvecklingsavtal. När  
 IKS-systemet 
  etablerats och funnits ett antal år bör, enligt min bedömning, IKS kunna bli en naturlig del både i avtalsdiskussioner och i individuella överenskommelser mellan arbetsgivare och anställda. 
  
 9.5 
  
 Mina förslag vad gäller arbetsgivarnas medverkan 
  
 Min bedömning:  
 Mitt förslag i kapitel 3 att också låta arbets- givare som avsätter medel på individers kompetenssparkonto få del av en subvention kommer att avsevärt öka intresset från arbetsgivare att medverka till individers kompetensutveckling. 
 Jag har i kapitel 3 föreslagit en nedsättning av arbetsgivaravgifterna med tio procentenheter på det belopp som arbetsgivaren avsätter till individens  
 IKS-konto. 
  Nedsättningen skall vara permanent och gälla alla former av avtal och överenskommelser mellan arbetsgivare och anställda. Arbetsgivarens avsättningar till IKS skall för individen betraktas på samma sätt som individens eget sparande. För arbetsgivaren behandlas avsättningen som lön till den anställde men med lägre arbetsgivaravgifter. 
 Redan i delbetänkandet gjorde jag bedömningen att en varaktig stimulans också till arbetsgivarens avsättningar avsevärt skulle öka förutsättningarna att få till stånd avtal och överenskommelser på arbetsmarknaden om IKS. Jag avstod dock från att lämna ett sådant förslag. Det främsta skälet var den begränsade statsfinansiella ram riksdagen anslagit för systemet. Jag angav samtidigt att om riks- dagen beslutar att ytterligare medel varaktigt kan tillföras systemet bör de användas för att stimulera arbetsgivarnas avsättningar till systemet. Jag anmälde också att remissinstansernas synpunkter på denna punkt, och det gäller då särskilt de avtalsslutande parterna på arbetsmarknaden, kommer att vara avgörande för mina fortsatta överväganden inför utformningen av det slutliga förslaget. 
 Flertalet arbetsgivare, såväl privata som offentliga, har i sina remissvar understrukit att utan ett ekonomiskt incitament också för arbetsgivarna riskerar deras medverkan att få en begränsad omfattning. Även en lång rad andra remissinstanser, både fackliga organisationer, intresseorganisationer och myndigheter, betonar att förutsättningarna för att IKS skall få stort genomslag ökar betydligt om arbetsgivarna bidrar till individens sparande. Flera 
 230 
  
 SOU 2000:119 
  
 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 fackliga organisationer pekar på att en stimulans för avtal och överenskommelser skulle vara särskilt betydelsefull för dem som har låga inkomster och svårast att avstå större belopp i sparandet. 
 Av den Gallupundersökning jag låtit genomföra och som jag tidigare refererat, framgår också tydligt att för en överväldigande majoritet av de tillfrågade skulle intresset för IKS öka om också arbetsgivaren bidrog. 
 Undersökningens resultat tyder också på att det för många inte bara är en ekonomisk fråga. Att arbetsgivaren avsätter medel till IKS innebär också en bekräftelse av att individens egen önskan att utvecklas och förkovra sig har arbetsgivarens stöd. 
 Jag har av detta dragit slutsatsen att en viss skattesubvention också bör utgå till arbetsgivare som avsätter medel till individens  
 IKS-konto. 
  Jag är övertygad om att även utan en sådan subvention kommer en rad arbetsgivare att bidra till individens kompetens- sparkonto men min bedömning är att det skulle påskyndas om det också finns ett ekonomiskt incitament. För att  
 IKS-systemet 
  skall omfatta många på arbetsmarknaden har jag därför föreslagit att det skall vara ekonomiskt lönsamt för arbetsgivaren att avsätta medel till individens konto jämfört med att betala ut kontant lön. Med mitt förslag blir det också något mer lönsamt för arbetsgivaren att göra avsättningar till kompetenssparande jämfört med om motsva- rande löneutrymme används till avtalsförsäkringar för pensions- ändamål. Jag finner det rimligt mot bakgrund av den vikt jag tillmäter IKS för samhällsekonomin och för den enskilde. 
 Den tillfälliga nedsättning jag föreslog i delbetänkandet föreslår jag nu skall ersättas med en permanent stimulans till arbetsgivarnas medverkan. I ett varaktigt system anser jag inte att det finns skäl att begränsa rätten till nedsättningar endast till de avsättningar som kommer till stånd efter kollektivavtal. Det bör, som jag också framhöll i delbetänkandet, gälla alla avsättningar till anställdas kompetenssparkonton. 
  
 9.6 
  
 Villkoren för småföretag och egenföretagare i IKS 
  
 Mitt förslag:  
 Särreglering för små företag och egenföretagare bör undvikas. De regeländringar som jag föreslår är nödvändiga för att egenföretagare och delägare i handelsbolag skall ha möj- lighet att delta i IKS på samma villkor som övriga. 
 231 
  
 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 SOU 2000:119 
  
 En viktig utgångspunkt är att IKS skall vara generellt och öppet för alla. Systemet skall präglas av enkelhet och bygga på bestämmelser som kan tillämpas lika för alla som deltar. Jag har därför strävat efter att så långt det är möjligt undvika särskilda regler eller villkor för vissa grupper. Det har också varit styrande för min syn på små- företagens och egenföretagares medverkan i IKS. 
 De förslag jag redovisar innehåller därför inga särbestämmelser för småföretag utöver det som krävs för att enskilda näringsidkare och personer som är delägare i handelsbolag skall kunna delta på samma villkor som alla övriga i IKS. Jag har i kapitel 3 redovisat de lagtekniska justeringar som detta kräver. De är enligt min bedöm- ning av marginell karaktär och kan inte nämnvärt sägas komplicera  
 IKS-systemets 
  hantering varken för den enskilde företagaren eller för administrationen av IKS som helhet. 
 Småföretagens medverkan i IKS handlar alltså i första hand inte om att anpassa regler och bestämmelser utan snarare om att vara medveten om de särskilda förutsättningar och villkor som småföre- tagen arbetar under. 
 Jag har tidigare i detta kapitel redovisat att det i mina kontakter med företrädare för de mindre företagen finns en större skepsis till att medverka i IKS än hos de flesta andra arbetsgivare. Samma bild framträder i  
 Gallup-undersökningen 
  och i den intervjuundersök- ning med ett  
 25-tal 
  småföretagare jag låtit genomföra. Jag är övertygad om att detta avspeglar de arbetsvillkor som gäller för de mindre företagen. 
 Samtidigt är det viktigt att framhålla att småföretagen är en mycket heterogen grupp av företag. De inrymmer allt från s.k. levebrödsföretag till nystartade snabbt växande företag inom nya sektorer av ekonomin. Givetvis skiljer sig förutsättningarna för dessa olika typer av företag väsentligt åt och det innebär också att inställningen till IKS varierar. Den dominerande delen av småföre- tag utgörs dock fortfarande av enmans- eller familjeföretag där det huvudsakligen handlar om att klara den egna försörjningen. De har ofta varken förutsättningar eller ambitionen att växa vilket bidrar till att behoven av kompetensutveckling är annorlunda. 
 I många av de mindre företagen inom snabbväxande sektorer är däremot kompetensutveckling en central del i verksamheten. Där är arbetstagarens ställning ofta mycket stark. De allra flesta av de anställda i dessa företag har också en förhållandevis hög utbild- ningsnivå och därför görs redan i dag stora investeringar i såväl företagsspecifik som mer generell kompetensutveckling. 
 232 
  
 SOU 2000:119 
  
 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 Det finns dock vissa förutsättningar som är gemensamma för många mindre företag och som är värda att beakta vid genom- förandet av IKS. 
 En av dem har jag redan berört ovan, nämligen kravet på enkel- het. För mindre företag har enkla regelverk stor betydelse, vilket även gäller reglerna för  
 IKS-systemet. 
  Särregler för vissa företag skapar i sig gränsdragningsproblem, en högre komplexitet och kan dessutom verka avskräckande. Detta kan orsaka lika mycket skada som det ger vissa grupper av småföretag en bättre möjlighet att utnyttja  
 IKS-systemet. 
  Jag har därför avstått från att föreslå några särregler utöver dem som krävs för att göra IKS tillgängligt också för den enskilde företagaren. 
 En annan förutsättning är att beroendet av varje enskild med- arbetare av naturliga skäl är större i ett mindre företag. De gör att sådana företag är mer utsatta och sårbara vid frånvaro bland perso- nalen. Möjligheterna till frånvaro för utbildning och kompetens- utveckling är därför mer begränsade i det mindre företaget. 
 Detta ställer i sig krav på det utbud av kompetensutveckling som erbjuds. Jag har tidigare i kapitel 6 redovisat det omvandlingstryck som jag bedömer att IKS kommer att medföra för hela utbildnings- området. Det innefattar en utveckling mot mer av distansutbild- ning och Internetbaserad utbildning, att kunna erbjuda utbildning på arbetsplatsen eller självstudier i kombination med viss handled- ning vid olika former av lokala lärcentra. Att det verkligen kommer till stånd en bred förnyelse av utbudet av kompetensutveckling i den här riktningen är viktigt för alla som deltar i IKS men är av särskild betydelse för de mindre företagen. 
 Ett större beroende av de anställda kan också vara en förklaring till att många småföretagare, i den undersökning jag tidigare refere- rat till, uppger att de i första hand vill satsa på kompetensutveck- ling där de kan se att den kommer till omedelbar nytta för det egna företaget. De uttrycker en farhåga för att anställda som utvecklar sig inte längre skulle stanna kvar i företaget och att tjänstledig- heterna skulle komma att öka så kraftigt till följd av IKS att de skulle bli svåra att hantera för de mindre företagen. 
 Jag kan delvis ha förståelse för den oron. Samtidigt är jag över- tygad om att också de små företagen måste satsa mer på kompe- tensutveckling och uppmuntra sina anställda att vidareutbilda sig och bredda sin kompetens. Det är nödvändigt för att också det mindre företaget skall klara sig i konkurrensen. Dessutom kommer de små företagen i framtiden att ha svårt att attrahera arbetskraft 
 233 
  
 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 SOU 2000:119 
  
 om de inte också är beredda att erbjuda goda villkor för individens utveckling. 
 Jag bedömer inte heller att riskerna är överhängande för att tjänstledigheter för studier skall öka dramatiskt till följd av IKS. Mitt intryck är att just i de mindre företagen finns det en större närhet mellan arbetsgivare och den anställde vilket gör att den anställde är särskilt mån om att bedriva kompetensutveckling vid tider och i former som inte är till men för företaget. Detta är dock ett område som jag anser bör studeras särskilt vid utvärderingen och uppföljningen av IKS. Jag återkommer till detta under kapitel 11. Även om det av vissa arbetsgivare utryckts oro för hur lagen om rätt till tjänstledighet för studier i framtiden kan komma utnyttjas har jag varken från arbetsgivare eller fackliga organisationer fått några indikationer på att hanteringen av lagen i dag har skapat problem. Jag har därför inte funnit att det finns skäl att nu föreslå någon förändring av lagen. Av de skäl jag tidigare angivit ser jag heller inte att det på detta område finns några skäl att föreslå särregler enbart för småföretagen. 
 Arbetsgivare med anställda får enligt mitt förslag möjlighet till nedsättning av arbetsgivaravgifterna med tio procentenheter på det belopp de avsätter till den anställdes  
 IKS-konto. 
  För att egenföre- tagare och delägare i handelsbolag skall ha samma villkor föreslår jag att en motsvarande nedsättning får göras av egenavgifterna. Det kan uppfattas som generöst eftersom de då kan utnyttja nedsätt- ningen på hela det insatta beloppet, dvs. ett helt inkomstbasbelopp. Jag bedömer dock inte att skälen är tillräckliga för att föreslå sär- skilda begränsningar. 
 I flera remissvar framförs önskemål om ökade möjligheter till periodiseringar av arbetsgivarens avsättningar till IKS. Motivet är främst att många av de mindre företagen har mycket varierande inkomster och vinster. 
 Jag konstaterade redan i delbetänkandet att dagens regler om periodiseringsfonder ger möjlighet till uppskjuten beskattning och skatteutjämning även för investeringar i kompetensutveckling. Reglerna är dock generella och används i första hand för att åstad- komma en skattemässig förlustutjämning. Däremot anses de vara mindre effektiva för syftet att särskilt stimulera investeringar i kompetensutveckling. Det finns dock inget som hindrar att de används även för detta. 
 234 
  
 SOU 2000:119 
  
 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 9.7 
  
 Villkoren för personer med tidsbegränsade anställningar 
  
 Min bedömning:  
 IKS skall vara ett generellt system, öppet för alla. Jag ser därför inga hinder för individer med tidsbegränsade anställningar, säsongsarbetare eller som på andra sätt saknar fas- tare relationer till en arbetsgivare att utnyttja möjligheten att kompetensspara. 
 Jag har angivit som grundläggande utgångspunkt för mina förslag att IKS måste var öppet och fungera för alla individer. Jag skrev därför redan i delbetänkandet att jag inte såg några hinder för att även de som saknar fast anställning, har tidsbegränsade anställ- ningar eller som på annat sätt har lösare relationer till en speciell arbetsgivare, skulle kunna delta i IKS. Detta har också varit ett vägande skäl till att jag inte valt att göra  
 IKS-systemet 
  beroende av den enskilde arbetsgivarens medverkan. 
 Flertalet remissinstanser delade den uppfattningen och förorda- de därför ett frivilligt och individuellt  
 IKS-system. 
  Några remiss- instanser utryckte oro över att visstidsanställda skulle komma i sämre läge än de tillsvidareanställda när det gäller arbetsgivarens medverkan. Några preciserade förslag till vilka förändringar som skulle vara önskvärda för att minska dessa risker lämnades dock inte i remissvaren. 
 Jag har inte heller funnit att det finns några formella eller regel- mässiga hinder som försvårar för personer med olika former av tidsbegränsade anställningar att ta del av IKS på samma villkor som övriga. 
 Vissa av de föreslagna förändringarna jag nu presenterat jämfört med delbetänkandet kan dock underlätta för denna grupp att få del av arbetsgivarens medverkan. Viktigast är att jag nu föreslår att en subvention också ska utgå för arbetsgivarens avsättning till indivi- dens IKS. Med denna ekonomiska stimulans ökar troligen förut- sättningarna att arbetsgivaren avsätter medel även för dem som inte är fast anställda. Jag kopplar inte heller den varaktiga subventionen till att arbetsgivarens bidrag enbart sker via kollektivavtal, utan betonar att arbetsgivarens medverkan måste få variera utifrån de olika förutsättningar som gäller på arbetsmarknaden. Därmed öppnas ökade möjligheter även för 
 235 
  
 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 SOU 2000:119 
  
 visstidsanställda att göra överenskommelser med arbetsgivaren om engångsvisa avsättningar till individens  
 IKS-konto. 
  
 Några remissinstanser har också framfört att utformningen av grundplåten skulle försvåra för dem som inte har regelbundna inkomster. Jag har valt att ställa krav på ett regelbundet sparande för att kunna få del av grundplåten. Jag anser det rimligt mot bak- grund av att syftet med grundplåten är att stimulera till att påbörja ett regelbundet sparande för de grupper som antas ha svårast att komma i gång. Däremot är det inte nödvändigt att insättningarna sker varje månad. Kravet är att sparandet skall ha påbörjats under åren 2002 till 2004 och att det skall ha gjorts 12 insättningar under tolv olika kalendermånader på sammanlagt minst 2 500 kr före sista december 2006. Därmed torde det vara möjligt även för dem med mycket oregelbundna inkomster att få del av grundplåten. 
  
 9.8 
  
 Förmånsbeskattning av utbildning 
  
 Mitt förslag:  
 Det i delbetänkandet aviserade förslaget till änd- ring i inkomstskattelagen gällande förmånsbeskattning av ut- bildning fullföljs inte. 
 I delbetänkandet aviserade jag att en ändring borde ske i skatte- lagstiftningen så att det skulle bli tydligt att alla utbildningskost- nader som arbetsgivaren bedömer är till nytta för den egna verk- samheten också skulle medge befrielse från inkomstbeskattning och inte ligga grund för arbetsgivaravgifter. För att undvika att det i enskilda fall skulle kunna utnyttjas endast i skatteplaneringssyfte förslog jag att detta enbart borde gälla kurskostnader och littera- turkostnader men inte avse kostnaden för resor och uppehälle. 
 Min utgångspunkt var att förenkla skattereglerna. Med den snabba utveckling som sker i hela arbetslivet betraktade jag det i praktiken som omöjligt för skattemyndigheten att avgöra om en viss utbildning kan vara till nytta för arbetsgivaren eller inte. 
 Riksskatteverket avstod i sitt remissvar från att framföra syn- punkter i denna del tills dess förslaget givits en närmare utform- ning. Skattemyndigheten i Malmö angav att de förändringar jag föreslog snarare riskerade att skapa nya problem med tillämpningen av lagstiftningen. Jag har i mina fortsatta kontakter med Riksskatteverket funnit att lagstiftningen i praktiken redan tillämpas på ett sådant sätt jag avsåg. Även om lagstiftningen 
 236 
  
 SOU 2000:119 
  
 Arbetsgivarnas viktiga roll 
  
 formellt ställer krav på en direkt koppling till företagets verksamhet är det ytterst få fall där skattemyndigheten underkänner företagets yrkande på avdrag för utbildningskostnader. Det gäller nästan uteslutande kostnader som uppenbart är av privat natur. Ofta är det just kostnader för resor och uppehälle som ifrågasätts av skattemyndigheterna alltså den typen av kostnader jag ändå föreslog borde förmånsbeskattas även fortsättningsvis. 
 Att helt undanta alla utbildningskostnader, även resor och uppehälle, från förmånsbeskattning anser jag inte rimligt. Det skulle riskera att leda till omfattande missbruk. Jag har mot den bakgrunden funnit att det inte är lämpligt att ändra skattelag- stiftningen i denna del. 
 237 
 10 IKS och andra offentliga system 
 Inledningsvis markerade jag att införandet av ett  
 IKS-system 
  inte på något sätt skall ersätta andra offentliga åtaganden inom utbild- nings- eller arbetsmarknadspolitiken. Inte heller bör den som spa- rar eller kompetensutvecklar sig inom ramen för IKS komma i en sämre situation vad gäller andra stödformer än den som valt att stå utanför. En annan utgångspunkt bör vara att alla oavsett situation i övrigt behandlas lika i  
 IKS-systemet. 
  Det innebär att när en inne- havare av ett  
 IKS-konto 
  genomgår kompetensutveckling skall han eller hon alltid kunna ta ut medel från kontot och vara berättigad till kompetenspremien. IKS är avsett att skilja sig från andra offentliga stödsystem i det att det är den enskilde själv som styr över såväl uttag från kontot som vad medlen används till. Det krävs ingen ansökan och det sker ingen prövning av rätten till kompe- tensutvecklingen. Denna princip bör upprätthållas för alla grupper. 
 Med denna utgångspunkt och den konstruktion av IKS jag före- slår är det enligt min bedömning inte påkallat med några mer omfattande förändringar i gällande regler för sociala förmåner eller studiestöd. På några områden bör dock lagstiftningen anpassas till IKS. 
  
 10.1 
  
 Förmånsgrundande inkomster i socialförsäkringen 
  
 Mitt förslag:  
 Under tid med studier som bedrivs med uttag från  
 IKS-konto 
  skall den studerande behålla sjukpenninggrundande inkomst enligt samma regler som gäller för studier med studie- bidrag m.m. 
 Som jag redogjort för ovan skall en arbetsgivares insättning på  
 IKS-konto 
  betraktas som lön till den anställde och ingå i underlaget för arbetsgivaravgifter, liksom i underlaget för allmän 
 239 
 IKS och andra offentliga system SOU 2000:119 
 pensionsavgift. Därav följer att sådan insättning bör vara förmånsgrundande inom socialförsäkringen. 
 Enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension ut- görs den pensionsgrundande inkomsten (PGI) bl.a. av lön eller annan ersättning i pengar eller annan skattepliktig förmån som en försäkrad får som arbetstagare i allmän eller enskild tjänst. Det torde vara ostridigt att detta, utöver egna insättningar, inkluderar avsättning till  
 IKS-konto 
  som arbetsgivaren gör. 
 Enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring utgörs den sjuk- penninggrundande inkomsten (SGI) av den årliga inkomst i pengar som en försäkrad kan antas komma att tills vidare få för eget arbete här i landet, antingen såsom arbetstagare i allmän eller enskild tjänst (inkomst av anställning) eller på annan grund (in- komst av annat förvärvsarbete). Av försäkringskassans anvisning framgår att förutom lön kan även andra ersättningar i pengar räknas med i årsinkomsten. Det gäller till exempel  
 OB-ersättning, 
  vikariatstillägg och provision. Däremot får inte skattepliktiga förmåner, till exempel värdet av fri bil eller kost och logi eller kostnadsersättningar, till exempel traktamenten, räknas in i SGI, eftersom sådana förmåner ofta inte bortfaller vid sjukdom. Om en arbetsgivare gör regelbundna insättningar på en anställds IKS- konto, t.ex. om det finns kollektivavtal om  
 IKS-sparande, 
  torde dessa kunna räknas in i SGI under förutsättning att de bortfaller för den tid den anställde uppbär sjukpenning, föräldrapenning m.fl. förmåner som baseras på SGI. Detta blir fallet om insättningarna bestäms som en andel av lönen. Innebär avtalet att insättningar fortsätter även om en anställd t.ex. är sjukskriven kan de däremot inte räknas in i SGI. 
 Nivån på SGI kan behållas under en kortare tids avbrott i för- värvsarbetet, t.ex. för studier. Enligt lagen om allmän försäkring kan SGI behållas även under längre studieperioder (vilande SGI). Det förutsätter dock att den försäkrade under studierna uppbär någon form av offentligt studiestöd (studiemedel, vuxenstudiestöd etc.) Det innebär således att om den studerande blir sjuk under studietiden har han eller hon rätt till sjukpenning på samma nivå som i det tidigare arbetet. Riksförsäkringsverket framhåller i sitt remissvar på delbetänkandet att samma regel bör gälla för studier som bedrivs med uttag från IKS och för vilka kompetenspremie utgår. Jag delar den synen och föreslår därför att en lagändring görs med denna innebörd. Jag kan även dela RFV:s syn att möjligheten 
 240 
  
 SOU 2000:119 
  
 IKS och andra offentliga system 
  
 att få vilande SGI under studier inte borde vara avhängigt stu- diernas finansiering. 
  
 10.2 
  
 Sjukpenning och förtidspension 
  
 Rätt att uppbära sjukpenning eller förtidspension förutsätter att den försäkrade på grund av sjukdom har en nedsatt arbetsförmåga. Vid bedömningen om sjukdom föreligger bortses från arbets- marknadsmässiga, ekonomiska, sociala eller liknande förhållanden. Om den försäkrade inte kan återgå till sitt tidigare arbete skall prövas om han eller hon är i stånd att utföra annat lämpligt arbete som arbetsgivaren erbjuder eller som är normalt förekommande på arbetsmarknaden. 
 Det föreligger emellertid inga formella hinder för en förtids- pensionär att studera med bibehållen förtidspension. I proposi- tionen om reformerad förtidspension sägs bl.a. Om studierna bedrivs på heltid, i den studietakt och med de studieresultat som krävs för att få studiestöd, kan det vara en indikation på att det finns en arbetsförmåga som kan tas tillvara. Försäkringskassan kan då utreda den fortsatta rätten till förtidspension. Om utredningen visar att hälsotillståndet eller möjligheten att utnyttja den åter- stående arbetsförmågan inte väsentligt har förbättrats får den för- säkrade behålla förtidspensionen. Samtidigt sägs att studier bör ses som ett av flera sätt att stimulera till och möjliggöra såväl åter- vändande till förvärvslivet som ett mer aktivt liv i övrigt. Studier kan i många fall vara det mest effektiva medlet för att förbättra möjligheterna för en förtidspensionär att helt eller delvis försörja sig själv. Förmågan att klara studier måste emellertid, i likhet med förmåga att utföra andra aktiviteter, beaktas vid bedömning av arbetsförmåga. Det bör också påpekas att såväl sjukskrivning som förtidspension bör vara partiell och studier bedrivas på den res- terande tiden. 
 Samma principer för prövning kommer att gälla även studier som bedrivs med uttag från IKS. Jag ser inga skäl att särbehandla sådana studier. Det finns å andra sidan inte heller skäl att begränsa möjligheterna för dessa grupper att ta ut medel från  
 IKS-konto 
  eller att erhålla kompetenspremie. Kompetensutvecklingen kan spridas ut över en lång tidsperiod och ske i former som inte ger skäl att ifrågasätta om arbetsförmågan är nedsatt. 
 241 
  
 IKS och andra offentliga system 
  
 SOU 2000:119 
  
 10.3 
  
 Föräldrapenning 
  
 Motsvarande förhållanden som för sjukförsäkringen gäller för den som uppbär föräldrapenning. Sådan utgår enligt lagen om allmän försäkring för vård av barn, vilket inte är förenligt med att någon annan vårdar barnet. Men vård av barn kan vara förenlig med många former av kompetensutveckling, varför det inte bör före- ligga några principiella hinder att göra uttag från  
 IKS-konto 
  och samtidigt uppbära föräldrapenning. 
  
 10.4 
  
 Rehabilitering 
  
 Om en anställd varit sjuk i mer än fyra veckor eller varit sjuk upprepade tillfällen är en arbetsgivare skyldig att i samråd med den anställde göra en rehabiliteringsutredning. Arbetsgivaren är också skyldig att svara för rehabiliteringsåtgärder som genomförs i an- slutning till arbetsplatsen. Om detta inte är tillräckligt eller någon saknar arbetsgivare skall försäkringskassan upprätta en rehabili- teringsplan med åtgärder som behövs för att den försäkrade skall kunna återgå i arbete. Dessa åtgärder kan innefatta olika former av utbildning. Den som deltar i rehabilitering har rätt till rehabilite- ringsersättning, som består av dels en inkomstersättning på samma nivå som sjukpenningen, dels särskilda bidrag för att t.ex. täcka kursavgifter och läromedel vid utbildning. 
 Rehabiliteringsersättning kan inte utgå samtidigt som studiestöd. Om rehabiliteringen exempelvis innefattar högskolestudier kan inte studiemedel beviljas. Med hänsyn till att medel på  
 IKS-konto 
  är individens egna hopsparade medel kan enligt min mening inte samma princip tillämpas för IKS. Det skall således vara möjligt för den som uppbär rehabiliteringsersättning att komplettera denna med uttag från sitt  
 IKS-konto. 
  Det förhållandet att bidragsdelen av studiemedlen inte kan uppbäras samtidigt med rehabiliteringsersättning skulle tala för att kompetenspremien inte skulle beviljas i detta fall. Jag menar dock att alla som använder  
 IKS-medel 
  för kompetensutveckling bör ha samma skatteregler. 
 242 
  
 SOU 2000:119 
  
 IKS och andra offentliga system 
  
 10.5 
  
 Arbetslöshet 
  
 Enligt lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring skall dagpen- ning från arbetslöshetsförsäkringen baseras på den inkomst som den sökande före arbetslöshetens inträde vanligen fick under arbetstid som var normal för den sökande. På samma sätt som för SGI borde därför avtalsreglerade avsättningar till  
 IKS-konto 
  kom- ma att räknas in i underlaget för dagpenningen. 
 För rätt till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen gäller de s.k. grundvillkoren. Enligt dessa skall den arbetslöse vara oför- hindrad att åta sig arbete minst 17 timmar per vecka och minst tre timmar per dag. Vidare skall den arbetslöse vara beredd att anta erbjudet lämpligt arbete. Med lämpligt arbete avses enligt anvis- ningar från AMS exempelvis arbeten som inte kräver mer än 12 timmar bortavaro från hemmet. 
 Arbetslöshetsersättning beviljas normalt inte till studerande, som bedriver organiserade studier vid t.ex. högskola, eftersom sådana studerande inte kan anses stå till arbetsmarknadens för- fogande. 
 Däremot samordnas arbetslöshetsersättning inte med t.ex. inkomst från privat pensionsförsäkring. Det kan inte vara aktuellt att uttag från  
 IKS-konto 
  skulle påverka dagpenning från  
 a-kassa. 
  
 Kompetenspremien är inte beroende av i vilken utsträckning den enskilde avstår från förvärvsarbete. Det går att arbeta full tid och få maximal kompetenspremie. Samma synsätt bör gälla vid arbets- löshet, dvs. det skall gå att vara arbetslös på heltid och få maximal kompetenspremie. Kompetensutveckling behöver inte lägga hinder för ett aktivt arbetssökande. Det är dock angeläget att den som påbörjar kompetensutveckling görs uppmärksam på de krav som ställs för rätt till arbetslöshetsersättning. Det finns en risk att någon gör uttag, betalar kursavgift m.m. och under utbildningens gång får erbjudande om ett jobb eller en plats i ett arbetsmark- nadspolitiskt program. I den situationen kan rätten till arbetslös- hetsersättning upphöra om den arbetslöse inte accepterar erbju- dandet. 
 243 
  
 IKS och andra offentliga system 
  
 SOU 2000:119 
  
 10.6 
  
 Bostadsbidrag och socialbidrag 
  
 Enligt lagen (1988:786) om bostadsbidrag beräknas den s.k. bidragsgrundande inkomsten som all inkomst av tjänst enligt inkomstskattelagen. Det innebär att exempelvis pension från ett  
 IPS-sparande 
  reducerar bostadsbidraget. 
 Det är rimligt att samma princip tillämpas för uttag från kompe- tenssparkonto. Detta kan göra det mindre lönsamt att ta ut pengar för en kompetensutveckling för dem som har bostadsbidrag. Men att bostadsbidragen skapar höga marginaleffekter är ett generellt problem, som även påverkar t.ex. det ekonomiska utbytet av att öka sin arbetstid. Det ligger inte inom ramen för denna utredning att behandla denna problematik. Jag ser inte heller utrymme att införa någon undantagsregel för  
 IKS-uttag. 
  Däremot bör enligt min mening kompetenspremien, som ju har formen av en skatte- reduktion, inte påverka bostadsbidragets storlek. 
 Kommunen skall enligt socialtjänstlagen (1980:620) ge försörj- ningsstöd i form av socialbidrag om den som söker sådant stöd inte kan tillgodose sina behov på annat sätt. Detta inbegriper en pröv- ning mot den sökandes egna tillgångar. Enligt Socialstyrelsens all- männa råd om försörjningsstöd (SOSFS 1998:11) skall kommunen därvid endast beakta sådana tillgångar som den sökande faktiskt kan förfoga över eller få tillgång till. Som exempel på tillgångar som inte skall beaktas nämns pensionsförsäkring som inte kan återköpas. 
 Tillgångar på  
 IKS-konto 
  kommer däremot att vara möjliga att få tillgång till även då de inte skall användas till kompetensutveckling. Sådant uttag beläggs dock med en uttagsavgift. Jag bedömer trots detta att det är rimligt att  
 IKS-medel 
  inte beaktas vid kommuner- nas prövning av socialbidrag. Det kan dock inte anses ligga inom mitt uppdrag att föreslå förändringar i Socialstyrelsens allmänna råd. 
  
 10.7 
  
 Samordning med andra studiestödssystem 
  
 Mitt förslag:  
 Uttag från  
 IKS-konto 
  skall inte räknas in i den in- komst som ligger till grund för inkomstprövning av studiemedel enligt studiestödslagen. 
 244 
  
 SOU 2000:119 
  
 IKS och andra offentliga system 
  
 Det finns idag ett omfattande offentligt system för stöd till den som studerar. I flera fall ges stöd även till sådana utbildningar som kommer att ingå i kompetensutvecklingsregistret och således berättiga till uttag från  
 IKS-konto 
  och till kompetenspremie. 
 Enligt min mening bör det inte ske någon samordning mellan IKS och andra studiestödssystem. Den som studerar med någon form av bidrag bör således, för samma studier, kunna göra uttag från  
 IKS-konto 
  och även beviljas kompetenspremien. Det vore oskäligt att inte medge uttag från  
 IKS-konto, 
  som ju är den enskil- des egna medel, om kontoinnehavaren genomgår en utbildning som normalt sett berättigar till sådant uttag. För många är studiestödet lågt i förhållande till den inkomst som går förlorad vid studier. Aktivitetsstöd vid arbetsmarknadsutbildning och särskilt utbildningsbidrag uppgår till högst 580 kr per dag, vilket ger 80 procents ersättningsnivå för inkomster upp till 16 000 kr per månad. Övriga studiestöd ligger på en lägre nivå. Att ha möjlighet att utnyttja  
 IKS-kontot 
  kan för många vara en förutsättning för att de skall välja att studera. 
 Studiemedel enligt studiestödslagen (1999:1395) är inkomstprö- vade. Den som har inkomster över det s.k. fribeloppet, som i dag uppgår till 125 procent av ett prisbasbelopp räknat på ett halvår, får studiemedlen reducerade med 50 procent av den del av inkomsten som överstiger fribeloppet. Som inkomst räknas sådana inkomster som i taxeringen hänförs till inkomst av tjänst, inkomst av närings- verksamhet eller inkomst av kapital. Från och med 1 juli 2001 höjs fribeloppet från nuvarande 54 600 kr till 91 000 kr för heltids- studier. Trots höjningen kan uttag från  
 IKS-konto 
  komma att reducera storleken på de studiemedel som kan beviljas. Studie- stödslagen och tillhörande förordning bör därför ändras så att uttag från IKS inte räknas in i den inkomst som ligger till grund för inkomstprövningen av studiemedel. 
 Aktivitetsstöd, som bl.a. lämnas till den som deltar i arbetsmark- nadsutbildning, är samordnad med ersättningar inom socialförsäk- ringen och andra studiestödsformer. Den som uppbär studiemedel eller särskilt utbildningsbidrag får sitt aktivitetsstöd reducerat med motsvarande belopp. Det går således inte att samtidigt uppbära dessa olika studiestödsformer. En sådan samordning bör inte gälla för uttag från IKS, eftersom det sparade kapitalet inte utgör något bidrag utan är den enskildes egendom. 
 245 
  
 IKS och andra offentliga system 
  
 SOU 2000:119 
  
 10.8 
  
 Avgränsning mot verksamhetsrelaterad kompetensutveckling och Växtkraft Mål 3 
  
 Växtkraft Mål 3 är ett program för kompetensutveckling som del- finansieras av Europeiska socialfonden (ESF). Sverige disponerar omkring 900 miljoner kr per år under perioden  
 2000-2006 
  från ESF och ett ungefär lika stort belopp utgör svensk medfinansiering. Programmet administreras av Svenska  
 ESF-rådet. 
  
 Målgrupper för programmet är arbetslösa, anställda och ensam- företagare. Diskussioner om samspelet mellan Mål 3 och IKS kan uppkomma när det gäller målgrupperna ensamföretagare och anställda varför enbart de delarna av Mål  
 3-programmet 
  diskuteras i det följande. Jämfört med övriga  
 EU-länder 
  lägger Sverige en mycket hög andel av programmedlen för Mål 3 på kompetens- utveckling för anställda. 
 Växtkraft Mål 3 omfattar hela arbetsmarknaden men inriktas främst på små och medelstora företag (och motsvarande arbets- platser inom stat, landsting och kommuner). Stöd till arbetsgivaren kan ges till en del av de utbildnings- och lönekostnader som upp- kommer i samband med kompetensutvecklingen. Ett företag kan beviljas högst 400 000 kr. 
 Begreppet kompetensutveckling ges i samband med Mål 3- programmet en mycket vid tolkning: det handlar i första hand om lärande i arbetet eller annan verksamhetsrelaterad kompetensut- veckling, men kan också avse t.ex. komplettering av baskunskaper. Det finns inte några formella hinder för att programmet kan stödja också kvalificerad utbildning på högskolenivå om sådana behov identifieras vid verksamhetsanalysen. 
 Genomförandet av kompetensutvecklingen inom Mål  
 3-pro- 
  grammet grundas på en verksamhets- och kompetensanalys. Analy- sen skall genomföras av arbetsgivaren och de anställda tillsammans och resultera i en handlingsplan. Analyserna syftar till ökad förändringsbenägenhet. Även om analyserna i hög grad utgår från aktuella och framtida behov på den berörda arbetsplatsen kan processen väcka önskemål hos individen om insatser utöver dem som kommer att delfinansieras med Mål  
 3-medel. 
  
 I vissa fall kanske individens önskemål inte alls kan tillgodoses inom ramen för Mål 3 därför att insatsen är alltför omfattande eller inte svarar mot företagets behov. I andra fall kan man tänka sig att en del av kompetensutvecklingen genomförs inom Mål 3 men kompletteras med ytterligare utbildnings- eller kompetensutveck- 
 246 
  
 SOU 2000:119 
  
 IKS och andra offentliga system 
  
 lingsinsatser med stöd av IKS. Om individuella önskemål om utbildning, som inte äger så stor tyngd för företaget och därmed inte kan rymmas inom Mål 3, kan länkas över till IKS ökar för- utsättningarna till en mer omfattande kompetensutveckling vilket bör vara positivt för såväl individen som samhället. 
 Både Växtkraft Mål 3 och IKS syftar till att stimulera kom- petensutveckling och de vänder sig delvis till samma målgrupper. Medan Mål 3 är starkt knutet till arbetsplatsen och dess kompe- tensbehov ger IKS individen frihet att själv välja inriktning. En samlad strategi där båda stödformerna ingår skulle kunna ge ytter- ligare kraft åt kommande kompetensutvecklingsinsatser i arbets- livet och därmed stärka företagen och stimulera individerna. 
  
 10.9 
  
 Civilrättsliga frågor 
  
 Mitt förslag:  
 De civilrättsliga regler som föreslås gälla inom det individuella kompetenssparandet utformas med nära anknytning till vad som gäller i fråga om det individuella pensionssparandet (IPS). Regler om förmånstagarförordnande och bodelning följer vad som gäller inom IPS. 
 Det utmätningsskydd mot spararens borgenärer som finns inom IPS skall inte gälla inom IKS. 
 I fråga om kompetenssparande i försäkring gäller försäkrings- avtalslagens regler. I försäkringslagen införs en regel som före- skriver att vissa förfoganden är utan verkan om de skett i strid med de föreslagna nya bestämmelserna i 58 a kapitlet inkomst- skattelagen om kompetenssparförsäkring. 
 Grundläggande för sparandet inom IKS liksom inom det individu- ella pensionssparandet (IPS) är att det upprättas ett skriftligt avtal mellan sparinstitutet och spararen. Vissa regler som avser utbetal- ning av kompetenssparandet skiljer sig naturligen från bestämmel- serna inom IPS. De civilrättsliga reglerna ansluter så långt det är möjligt till vad som gäller för IPS. Således införs motsvarande regler om förmånstagarförordnande och bodelning i lagen om indi- viduellt kompetenssparande. 
 Enligt huvudregeln i lagen om individuellt pensionssparande är tillgångar på ett pensionssparkonto skyddade mot utmätning om spartiden överstiger tio år. Grunden för denna bestämmelse är att ett långsiktigt sparande med viss regelbundenhet är skyddsvärt. 
 247 
  
 IKS och andra offentliga system 
  
 SOU 2000:119 
  
 Förebilden för denna bestämmelse finns i bestämmelserna i 116 § försäkringsavtalslagen. I  
 IKS-systemet 
  kommer spartiden inte att bindas på det sätt som gäller inom IPS. Innestående medel skall alltid vara tillgängliga för kompetensutveckling. Därtill kan uttag göras för andra ändamål, efter att en särskild avgift erlagts. Mot den bakgrunden är det inte rimligt att inom IKS ha en motsvarande regel som för IPS om utmätningsskydd. 
 För kompetenssparande som sker i en försäkring gäller försäk- ringsavtalslagens bestämmelser. I 3 § försäkringsavtalslagen införs en bestämmelse om att villkor om överlåtelse, pantsättning, för- månstagarförordnande eller annat förfogande över en försäkring är utan verkan om de står i strid med villkor som enligt de föreslagna reglerna i ett nytt 58 a kapitel i inkomstskattelagen skall tas in i ett avtal om kompetenssparförsäkring. Detta innebär bl.a. att en kom- petenssparförsäkring under den försäkrades livstid får överlåtas endast på grund av utmätning, ackord, konkurs eller bodelning. Det innebär vidare att en kompetenssparares make, sambo eller barn skall kunna sättas in som förmånstagare. Detsamma gäller barn till kompetensspararens make eller sambo. Vidare innebär den föreslagna hänvisningen i försäkringsavtalslagens bestämmelser till det föreslagna nya kapitlet i inkomstskattelagen att villkor om att kompetenssparförsäkringen får pantsättas är utan verkan. 
 248 
 11 Genomförandet 
  
 11.1 
  
 Uppföljning och utvärdering 
  
 Mitt förslag:  
 Statistiska Centralbyrån (SCB) bör få ansvar för den löpande uppföljningen av IKS. Genom samordning av interna och externa dataregister kan SCB leverera de relevanta uppgifter som krävs för den löpande uppföljningen. 
 För utvärdering och djupare analyser av vilken betydelse och inverkan IKS har i olika avseenden föreslår jag att  
 IKS-styrelsen 
  upphandlar dessa tjänster. Styrelsen bör ansvara för att samord- nade utvärderingar på nationell nivå kommer till stånd. Utöver de nationella utvärderingarna bör  
 IKS-styrelsen 
  också stimulera fristående forskningsprojekt och uppmuntra samarbete mellan olika parter för utvärdering av IKS. 
 I mitt uppdrag har ingått att genomföra en rad analyser av IKS effekter på tillväxt, arbetsmarknad, finansmarknad samt hur utbud och efterfrågan inom utbildningsområdet påverkas. Det är t.ex. analyser om IKS konsekvenser för olika grupper med olika in- komst- och utbildningsnivå, kön, ålder och etnisk tillhörighet. Staten har ett intresse av att studera IKS ur ett fördelningsperspek- tiv och pröva hur systemet kan bidra till en mer jämlik utbild- ningsnivå. 
 Det är omöjligt att redan nu förutse vad IKS kommer att få för fördelningspolitiska konsekvenser. Det beror till stor del på hur väl vi lyckas motivera människor att delta i sparandet och om de ser IKS som en möjlighet att påverka den egna situationen. Det finns inte heller några jämförbara system att utgå ifrån vid analyser och effekter för införandet av IKS. 
 249 
  
 Genomförandet 
  
 SOU 2000:119 
  
 Därför föreslår jag att man redan från början skapar en sam- ordnad funktion för uppföljning och utvärdering. Dessa löpande uppföljningar och utvärderingar blir viktiga för att bedöma om IKS tjänar de syften som ställts upp. Kvalificerad forskning och utvär- dering som bidrar med kunskap om hur IKS inverkar i olika avse- enden kan dessutom utgöra underlag för att vidta åtgärder som förstärker önskade effekter och minimerar de oönskade. 
  
 11.1.1 
  
 Utgångspunkter 
  
 I kommittédirektivet till utredningen anger regeringen fem priori- terade syften för statens medverkan till individuellt kompetens- sparande. 
 Ett första syfte är att bidra till en högre kunskapsnivå hos arbetskraften samt en jämnare fördelning av inhämtandet av kunskaper över livet. Det bidrar till att förebygga risken för arbetslöshet och förtida pensionering samt stärker individens trygghet. 
 Ett andra syfte är att öka individens valfrihet, stärka individen och dennes inflytande över den egna kompetensutvecklingen. Ett tredje syfte är att bidra till att stärka företagen och deras konkurrenskraft samt samhällsekonomin i stort. 
 Ett fjärde syfte är att underlätta omställningar och rörlighet på arbetsmarknaden. 
 Ett femte syfte är att bryta den etnisk- och könssegregerade arbetsmarknaden och den sociala snedrekryteringen till högre utbildning. 
 Både individer, arbetsgivare och samhället i stort har ett intresse av att dessa syften uppnås. Jag har tidigare betonat att det individuella kompetenssparandet ska ses som ett komplement till befintliga stöd för vidareutbildning och kompetensutveckling. IKS ska inte ersätta den verksamhetsrelaterade kompetensutvecklingen som arbetsgivaren har ett odelat ansvar för. IKS ska inte heller ersätta samhällets stöd till vuxenutbildning, folkbildning eller arbetsmark- nadsutbildning. Samhället har fortsatt ansvar för de individer som har kortast utbildning och störst behov av finansiellt stöd för att komplettera sin grundutbildning. Jag anser att riktade åtgärder för olika grupper inte kan ske inom ramen för ett individuellt kompe- 
 250 
  
 SOU 2000:119 
  
 Genomförandet 
  
 tenssparande. Riktade åtgärder bör även fortsättningsvis ske inom ramen för reguljär arbetsmarknads- och utbildningspolitik. 
 En regelbunden uppföljning av IKS kommer också att kunna fungera som utgångspunkt för djupare analyser och forskningsin- satser som olika intressenter kan vilja genomföra. Dessa intres- senter kan vara universitet, forskningsinstitutioner, arbetsmarkna- dens parter, utbildningsanordnare m.fl. som vill kunna analysera beteenden och effekter av IKS inom olika områden. 
 Innan jag anger omfattning och organisation av den verksamhet som krävs för uppföljning och utvärdering är det viktigt att klargö- ra vilka frågor som är aktuella att studera och analysera. Verksam- heten handlar om två skilda områden som kräver olika hantering och kompetens. 
 Det första området handlar om löpande uppföljning. Den bedö- mer jag möjlig att genomföra med hjälp av de uppgifter som IKS genererar, dvs. uppgifter om kontohavare, kontoförare och utbild- ningsanordnare i kombination med andra dataregister hos t.ex. SCB. För denna uppföljning av befintlig statistik krävs ett data- register med flexibel programvara som kan anpassas till andra databaser. Denna löpande uppföljning kräver relativt begränsade personella resurser. 
 Den andra delen, som ligger lite längre fram i tiden, handlar om utvärderings- och forskningsfrågor av kvalitativ art. För detta krävs forskningsinsatser och en mer omfattande organisation vilket med- för vissa kostnader. Det handlar till exempel om att studera bete- endeeffekter. Har IKS medfört att nya individer börjat studera som annars inte skulle ha gjort det? Har nya utbildningar kommit till stånd? Det kan också handla om frågor som rör effekterna på arbetsmarknaden, arbetsorganisation, individens löneutveckling osv. För att dessa frågor ska kunna studeras bör systemet har varit igång ett antal år. 
  
 11.1.2 
  
 Frågor och områden för uppföljning och utvärdering 
  
 Många av de datauppgifter som är intressanta att följa upp eller utvärdera ur ett  
 IKS-perspektiv 
  kommer att finnas tillgängliga på olika håll. I kapitel 8 redovisar jag förslag på hur organisation och myndighetsuppgifter för IKS bör konstrueras. Jag förordar ett för- slag som innebär att en  
 IKS-styrelse 
  bildas där företrädare för berörda myndigheter bör finnas med. Dessa myndigheter har 
 251 
  
 Genomförandet 
  
 SOU 2000:119 
  
 värdefull information i sina dataregister som är lämplig att samköra med IKS register för uppföljning av verksamheten. 
  
 11.1.3 
  
 Löpande uppföljning 
  
 Följande områden bör ses som ett koncentrat av frågor som bör bli aktuella för uppföljning. Områdena innehåller inom sig flera följd- frågor. Frågorna är emellertid så konkreta att ett flexibelt data- register som kan samköras med andra register kommer att kunna leverera relevanta uppgifter under varje område: 
 Vilka sparar (ålder, kön, inkomstnivå, utbildningsnivå osv.) – hur mycket och hur länge? 
 Vilken form av kompetensutveckling utnyttjas IKS för och i vilken omfattning? 
 Sparformen – hur utvecklas avgifter, avkastning osv. Organisationen – kostnader, tid och effektivitet i utförandet Studiernas förläggning – arbetstid/fritid, eventuellt arbetstids- bortfall 
 Den här typen av frågor kan till allra största del besvaras med hjälp av uppgifter från SCB, CSN, befintliga utbildnings- och praktik- register, skatteförvaltningen samt kontoförarna (försäkringsbolag och sparinstitut). 
 De uppgifter som IKS själv måste ta fram handlar om de utbild- ningar som inte finns i andra dataregister, dvs. alla nya  
 utbildnings- , 
  kompetensutvecklings- och praktikanordnare och deras kurser som kommer att vara godkända för  
 IKS-uttag. 
  
 11.1.4 
  
 Utvärdering/forskning 
  
 För studier av beteenden och effekter av det individuella kompe- tenssparandet krävs andra former och resurser än för den löpande uppföljningen. En viktig fråga är om det statliga engagemanget genom införandet av IKS har någon betydelse för individens val att vidareutbilda sig och för valet av inriktning på kompetensutveck- lingen. Utvärderingen bör bestå av tidsbegränsade uppdrag såväl som mer långsiktiga studier. SCB:s olika totalregister kan leverera underlag för utvärderingar av IKS men underlagen måste kopplas 
 252 
  
 SOU 2000:119 
  
 Genomförandet 
  
 till forskningsinsatser som löper över längre tid. Följande frågor och områden kan tjäna som underlag inför utvärderingsuppdragen: 
 Grundplåtens och kompetenspremiens betydelse (både kvanti- tativa data och beteendestudier krävs). 
 Betydelsen av skatteavdrag och beskattning under studieperio- den. 
 Effekter på andra sparformer. 
 Betydelsen av rådgivning, hjälp och stöd (attitydundersök- ningar, utvärderingsenkäter efter genomgångna kurser m.m.). Effekter på individnivå (inkomstutveckling, arbetslöshet, arbetsuppgifter, utbildningsnivå m.m.). 
 Effekter i arbetslivet (förekomst av  
 IKS-avtal 
  på arbets- platserna, påverkan på den befintliga personalutbildningen, för- ändrad arbetsorganisation, studieledighetslagen, effekter för småföretagare m.m.). 
 Effekter på arbetskraftsutbudet. 
 Effekter på utbildningssystemet (nya aktörer, förändrat utbud, kvalitetsfrågor m.m.). 
 Informationsinsatsernas betydelse (följa upp både kvantitativa och kvalitativa mål för informationsinsatserna). 
 Studera individer som väljer att  
 inte  
 spara i IKS. Vad skiljer dem från de som sparar? 
 Utöver dessa områden blir det  
 IKS-styrelsens 
  ansvar att göra stick- provskontroller av godkända utbildningsanordnare. En annan del av utvärderingsarbetet bör handla om att bearbeta ett urval av de kursutvärderingar som kompetensanordnarna är skyldiga att med- verka i. 
  
 11.1.5 
  
 Organisation av uppföljningen 
  
 Statistiska Centralbyrån har tillgång till en stor del av den statistik och de uppgifter som är aktuella att samköra för den löpande upp- följningen av IKS. Exempel på statistik som SCB kan leverera finns i sådana dataregister som SCBTB (totalregister över inkomster, skatter m.m.), RAMS (sysselsättningsregister) Wilson (företags- och arbetsställeregister) LUCAS (longitudinell utbildnings- och arbetsmarknadsstatistik) och RTB (register över totalbefolk- ningen). Om man matchar IKS uppgifter med dessa totalregister så kan en databas byggas upp för den löpande uppföljningen och för 
 253 
  
 Genomförandet 
  
 SOU 2000:119 
  
 utvärdering och forskning. Det finns också databaser som inne- håller ett stort urval ur SCB:s totalregister, t.ex. HINK (hushållens inkomstdatabas) och LINDA (longitudinella individdata) som också kan matcha  
 IKS-uppgifter. 
  
 SCB genomför också personalutbildningsundersökningar två gånger per år som ett tillägg i den regelbundna Arbetskraftsunder- sökningen (AKU). Här finns det enligt SCB möjlighet att lägga till ett antal frågor om IKS. Så kan man t.ex. få information om i vilken utsträckning arbetsgivarna medverkar till individens kompetenssparande. 
 Vart tredje år genomför SCB en vuxenutbildningsundersökning. Här finns det enligt SCB möjlighet att få med flera frågor om IKS och dessutom i kombination med ett bredare utbildningsperspek- tiv. Det pågår också en utbyggnad av skolregistret RTU (rikets totala utbildningsanordnare) som bör ha en naturlig koppling till IKS. 
 Slutsatsen är att SCB relativt enkelt kan tillhandahålla de upp- gifter som krävs för den löpande uppföljningen under förutsättning att kompletteringar kan göras ur  
 IKS-register. 
  När det gäller sparandet kan SCB hämta uppgifter via skatteförvaltningen (individens kontrolluppgift). För uppföljning av sparformerna krävs det kompletterande upplysningar från kontoförarna. Uppgifter om utbildningarna får SCB via CSN men också via det nya  
 IKS-registret. 
  
 Mot bakgrund av ovanstående föreslår jag att SCB blir värd- myndighet för den löpande uppföljningsverksamheten. Det innebär att SCB får i uppdrag att tillskapa en individdatabas för uppföljning, utvärdering och forskning. För att få tillgång till alla relevanta data måste SCB samarbeta och samråda med andra myndigheter som också berörs av det nya  
 IKS-systemet. 
  
 Som redovisats i kapitel 8 är mitt förslag att  
 IKS-styrelsen 
  bör ha det yttersta ansvaret för verksamheten. SCB bör därför regelbundet redovisa uppföljningsresultat till styrelsen. Det blir också  
 IKS-styrelsen 
  som beslutar om nya uppdrag och eventuella åtgärder i systemet mot bakgrund av resultaten från uppföljningarna. En gång om året bör SCB publicera en offentlig statistisk rapport om IKS och däremellan redovisa uppföljningsresultat varje kvartal till  
 IKS-styrelsen. 
  
 254 
  
 SOU 2000:119 
  
 Genomförandet 
  
 11.1.6 
  
 Organisation av utvärdering/forskning 
  
 Utvärderingar av IKS kommer med stor sannolikhet att initieras av flera olika aktörer. Till exempel bör både myndigheter och privata organisationer inom utbildningsområdet ha ett intresse av att följa  
 IKS-spararnas 
  beteenden och val av utbildningar. Fackförbund och arbetsgivare kan vara intresserade av att följa upp avtal och över- enskommelser kring IKS. Försäkringsbolag och sparinstitut har intresse av att studera sparbeteendet inom IKS. Forskare som sysslar med lärande, kompetensutveckling, arbetslivsfrågor m.m. är en viktig grupp som sannolikt kommer att intressera sig för IKS och studera beteenden och effekter ur olika aspekter. Alla dessa insatser är ytterst värdefulla för utvärderingen av IKS. 
 Staten bör på olika sätt stimulera att dessa fristående forsknings- och utvärderingsinsatser kommer till stånd men har dessutom ett intresse av att det genomförs samordnade utvärderingar på natio- nell nivå. Det kan t.ex. handla om att studera IKS ur ett sam- hällsekonomiskt perspektiv eller olika former av tvärvetenskaplig forskning. Kommer IKS att utveckla samspelet mellan individen, arbetsgivarna och staten när det gäller utbildning och kompetens- utveckling? Utvärderingsinsatserna behöver löpa under flera år och kan i många fall inte komma igång förrän sparande och utnyttjande av IKS pågått under en tid. 
 Jag föreslår att  
 IKS-styrelsen 
  får i uppdrag att: 
 Formulera viktiga områden för den nationella utvärderingen. Den bör bestå av både tidsbegränsade projekt och mer lång- siktiga studier. 
 Samordna de nationella utvärderingarna genom att upphandla forskningsinsatser. Större projekt bör utformas i samarbete med olika parter som också bidrar till finansieringen. Det är önskvärt att tvärvetenskapliga studier kommer till stånd kring det individuella kompetenssparandet. IKS handlar om indi- videns beteenden men också om effekter på utbildningssek- torn, arbetsmarknaden och samhället i ett bredare perspektiv. 
 Stimulera att fristående utvärderingar av IKS kommer till stånd. Medel bör avsättas så att organisationer och forskare kan ansöka om pengar för olika utvärderingsprojekt. 
 255 
  
 Genomförandet 
  
 SOU 2000:119 
  
 11.1.7 
  
 Uppskattade kostnader för uppföljning och utvärdering 
  
 Kostnaderna för den löpande uppföljningen består dels av det nya register som tillskapas där alla kompetens- och utbildningsanord- nare ingår som inte finns registrerade någon annanstans, dels av kostnaderna för samkörning mot olika dataregister hos SCB, CSN, Högskoleverket, Skolverket, Internationella Programkontoret för utbildningsområdet, folkbildning, studieverksamhet, AMS, skatte- förvaltningen samt kontoförarna. 
 De löpande kostnaderna för samkörningen i de olika registren samt SCB:s övriga kostnader för att sköta verksamheten uppskattas till 2 miljoner kr årligen. Summan inkluderar både det nya register som måste upprättas, klassificering av nya utbildningar och kurser samt övriga kostnader för att sköta register och producera en årlig rapport samt kvartalsvisa redovisningar till IKS- styrelsen. Uppföljningen skall börja gälla i samband med IKS start, dvs. den 1 januari 2002. 
 När det gäller nationella forsknings- och utvärderingsinsatser samt stimulansen till fristående utvärderingsprojekt föreslår jag en avsättning om 15 miljoner kr för en tioårsperiod. IKS styrelsen får i uppgift att fördela dessa medel. Ett övergripande nationellt utvär- deringsprojekt bör ske inom ramen för dessa anslag men det skall också vara möjligt att ansöka om pengar till fristående projekt och samarbetsprojekt mellan olika parter där delar av ett sådant projekt kan finansieras med medel från  
 IKS-styrelsen. 
  
 Jag bedömer att forskning och utvärdering för att studera IKS effekter inte på samma sätt som uppföljningen bör starta redan 2002. Det är mer rimligt att tänka sig att analyser av beteenden och effekter som IKS genererar inte blir synliga förrän efter några år. Därför föreslår jag att en nationell utvärdering startar år 2004 för att löpa över en tioårsperiod men att fristående forskningsprojekt kan börja ansöka om pengar från  
 IKS-styrelsen 
  redan från start, dvs. 2002. Jag har i kapitel 8 föreslagit att en samlad avstämning av  
 IKS-styrelsens 
  intäkter och kostnader bör genomföras år 2007. Om det vid avstämningen bedöms att ytterligare medel bör avsättas för forskning och utvärderingsinsatser så kan projekt förlängas och nya projekt kan komma igång. 
 256 
  
 SOU 2000:119 
  
 Genomförandet 
  
 11.2 
  
 Informationsinsatser 
  
 Mitt förslag:  
 30 miljoner kronor avsätts för informationsinsat- ser under de fem första åren. Jag föreslår också att ett särskilt engångsanslag om 10 miljoner kronor bör avsättas till de fack- liga organisationerna och till småföretagens organisationer för ytterligare informationsinsatser om IKS.  
 IKS-styrelsen 
  bör få ansvar för att planera och genomföra informationsinsatserna och fördela medlen till fack- och företagarorganisationer. 
 Jag har i kapitel 8 beskrivit att det enligt min bedömning finns behov av omfattande informationsinsatser, särskilt under introduk- tionsperioden av  
 IKS-systemet 
  och att detta blir en central samordningsuppgift för den  
 IKS-styrelse 
  jag föreslår ska inrättas. Jag föreslår att en ekonomisk ram på 30 miljoner kr avsätts för informationsinsatser under de fem första åren. Därutöver tillkommer de löpande insatser som  
 IKS-styrelsen 
  ansvarar för avseende driften av en  
 IKS-portal 
  och kontaktcenter för löpande information och rådgivning. Jag har också föreslagit att ett särskilt engångsanslag på 10 miljoner kr bör avsättas till de fackliga organisationerna och till småföretagens organisationer för deras informationsinsatser om IKS. Sammantaget har jag därmed beräknat att 40 miljoner kr i engångsvisa anslag bör tillföras IKS- styrelsen att disponera under perioden från år 2002 till och med år 2006 för olika informationsinsatser under uppbyggnadsperioden av IKS. 
  
 IKS-styrelsen 
  bör få ansvar att planera och genomföra informa- tionsinsatserna. Inför starten av IKS den 1 januari 2002 bör rege- ringen uppdra till den organisationskommitté, som jag tidigare föreslagit skall inrättas, att ansvara för att genomföra de informa- tionsinsatser som krävs innan systemet är igång. Jag vill dock redan nu peka på några centrala områden, som enligt min bedömning, bör ligga till grund för organisationskommitténs och IKS- styrelsens fortsatta arbete med utformningen av informationsinsatserna. 
  
 11.2.1 
  
 Utgångspunkter 
  
 Informationsinsatserna måste utgå från att IKS är en angelägenhet för alla löntagare och företagare och att därmed praktiskt taget hela 
 257 
  
 Genomförandet 
  
 SOU 2000:119 
  
 arbetskraften måste omfattas av informationen. Jag har i mina beräkningar antagit att så många som 15 procent av arbetskraften varje år under de tre första åren kan komma att påbörja ett spa- rande och att när systemet är fullt utbyggt halva arbetskraften varje år aktivt kommer att spara på ett  
 IKS-konto. 
  Förutsättningarna för dessa bedömningar är att alla i arbetskraften, drygt 4 miljoner individer, har nåtts av information om  
 IKS-systemet. 
  
 Det handlar inte enbart om att individen får kunskap om själva IKS, vart man vänder sig för att starta ett sparande och hur medlen kan utnyttjas. Minst lika viktigt blir att förstärka en positiv attityd till kompetensutveckling och att det är något som individen är vil- lig att ta ett eget ansvar för. Förutom kunskaps- och attitydmål handlar det också om att med hjälp av olika informationsinsatser skapa ett beteende, dvs. att individen verkligen påbörjar ett spa- rande på  
 IKS-konto. 
  Såväl omfattningen av antal individer som bredden i informationsinsatserna ställer krav på en väl planlagd och genomförd kommunikationsstrategi. 
 Informationsinsatserna om IKS måste också utformas utifrån att det finns flera olika målgrupper som måste nås av information och att budskapen varierar för respektive målgrupp. Den primära mål- gruppen består av hela den yrkesverksamma befolkningen, både löntagare och egenföretagare. En annan central målgrupp är de arbetsgivare som förväntas bidra till individens konto och fackliga organisationer som har intresse av att sluta avtal om IKS och stödja sina medlemmars kompetensutveckling. En tredje målgrupp är alla de intressenter som bidrar till själva  
 IKS-systemet, 
  dvs. alla kom- petensutvecklingsanordnare, sparinstitut, banker, försäkringsbolag samt ett flertal myndigheter som på olika sätt berörs av systemet. 
 Därtill finns det inom respektive målgrupp mycket olika förkun- skaper, förutsättningar och intressen som bör vägas in om infor- mationen ska nå sitt syfte. Jag bedömer redan nu att det kommer att behövas särskilda informationsinsatser för invandrare och för småföretagare. 
 Informationsinsatserna kommer dessutom att behöva förändras över tiden. Vid introduktionen står sparandet i centrum men redan efter några år blir det frågor som rör kompetensutvecklingens innehåll och kvalitet som kommer att kräva större informationsinsatser. Samtidigt är det nödvändigt att redan från start kunna visa på utbudet av kompetensutveckling för att skapa incitament att avsätta medel. Informationsinsatserna måste dessutom successivt anpassas till de behov som framkommer av 
 258 
  
 SOU 2000:119 
  
 Genomförandet 
  
 den löpande rapporteringen och uppföljningen av IKS. Det blir en viktig uppgift för  
 IKS-styrelsen 
  att noga följa utvecklingen och sätta in särskilda informationsinsatser där det visar sig nödvändigt för att nå de mål och syften som riksdag och regering fastställt för IKS. 
  
 11.2.2 
  
 Samverka med andra 
  
 Min slutsats kring informationsinsatserna är att organisationskom- mittén och  
 IKS-styrelsen 
  i stor utsträckning måste samspela med och replikera på de informationsinsatser som olika intressenter själva genomför om IKS. Jag har redan tidigare framhållit att IKS på några års sikt kommer att bli ett naturligt inslag i den reguljära informationsverksamheten från såväl sparinstitut, kompetensut- vecklingsanordnare som myndigheter. Jag bedömer det också som troligt att fackliga organisationer och arbetsgivare kommer att ha intresse av att löpande informera om IKS. Det innebär att  
 IKS-sty- 
  relsens informationsinsatser måste förändras i takt med att andra aktörer övertar ett allt större ansvar för informationsverksamheten. Det är min bedömning att organisationskommittén och därefter  
 IKS-styrelsen 
  måste etablera ett nära samarbete med de olika intressenterna exempelvis genom att tillsammans bilda särskilda projektgrupper för de olika informations- och utbildningsinsatser som blir nödvändiga i uppbyggnadsskedet av IKS. Jag ser även ett behov av att  
 IKS-styrelsen 
  långsiktigt upprätthåller detta samord- ningsansvar. 
  
 11.2.3 
  
 Stöd till organisationerna 
  
 I enlighet med vad jag här sagt har jag också dragit slutsatsen att det är motiverat att anslå särskilda medel för att stödja de fackliga organisationerna och småföretagens organisationer i deras informationsinsatser vid introduktionen av IKS. Liknande satsning beslutade riksdagen om vid introduktionen av Kunskapslyftet där erfarenheterna har varit mycket goda. Uppsökande verksamhet och information som lämnas via den egna fackliga organisationen eller den egna företagarorganisationen kan på ett helt annat sätt anpassas till den enskildes behov och förutsättningar. Jag anser också att organisationerna i detta fall har en viktig samhällsuppgift att motivera och engagera sina medlemmar att delta i IKS. 
 259 
  
 Genomförandet 
  
 SOU 2000:119 
  
 Resurserna för denna särskilda informationssatsning bör dispo- neras av  
 IKS-styrelsen 
  men skall ograverade gå till organisationer- nas egen informationsverksamhet. Organisationerna får givetvis själv avgöra om de önskar ta del av medlen. Därför bör  
 IKS-styrel- 
  sen fördela medlen efter ansökan från de fackliga huvudorgani- sationerna och huvudorganisationerna för småföretagen. Det bör vara upp till  
 IKS-styrelsen 
  att i samråd med berörda parter fastställa närmare kriterier för detta riktade informationsbidrag. 
  
 11.2.4 
  
 Löpande uppföljning och tydliga mål för informationen 
  
 Min andra slutsats är att en rad analyser och undersökningar bör genomföras innan man fastställer formerna för olika informations- aktiviteter. Det handlar om att utgå från de kunskaper, intresse och attityder som respektive målgrupp har om IKS innan man bestäm- mer budskapets innehåll och utformning. Det handlar också om att ta reda på olika intressenters och aktörers intresse och förutsätt- ningar att delta så att de statliga informationsinsatserna på bästa sätt kan komplettera och samspela med övrig information som lämnas om IKS. Jag föreslår därför att organisationskommittén genomför en förnyad opinionsundersökning redan under början av hösten år 2001, motsvarande den som jag låtit genomföra av Harrison. Det bör kompletteras med kvalitativa undersökningar bland olika målgrupper och intressenter. Resultaten av dessa analyser bör sedan ligga till grund för vilka informationsinsatser som bör genomföras och hur de bör utformas. 
 Jag ser det också som nödvändigt att informationsinsatserna kontinuerligt utvärderas, följs upp och justeras utifrån tydliga, mät- bara mål. Det bör exempelvis kunna ske genom att det under hela den femåriga uppbyggnadsperioden genomförs upprepade opi- nionsundersökningar bland målgrupperna. 
  
 11.2.5 
  
 Ekonomisk ram 
  
 Jag har föreslagit att en budgetram om 40 miljoner kr ska avsättas för informationsinsatser under de fem första åren fram till år 2007. Av dessa skall 10 miljoner kr riktas till fackliga och småföretagar- organisationer. Jag har bedömt att denna ekonomiska ram bör vara tillräcklig eftersom jag räknar med att det kommer att finnas ett mycket stort intresse från en rad andra intressenter att komplettera 
 260 
  
 SOU 2000:119 
  
 Genomförandet 
  
 den statliga informationen med egen marknadsföring och egna informationsaktiviteter. Jag bedömer också att 10 miljoner kr till organisationerna kan få långt bättre genomslag och effekt än om motsvarande summa satsas på ytterligare statliga informationsakti- viteter. Givetvis blir det viktigt att följa upp också den ekonomiska ramen för informationsinsatserna och innan femårsperiodens slut ta ställning till den nivå som anses rimlig för den löpande, konti- nuerliga informations- och rådgivningsverksamheten. 
  
 11.2.6 
  
 Informationsinsatser under år 2001 
  
 Jag har förutsatt att olika informationsinsatser måste påbörjas redan tidigt under hösten 2001 för att sedan intensifieras inför starten av IKS, den 1 januari 2002. Det innebär att en central roll för organisationskommittén blir att förbereda och ansvara för de inledande informationsaktiviteterna i samband med att systemet introduceras. Jag bedömer därför att organisationskommittén bör få disponera ca 10 miljoner kr av de föreslagna medlen. Riksdagen bör därför i tilläggsbudgeten för år 2001 besluta att från 
  
 avkastningen 
  
 på 
  
 Riksgäldskontorets  
 IKS-konto 
  
 överföra 
  
 10 miljoner 
  
 kr 
  
 till 
  
 organisationskommittén 
  
 för 
  
 informationsinsatser i samband med starten av IKS. 
  
 11.3 
  
 Tidsplan 
  
 Mitt uppdrag har varit att föreslå hur ett system för individuellt kompetenssparande bör utformas och jag har därför försökt vara mycket konkret i mina förslag. Jag väljer därför att avslutningsvis sammanfatta genomförandet av IKS genom att redovisa en möjlig tidsplan för det kommande arbetet som baseras på mina förslag om organisation, information, uppföljning och utvärdering. 
  
 December 2000– 
  
 Betänkandet remissbehandlas. 
  
 mars 2001 
  
 Januari 2001 
  
 Uppdrag till myndigheterna om förstudie. 
  
 April 2001 
  
 Lagrådsremiss till Riksdagen. 
  
 Maj 2001 
  
 Proposition till Riksdagen. 
  
 261 
  
 Genomförandet 
  
 SOU 2000:119 
  
 Maj 2001 
  
 Organisationskommittén påbörjar sitt 
  
 arbete med utformningen av  
 IKS-styrelsens 
  
 instruktion, uppgifter och bemanning samt 
  
 informationsinsatser under hösten. 
  
 Oktober 2001 
  
 Riksdagen fattar beslut om IKS. 
  
 1 januari 2002 
  
 IKS startar.  
 IKS-styrelsen 
  påbörjar sitt arbe- 
  
 te. Löpande uppföljning av verksamheten 
  
 redan från start. 
  
 2002–2004 
  
 Individens sparperiod för grundplåten. 
  
 Januari–mars 
  2002 
  
 IKS-portalen 
  öppnar för allmänheten. 
  
 Informationsinsatser. 
  
 2003–2006 
  
 Period för utbetalning av grundplåt. 
  
 2004–2014 
  
 Särskilda resurser avsatta under denna 
  
 period för forskning och utvärdering av 
  
 IKS. 
  
 2007 
  
 Fristående utvärdering av  
 IKS-styrelsens 
  
 verksamhet. 
  
 262 
 12 Författningskommentarer 
  
 12.1 
  
 Förslag till lag om individuellt kompetenssparande 
  
 1 kap. Inledande bestämmelser 
 Tillämpningsområde 
 1 kap. 1 § 
 Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. Lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande har utgjort förebild för lagen om individuellt kompetenssparande. Några hänvisningar till lagen om individuellt pensionssparande görs därför inte i de särskilda lag- rummen. En avvikelse mellan de båda lagarna är att denna lag i vissa delar är tillämplig på sparande i försäkring enligt vad som anges under 1 kap. 1 § andra stycket. 
 Av paragrafens  
 första stycke  
 framgår inledningsvis att lagens reglering avser individuellt sparande, dvs. sparande som bedrivs av en enskild person. Utanför tillämpningsområdet faller således spa- rande som sker i kollektiva former. Däremot kan en arbetsgivare sätta in pengar på en anställds kompetenskonto. Sparandet skall vidare ske för kompetensutvecklingsändamål. Häri ligger att spa- randet i princip skall vara utformat på ett sätt som svarar mot vad som normalt uppfattas som syftet med kompetensutveckling. I 62 kap. 8 a § inkomstskattelagen (1999:1229) om inkomstskatt anges vilka krav som gäller för att avdrag skall medges för avsatta medel. 
 Ytterligare en förutsättning för att lagen skall vara tillämplig är att sparandet sker enligt ett särskilt avtal med ett sådant kompe- tenssparinstitut som anges i lagen och att avtalet uppfyller de krav i övrigt som uppställs i lagen. Sparande som sker hos andra institut eller på villkor som avviker från föreskrifter i lagen omfattas således inte heller av lagens bestämmelser i övrigt. 
 Av paragrafens  
 andra stycke  
 framgår att försäkringssparande till en del omfattas av lagens bestämmelser. Bestämmelser om vad som 
 263 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 avses med kompetenssparförsäkring finns i 58 a kapitlet i inkomst- skattelagen. 
 Definitioner 
 1 kap. 2 § 
 Paragrafen innehåller definitioner av begreppen kompetenssparav- tal, kompetenssparrörelse, kompetenssparinstitut, kompetens- sparare, kompetenssparkonto, kontoinnehavare, värdepappersin- stitut och  
 IKS-styrelsen. 
  
 Med  
 kompetenssparavtal  
 avses sådant avtal som anges i 1 kap. 1 §, dvs. ett avtal om individuellt kompetenssparande med ett kom- petenssparinstitut. Vilka företag som kan få tillstånd till kompe- tenssparrörelse och därmed vara kompetenssparinstitut anges i 1 kap. 5 §. Regler om kompetenssparavtal finns i 3 kap. 1 och 2 §§. 
  
 Kompetenssparrörelse  
 är enligt lagens definition en verksamhet som består i att erbjuda allmänheten kompetenssparavtal. Före- skriften att verksamheten skall rikta sig till allmänheten innebär att sparande som står öppet endast för en sluten krets, t.ex. de anställda i ett visst företag faller utanför lagens tillämpningsom- råde. Användningen av ordet "rörelse" liksom kretsen av tillåtna sparinstitut innebär även att verksamheten skall bedrivas fortlö- pande och yrkesmässigt. 
 Med  
 kompetenssparinstitut  
 avses företag som fått Finansinspek- tionens tillstånd att bedriva kompetenssparrörelse. Regler om vilka företag som kan beviljas sådant tillstånd och förutsättningarna för detta återfinns som tidigare nämnts i 1 kap. 5 §. Bestämmelserna kommenteras vidare nedan. 
 En  
 kompetenssparare  
 är som anges i paragrafen en person som träffat avtal om kompetenssparande med ett kompetenssparinsti- tut. 
  
 Kompetenssparkonto  
 är det sammanhållande konto som skall föras av kompetenssparinstitutet. I 3 kap. 5 § anges vad som skall antecknas på kompetenssparkontot. Reglerna om sådana konton kommenteras närmare i anslutning till denna paragraf. 
  
 Kontoinnehavare  
 till ett kompetenssparkonto är dels kompetens- sparare, dvs. de som ursprungligen har tecknat ett kompetensspar- avtal, dels de som genom förmånstagarförordnande eller bodelning förvärvat rätt enligt ett kompetenssparavtal. Om flera samtidigt är förmånstagare och tillgångarna inte fördelats mellan flera kompe- 
 264 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 tenssparkonton enligt bestämmelserna i 4 kap. 12 § tredje stycket är samtliga förmånstagare att anse som kontoinnehavare med avse- ende på det gemensamma kontot. Den som är berättigad enligt ett kompetenssparavtal är också ägare till tillgångarna på kompetens- sparkontot. Denna äganderätt är dock inskränkt genom begräns- ningarna i möjligheterna att förfoga över tillgångarna. Med rätt enligt ett kompetenssparavtal avses denna inskränkta äganderätt, dvs. i första hand rätten att besluta om tillgångarnas förvaltning inom de ramar som lagen ger och att uppbära betalningar enligt kompetenssparavtalet. 
 Ett  
 värdepappersinstitut  
 är enligt 1 kap 2 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse ett företag som fått tillstånd att bedriva värde- pappersrörelse. Kretsen av företag som kan erhålla sådant tillstånd utgörs enligt samma lag av svenska aktiebolag, bankinstitut, dvs. bankaktiebolag, sparbank, medlemsbank och utländskt bankföretag som har tillstånd att driva bankrörelse från filial här i landet, samt utländska företag som driver värdepappersrörelse från filial här i landet. De närmare förutsättningarna för tillstånd för de olika typerna av företag anges i 2 kap. lagen om värdepappersrörelse. 
  
 IKS-styrelsen 
  
 är den myndighet som godkänner vilken kompe- tensutveckling som berättigar till avgiftsfritt uttag från kompetens- sparkonto och till kompetenspremie. 
 Sundhetskrav 
 1 kap. 3 § 
 I paragrafen uppställs ett grundläggande sundhetskrav för den som bedriver kompetenssparrörelse. Bestämmelsen är utformad efter förebild av motsvarande regler i bl.a. lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument och lagen (1991:981) om värdepappers- rörelse. Sundhetskravet skall ligga till grund för prövningen av verksamhetens organisation och bedrivande. I detta innefattas bedömning av t.ex. kontroll- och säkerhetsrutiner, utformningen av avtalsvillkor, rutiner för hantering av byte av kompetenssparin- stitut, informationen och rådgivning till spararna placeringsstrate- gier. 
 Vid prövningen av om verksamheten kan anses vara sund bör sär- skild hänsyn tas till att det är fråga om ett sparande på medellång sikt som ur spararens synvinkel är bundet. Sundhetskravet skall 
 265 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 givetvis tillämpas såväl vid den inledande tillståndsprövningen som vid den löpande tillsynen. 
 Tillståndsplikt 
 1 kap. 4 § 
 Paragrafen innehåller det grundläggande kravet på att det fordras Finansinspektionens tillstånd för att få bedriva kompetens- sparrörelse. Förutsättningarna för tillstånd kommenteras i anslut- ning till 1 kap. 5 och 6 §§. 
 1 kap. 5 § 
 Bestämmelsen i paragrafens  
 första stycke  
 anger vilka företag som får meddelas tillstånd att bedriva kompetenssparrörelse. Vad som avses med värdepappersinstitut anges ovan i kommentaren till 1 kap. 2 §. Avgränsningen till värdepappersinstitut innebär att kompetenssparinstituten kommer att omfattas av de allmänna bestämmelser som gäller för sådana företag, t.ex. de rörelseregler och regler om kapitaltäckning som gäller enligt bankrörelselagen och lagen om värdepappersrörelse. 
 I paragrafens  
 andra stycke  
 anges kriterierna för den materiella tillståndsprövningen. Punkterna 1 och 3 fordrar ingen ytterligare kommentar. Innebörden i det i punkten 2 uppställda sundhetskra- vet har behandlats i anslutning till 1 kap. 3 §. 
 1 kap. 6 § 
 Syftet med bestämmelsen är att ge Finansinspektionen ett fullgott underlag för bedömning av tillståndsfrågan. Det framstår som naturligt att det i planen bl.a. anges vilken eller vilka sparformer verksamheten skall omfatta, hur dessa är tänkta att utformas, ruti- ner för bokföring, registrering och förvaring av värdepapper och andra uppgifter av betydelse för tillståndsfrågan. Några detaljföre- skrifter om verksamhetsplanens innehåll bör inte tas in i lagen. Det bör i stället överlåtas åt regeringen, eller efter regeringens bemyn- digande, Finansinspektionen att vid behov meddela närmare före- skrifter härom. 
 266 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 1 kap. 7 § 
 Förvaltningen av kompetenssparmedlen kommer att ske på ett sätt som i stora delar överensstämmer med bestämmelserna om det individuella pensionssparandet (IPS). De institut som har tillstånd att vara pensionssparinstitut bör därför kunna få sin ansökan om tillstånd prövad på ett enklare sätt. Regeringen eller, efter regering- ens bemyndigande, Finansinspektionen får meddela närmare före- skrifter om villkoren för en förenklad tillståndsgivning. 
 2 kap. Sparformer 
 2 kap. 1 § 
 Här anges de sparformer som det individuella kompetenssparandet omfattar. Härutöver kan kompetenssparande ske i försäkring som omfattas av denna lagstiftning enligt vad som närmare anges i 1 kap. 1 § andra stycket. Av formuleringen framgår att sparandet får fördelas mellan inlåning, andelar i värdepappersfond samt obliga- tioner och andra fordringsrätter. Tillgångarna på kompetensspar- kontot får också flyttas mellan de olika sparformerna och mellan olika placeringar. 
 De enskilda sparformerna kommenteras nedan. 
 2 kap. 2 § 
 Begreppet bankföretag omfattar både det som avses med bankin- stitut i 1 kap. 2 § 3 lagen om värdepappersrörelse, dvs. bankaktie- bolag, sparbank, medlemsbank och utländskt bankföretag som fått tillstånd att driva bankrörelse från filial här i landet, samt utländskt bankföretag utan etablering i Sverige. 
 Kännetecknande för bankinlåning är att den avser kontoinlåning från allmänheten med i princip likalydande villkor från alla insättare, att behållningen är nominellt säker och helt likvid och att den inte är förknippad med några skyldigheter för insättarna och inte heller kopplad till någon annan typ av näringsverksamhet eller rörelse. 
 267 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 2 kap. 3 § 
 Genom reglerna i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder inför- livades EG:s direktiv (85/611/EEG) om samordning av lagar, för- ordningar och administrativa föreskrifter som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper  
 (UCITS-direkti- 
  vet) i svensk rätt. Hänvisningen i paragrafen till utländska fondfö- retag avser sådana som uppfyller kraven i direktivet. De fonder som blir aktuella är således i första hand fonder i länder inom det Europeisk samarbetsområdet (EES), vilka är underkastade i allt väsentligt samma regler som svenska fonder. 
 2 kap. 4 § 
 Paragrafen reglerar placeringar i obligationer och andra fordrings- rätter. I paragrafen föreskrivs att placeringar får ske endast i papper som är föremål för allmän omsättning. 
 3 kap. Kompetenssparrörelse 
 Kompetenssparavtal 
 3 kap. 1 § 
 I paragrafen uppställs ett krav på skriftlig form för kompetensspar- avtal. Kravet motiveras av att avtalet i vissa fall kan komma att gälla under lång tid och även efter spararens död. Obligatoriska uppgif- ter är att sparandet är avsett för kompetensutveckling och de vill- kor som gäller för utbetalning av kompetenssparmedlen. Avtalet får inte innehålla villkor om att en insättning inte får understiga 100 kr. Aktuella bestämmelser om utbetalning av kompetensspar- medel i kompetensutvecklingssyfte finns i 8 och 9 §§. I 12 § finns bestämmelser om utbetalning i andra fall än för kompetensutveck- ling. I fråga om uppdelningen av bestämmelser mellan lagen om individuellt kompetenssparande och olika skatteförfattningar har i förevarande paragraf intagits en bestämmelse om att kompetens- sparavtalet även skall innehålla fullmakt för kompetenssparinstitu- tet att förfoga över tillgångar på kompetenssparkonto för betalning av avkastningsskatt. I ett kompetenssparavtal måste givetvis regle- ras även andra frågor. Särskilda föreskrifter om avtalets innehåll i 
 268 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 övrigt kan inte bedömas vara nödvändiga i lagen om kompetenssparande. Däremot föreskrivs att sådana villkor för att civilrättsligt kunna åberopas mot kontoinnehavaren skall tas in i avtalet. Motivet för detta är i huvudsak detsamma som för kravet på skriftlig form. Regeln är också ägnad att inskärpa vikten av att kompetenssparavtal utformas på ett tydligt och fullständigt sätt. Ett kompetenssparavtal får inte ingås av den som uppbär ålderspension enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. 
 3 kap. 2 § 
 I paragrafen erinras om de krav som i inkomstskatterättsligt hänse- ende ställs på innehållet i ett kompetenssparavtal. Bestämmelsen har förts in här i stället för i inkomstskattelagen. 
 Sparmedlens förvaltning 
 3 kap. 3 § 
 I paragrafens  
 första stycke  
 uttrycks en grundprincip bakom den föreslagna lagstiftningen, nämligen att kontoinnehavaren själv, inom de ramar som lagen anger, får bestämma hur tillgångarna vid varje tid skall förvaltas. Kompetenssparinstitutet skall således följa kontoinnehavarens anvisningar i fråga om placeringar. Därvid måste givetvis iakttas de begränsningar av tillåtna placeringar som följer av reglerna i 2 kap. I lagen ges inga föreskrifter om att pla- ceringarna måste fördelas på visst sätt inom eller mellan de olika sparformerna. Den som önskar prioritera säkerhet i sparande kan som placering välja inlåning. Som en naturlig del i kompetens- sparrörelse bör ingå att institutet i den utsträckning kontoinne- havaren önskar och behöver det, bistår denne med placeringsråd och annan vägledning. Härigenom torde i flertalet fall kunna und- vikas förluster till följd av oförsiktighet eller bristande kunskaper. Kontoinnehavaren kan också uppdra åt kompetenssparinstitutet att sköta placeringarna. Institutet skall därvid självfallet iaktta före- skrifterna om tillåtna sparformer och de begränsningar som kan följa av spararens instruktioner. 
 269 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 I paragrafens  
 andra stycke  
 finns en allmän målbestämmelse för förvaltningen av kompetenssparmedlen. Den kommenteras när- mare i avsnitt 7.3.3. 
 3 kap. 4 § 
 I paragrafen regleras vilka värdepappersfonder och utländska fondföretag som kan komma i fråga. Den begränsning detta inne- bär kommenteras närmare i avsnitt 7.3.3. 
 3 kap. 5 § 
 Kompetenssparinstitutet skall för varje kompetenssparavtal föra ett särskilt kompetenssparkonto. Detta skall skiljas från inlånings- konton. Kompetenssparkontot är det sammanhållande kontot för samtliga placeringar. På kompetenssparkontot skall fortlöpande antecknas alla förvaltningsåtgärder som vidtas och kontot skall vid varje tidpunkt ge en samlad bild av hur kontoinnehavarens till- gångar är placerade. 
 3 kap. 6 § 
 Bestämmelsen följer av den valda lösningen att kontoinnehavaren förblir ägare till medel som inte placeras som inlåning direkt i kompetenssparinstitutet. Sparmedel som inbetalas till annat kom- petenssparinstitut än bank skall således avskiljas och hållas avskilda från institutets tillgångar. Detsamma gäller obligationer och andra fordringsrätter som förvärvas för kontoinnehavarens räkning oav- sett om institutet är en bank eller annat värdepappersinstitut. Beträffande avskiljande och formerna härför gäller vanliga regler. Avskiljandet innebär att tillgångarna inte kan utmätas för kompe- tenssparinstitutets skulder och inte heller ingår i konkursboet i fall av institutets konkurs. 
 270 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 3 kap. 7 § 
 I bestämmelsen ges kompetenssparinstitutet rätt att för i paragra- fen angivna ändamål avyttra tillgångar på ett kompetenssparkonto för att göra likvida medel tillgängliga. Punkterna 1 och 2 fordrar ingen närmare kommentar. Punkten 3 avser i första hand utsök- nings- och familjerättsliga förhållanden. Avyttringen bör ske med utgångspunkt från vad som bedöms vara mest förmånligt för kon- toinnehavaren. 
 Utbetalning av kompetenssparmedel för kompetensutveckling 
 3 kap. 8 § 
 Beträffande bestämmelserna om utbetalning i paragrafen kom- menteras den i avsnitt 3.6. 
 Möjligheten till utbetalningar enligt föreskrifter i annan författ- ning avser i första hand utsöknings- och familjerättsliga förhållan- den. 
 Krav på godkänd kompetensutveckling 
 3 kap. 9 § 
 Paragrafen kommenteras i avsnitt 3.6. och 8.3. 
 Kompetenspremie 
 3 kap. 10 och 11 §§ 
 Paragraferna kommenteras i avsnitt 3.7. 
 Utbetalning av kompetenssparmedel i andra fall 
 3 kap. 12 § 
 Paragrafen kommenteras i avsnitt 3.8. 
 271 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 Flyttning av kompetenssparmedel till annat konpetenssparinstitut 
 3 kap. 13 § 
 Enligt bestämmelsen får spararen flytta tillgångarna mellan de tillåtna sparformerna och också flytta kompetenssparavtalet till ett annat kompetenssparinstitut. Den sistnämnda flyttningsmöjlighe- ten är primärt avsedd att tillsammans med reglerna om information i 15 och 16 §§ bidra till konkurrens mellan instituten i fråga om avgifter och service. 
 Flyttning av kompetenssparavtalet förutsätter att ett avtal träffas med ett annat kompetenssparinstitut. Det avtal som träffas med detta institut skall därvid anses utgöra en direkt fortsättning av det tidigare. Det åligger det institut med vilket avtal ursprungligen träffats att kontrollera att det föreligger ett avtal med ett annat institut innan några tillgångar överförs. Några tillgångar får inte betalas ut till spararen utan att det föranleder att avgift tas ut enligt 12 §. Överföringen skall i stället ske mellan de berörda instituten. Vid flyttning får en skälig avgift tas ut. 
 Flyttning av kompetenssparmedel i andra fall 
 3 kap. 14 § 
 I paragrafens  
 första stycke  
 föreskrivs att en kompetenssparare får flytta sitt sparande till det individuella pensionssparandet i samband med att denne börja uppbära någon form av ålderspension enligt 5 kap. lagen om inkomstgrundad ålderspension. 
 I paragrafens  
 andra stycke  
 föreskrivs att för flyttning enligt första stycket och för flyttning av sparmedel i samband med avveckling av kompetenssparrörelse enligt 6 kap. 3 § får avgift inte tas ut. 
 Information 
 3 kap. 15 § 
 Bestämmelsen motsvarar i huvudsak vad som gäller om avräk- ningsnotor, men omfattar här även andra transaktioner såsom flyttning av medel mellan olika inlåningskonton. 
 272 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 3 kap. 16 § 
 I paragrafens  
 första stycke  
 åläggs kompetenssparinstitutet skyldig- het att årligen ge kontoinnehavaren en utförlig redovisning av till- gångarnas förvaltning. Denna regel är tvingande. Kontoinnehavaren får härigenom en överblick av tillgångarnas placering, värde och avkastning. I redovisningen kan också avläsas vilka kostnader som varit förenade med sparandet. 
 I paragrafens  
 andra stycke  
 anges att kompetenssparinstitutet i sin årliga redovisning över förvaltningen av tillgångarna på kompetenssparkontot skall ge särskild information till sådana kontohavare som under året har haft tillgångar placerade i en sådan värdepappersfond som avses i lagen om värdepappersfonder. Bestämmelsen har utformats i anslutning till 27 a lagen om värdepappersfonder. 
 4 kap. Spararens förfoganden 
 Allmänna bestämmelser 
 4 kap. 1 § 
 Bestämmelsen i paragrafens  
 första stycke 
 , som är utformad huvud- sakligen efter förebild av 3 § andra stycket lagen (1927:77) om för- säkringsavtal, innehåller en civilrättslig ogiltighetsregel beträffande förfoganden över tillgångar på ett kompetenssparkonto eller över den rätt som följer av ett sparavtal om förfogandet skett i strid mot lagens bestämmelser. Här bör särskilt noteras bestämmelserna i 3 kap. 2 § om bl.a. förbud mot pantsättning eller belåning av tillgångarna på kontot. 
 I 5 kap. 5 § utsökningsbalken finns ett principiellt förbud mot utmätning av egendom som inte får överlåtas. Med hänsyn till denna föreskrift har i andra stycket tagits in en regel om att över- låtelseförbudet som sådant inte hindrar utmätning och andra exe- kutiva förfaranden. I 3 § försäkringsavtalslagen finns en regel med samma innebörd. 
 273 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 4 kap. 2 § 
 För tydlighetens skull anges uttryckligen i paragrafen att lagens begränsningar i fråga om möjligheterna att förfoga över medel på ett kompetenssparkonto inte gäller om kompetenssparavtalet upp- hör att gälla. 
 4 kap. 3 § 
 Det individuella kompetenssparandet är konstruerat så att konto- innehavaren är ägare till värdepapper och fondandelar som anteck- nats på kompetenssparkontot. I olika situationer kan då en sam- äganderätt uppkomma. Så kan t.ex. bli fallet om kompetensspara- ren avlider och flera personer är insatta som förmånstagare. Sam- äganderättslagen skulle då bli tillämplig. Den lagens regler, t.ex. om förordnande av god man och om försäljning på offentlig auktion, framstår dock som onödigt tyngande, eftersom samäganderätten inom det individuella kompetenssparandet kan avse endast ett slags lätt omsättbara tillgångar som dessutom förvaltas av särskilda institut. Genom en särskild bestämmelse undantas därför tillgångar på ett kompetenssparkonto från samäganderättslagens tillämp- ningsområde. Samägandesituationer regleras i stället i 4 kap. 12 och 16 §§ lagen om individuellt kompetenssparande. Dessa bestämmel- ser kommenteras i anslutning till resp. paragraf. 
 Förmånstagarförordnande 
 4 kap. 4 § 
 Bestämmelsen i paragrafens  
 första stycke  
 svarar mot 102 § försäk- ringsavtalslagen som innehåller den grundläggande regeln om möj- lighet för försäkringstagaren att förordna förmånstagare, varvid förordnandet kan göras oåterkalleligt. Kretsen av förmånstagare begränsas till samma personkrets som enligt 58 kap. 27 § inkomst- skattelagen. 
 Regeln i paragrafens  
 andra stycke  
 svarar mot 106 § försäkrings- avtalslagen och avser fallet att förmånstagaren avlider före kompe- tensspararen. 
 274 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 4 kap. 5 § 
 Efter förebild i 103 § försäkringsavtalslagen gäller enligt paragra- fens  
 första stycke  
 att formkravet att ett förmånstagarförordnande och återkallelse därav skall skriftligen meddelas kompetenssparin- stitutet eller dokumenteras i kompetenssparavtalet. Paragrafen har även i övrigt utformats i enlighet med denna bestämmelse. 
 Bestämmelsen i paragrafens  
 andra stycke  
 har i huvudsak oföränd- rad överförts från 103 § andra stycket försäkringsavtalslagen som angetts ovan. 
 Verkan av förmånstagarförordnande 
 4 kap. 6 § 
 Paragrafen svarar mot 104 § första stycket försäkringsavtalslagen och innehåller huvudregeln att sparmedlen inte ingår i spararens kvarlåtenskap, om en förmånstagare har förordnats. Avlider kom- petensspararen utan att förmånstagare förordnats upphör kompe- tenssparavtalet att gälla. Verkan av detta har behandlats i anslutning till 2 §. 
 Jämkning av förmånstagarförordnande 
 4 kap. 7 § 
 Den i paragrafen angivna jämkningsregeln till förmån för efterle- vande make eller bröstarvinge har utformats efter mönster av bestämmelsen i 104 § andra stycket försäkringsavtalslagen. 
 4 kap. 8 § 
 Här återfinns motsvarigheten till den jämkningsregel som i försäk- ringsavtalslagen finns i 104 § tredje stycket. Det är alltså fråga om en situation då spararen avlider sedan det dömts till äktenskaps- skillnad mellan honom och hans maka eller sedan talan om äkten- skapsskillnad har väckts. Vid försäkring skall prövningen av om maken "får ut sin andel" grundas på försäkringens återköpsvärde. Eftersom något återköpsvärde inte finns vid det individuella kom- petenssparandet får vid beräkningen användas marknadsvärdet av 
 275 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 tillgångarna på kompetenssparkontot. På motsvarande sätt som skett i 7 § har paragrafen omformulerats för att markera att det även i denna situation är fråga om en engångsbetalning. 
 4 kap. 9 § 
 I likhet med vad som gäller enligt försäkringsavtalslagen (104 § fjärde stycket) gäller en ettårig preskriptionstid för väckande av talan mot en förmånstagare om jämkning enligt vad som anges i 7 och 8 §. 
 Tolkning av förmånstagarförordnande 
 4 kap. 10 § 
 1 105 § försäkringsavtalslagen finns vissa tolkningsregler i fråga om bestämmelser som rör en förmånstagares rätt till försäkringsbe- lopp. I andra stycket anges att om make betecknats som förmåns- tagare förordnandet skall gälla för den som försäkringstagaren var gift med vid sin död. Vidare skall ett sådant förordnande anses förfallet om mål om äktenskapsskillnad mellan makarna då pågick. I tredje stycket föreskrivs att i det fall försäkringstagarens barn insatts som förmånstagare, förordnandet skall gälla till förmån för försäkringstagarens bröstarvingar, därvid beloppet skall fördelas mellan dem efter de grunder som gäller i fråga om arvsrätt efter försäkringstagaren. Fjärde stycket innehåller tolkningsregler för det fall make och barn insatts som förmånstagare. 
 I förevarande paragraf har föreskrivits att nämnda tolkningsreg- ler i försäkringsavtalslagen skall på motsvarande sätt tillämpas beträffande tolkningen av bestämmelser om förmånstagares rätt enligt ett kompetenssparavtal. 
 276 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 Övriga bestämmelser om förmånstagarförordnande m.m. 
 4 kap.11 § 
 Bestämmelsen svarar mot 109 § försäkringsavtalslagen och anger att en förmånstagare inte under spararens livstid får förfoga över sin rätt enligt kompetenssparavtalet. Detta gäller oavsett att för- ordnandet gjorts oåterkalleligt. 
 4 kap. 12 § 
 Bestämmelsen i paragrafens  
 första stycke  
 anknyter till 11 § och anger ramarna för en förmånstagares förfoganden sedan förord- nandet börjat tillämpas. Grundregeln är att förmånstagaren inträder i kompetensspararens rätt enligt kompetenssparavtalet. Förmånstagaren får således göra omplaceringar och också byta kompetenssparinstitut. Förmånstagaren får däremot inte ändra vad som bestämts i kompetenssparavtalet. En förmånstagare får inte heller göra inbetalningar till kompetenssparkontot. 
 Bestämmelsen i paragrafens  
 andra stycke  
 avser situationen att flera samtidigt inträder som förmånstagare. Det mest praktiska ex- emplet är kanske att förordnandet gjorts till förmån för kompe- tensspararens barn eller make/maka och barn. Som angetts i anslutning till 3 § gäller då inte samäganderättslagen. I förevarande stycke har i stället intagits bestämmelser som i materiellt avseende väsentligen motsvarar de grundläggande reglerna i den lagen. 
 Omplaceringar och byte av kompetenssparinstitut fordrar såle- des samtliga förmånstagares samtycke. Några undantagsregler motsvarande de i samäganderättslagen har med hänsyn till tillgångarnas art inte ansetts nödvändiga. Vid längre sjukdom eller frånvaro torde förmånstagaren i allmänhet företrädas av god man enligt reglerna i föräldrabalken. Det föreligger inte heller några hinder mot att en förmånstagare enligt vanliga regler ger någon annan fullmakt att företräda honom. 
 Om förmånstagarna inte kan enas, kan några förvaltningsåtgär- der inte vidtas. En sådan låsning är olämplig. I tredje stycket före- skrivs därför att en förmånstagare i sådant fall kan begära att kom- petenssparinstitutet skall upprätta ett konto för var och en av för- månstagarna och fördela tillgångarna mellan kontona. En sådan delning kan också föreskrivas av kompetensspararen i anslutning till förmånstagarförordnandet. Varje förmånstagare kan därefter 
 277 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 själv besluta om tillgångarna på sitt konto inom ramen för reglerna i första stycket. Vid fördelningen skall förmånstagarna anses ha lika rätt till kompetenssparmedlen om inte kompetensspararen fördelat andelarna på annat sätt i förordnandet. 
 4 kap. 13 § 
 I 111 § försäkringsavtalslagen anges att ett återkalleligt förord- nande om förmånstagare förfaller, om försäkringstagaren överlåter den rätt försäkringsavtalet medför i förhållande till försäkringsgivaren. Samma verkan torde följa av bodelning och utmätning. 
 I överensstämmelse med det sagda föreskrivs i denna paragraf att ett förmånstagarförordnande upphör att gälla, om rätten enligt ett kompetenssparavtal övergått på annan av annan orsak än kompe- tensspararens eller en tidigare förmånstagares död och om det är fråga om ett förordnande som kan återkallas. 
 4 kap. 14 § 
 I paragrafens  
 första stycke  
 anges som huvudregel att kompetens- sparavtalet upphör att gälla om sedan kompetensspararen avlidit också förmånstagaren avlider. Tillgodohavandet på kompetens- sparkontot faller då ut i förmånstagarens dödsbo. Härvid gäller reglerna i 2 §. Finns det flera samtidiga förmånstagare gäller att kompetenssparandet upphör att gälla till den del tillgångarna vid en fördelning enligt 12 § tredje stycket belöper på den avlidne. 
 Regeln i paragrafens  
 andra stycke  
 stadgar undantag från huvudre- geln i första stycket för det fall spararen i det ursprungliga för- månstagarförordnandet föreskrivit att detta skall övergå på annan om den förste förmånstagaren avlider. Även för förordnanden av detta slag gäller bestämmelserna i 4 kap. 4 § i fråga om kretsen av tillåtna förmånstagare. 
 4 kap. 15 § 
 I paragrafen upptas de bestämmelser som svarar mot reglerna om förverkande av eventuell rätt till försäkringsbelopp när någon orsa- kat en försäkringstagares eller en förmånstagares död genom vissa 
 278 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 våldsbrott. Om förmånstagarförordnande saknas upphör kompe- tenssparavtalet att gälla vid dödsfallet och tillgångarna faller då ut i dödsboet efter den avlidne. Därvid gäller i stället reglerna i 15 kap. ärvdabalken om förlust av rätten att ta arv eller testamente. 
 4 kap. 16 § 
 I paragrafen regleras fallet att rätten enligt ett kompetenssparavtal vid bodelning helt eller delvis tillagts kontoinnehavarens make. Om rätten enligt kompetenssparavtalet i sin helhet övergått till den andre maken övertar denne också kompetenssparkontot. Har rätten enligt avtalet delats skall kompetenssparinstitutet upprätta ett kompetenssparkonto även för den andre maken och fördela till- gångarna mellan kontona i enlighet med vad som bestämts vid bodelningen. Genom hänvisning till vad som gäller för förmånsta- gare enligt 12 § första stycket anges att den som genom bodelning förvärvat rätt enligt ett kompetenssparavtal inte får göra egna inbetalningar till kompetenssparkontot och inte själv förordna förmånstagare. 
 5 kap. Förhållandet till spararens borgenärer 
 5 kap. 1 § 
 Rätten till medel enligt kompetenssparavtal likställs med annan egendom vad gäller möjligheten till utmätning för spararens skul- der. Om det föreligger ett oåterkalleligt förmånstagarförordnande och kompetensspararen således inte kan förfoga över rätten enligt kompetenssparavtalet torde dock följa av allmänna principer att inte heller utmätning får ske. 
 5 kap. 2 § 
 Om en förmånstagare har insatts ingår belopp som utbetalas efter spararens död inte i dennes kvarlåtenskap. I denna paragraf öppnas som en motsvarighet till 116 § andra stycket försäkringsavtalslagen 
 – möjlighet för den avlidnes borgenärer att ta i anspråk tillgångar på ett kompetenssparkonto, om det är fråga om ett icke 
 279 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 utmätningsfritt sparande med ett återkalleligt förmånstagarförordnande. 
 6 kap. Avveckling av kompetenssparrörelse 
 Obligatorisk avveckling 
 6 kap. 1 § 
 Bestämmelsen innehåller en uttrycklig föreskrift att kompetens- sparrörelse skall upphöra i de fall som anges i paragrafen. 
 Frivillig avveckling 
 6 kap. 2 § 
 Kompetenssparrörelse får enligt paragrafens  
 första stycke  
 i annat fall än som anges i 1 § avvecklas endast med Finansinspektionens till- stånd. Tillstånd får meddelas om avvecklingen bedöms kunna genomföras utan försämring. av kontoinnehavarnas ställning eller om det finns särskilda skäl. Sådana skäl skulle t.ex. kunna vara att rörelsen drar oproportionerligt höga kostnader i förhållande till sin storlek eller att den övriga rörelsens inriktning skall ändras på sådant sätt att det inte skäligen kan begäras att kompetens- sparrörelsen skall fortsättas. Även andra skäl för tillstånd kan före- ligga. 
 För att Finansinspektionen skall kunna göra en bedömning av förutsättningarna för tillstånd till avvecklingen och av allmänna tillsynsskäl skall ansökan enligt andra stycket åtföljas av en plan för hur avvecklingen skall ske. Institutet skall även i övrigt lämna de upplysningar som inspektionen begär. 
 Genomförande av avvecklingen 
 6 kap. 3 § 
 Paragrafen reglerar det inledande skedet i en avveckling. Med hän- syn till den fria flyttningsrätt mellan olika institut som i övrigt gäller inom kompetenssparandet bör kontoinnehavarna även i en 
 280 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 avvecklingssituation beredas tillfälle att i första hand själva välja till vilket institut de vill flytta sina sparmedel. Det kan dock inte antas att alla berörda utnyttja sin flyttningsrätt och ett antal kompetens- sparavtal kommer då att kvarstå. I nästa paragraf föreskrivs för detta fall överlåtelse av det återstående beståndet. För att en sådan överlåtelse skall kunna genomföras på ett ordnat sätt krävs att beståndet av kompetenssparavtal inte fortlöpande förändras. Av detta skäl har i förevarande paragraf föreskrivits att flyttning inte får ske efter utgången av en viss tidsfrist. Som angetts i anslutning till 3 kap. 14 § andra stycket får avgift inte tas ut för flyttning av sparmedel enligt denna paragraf. 
 6 kap. 4 § 
 Motsvarande bestämmelser finns i 14 kap. 26 och 26 a §§ försäk- ringsrörelselagen (1982:713). Reglerna gäller dock här oberoende av skälet för avvecklingen. Vidare saknas motsvarighet till det regi- streringsförfarande som gäller enligt försäkringsrörelselagen. Sedan en överlåtelse skett gäller inte längre begränsningen i föregående paragraf, utan kontoinnehavaren kan härefter enligt de vanliga reg- lerna byta sparinstitut om han så önskar. 
 6 kap. 5 § 
 Bestämmelsen reglerar fallet att det efter de åtgärder som skall vidtas enligt 3 och 4 §§ ändå finns ett kvarstående bestånd av kom- petenssparavtal. De återstående avtalen upphör att gälla efter utgången av den angivna fristen. Av bestämmelsen i 4 kap. 2 § framgår att kontoinnehavaren därefter fritt får förfoga över till- gångar som antecknats på kompetenssparkontot. Enligt bestäm- melser i inkomstskattelagen skall det dock först ske en avskattning av värdet av tillgångarna på kontot. 
 281 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 Övriga bestämmelser 
 6 kap. 6 § 
 Paragrafen innehåller förbud mot att träffa nya kompetenssparavtal när en avveckling är inledd eller förestående. En liknande bestäm- melse finns i 14 kap. 23 § försäkringsrörelselagen. 
 6 kap. 7 § 
 I paragrafen föreskrivs att kompetenssparutbetalningarna i angivet fall skall fortsätta i den mån det finns avskilda medel tillgängliga. 
 7 kap. Tillsyn m.m. 
 Tillsynens inriktning 
 7 kap. 1 § 
 I bestämmelsen ges en allmän anvisning om tillsynens inriktning. Innebörden i sundhetskravet har behandlats i anslutning till 1 kap. 3 §. 
 Övriga tillsynsfrågor 
 7 kap. 2 § 
 I paragrafen utnyttjas genom hänvisning till lagen om värdepap- persrörelse den lagens generella regler om tillsyn över värdepap- persinstitut och om överklagande av Finansinspektionens beslut i tillsynsfrågor. Vad som där anges gälla enligt den lagen skall i stället avse lagen om individuellt kompetenssparande. 
 7 kap. 3 § 
 Enligt 1 kap. 5 § får tillstånd att bedriva kompetenssparrörelse endast meddelas företag som har tillstånd att driva värdepappersrö- relse. I konsekvens härmed skall, om sådant tillstånd återkallas eller 
 282 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 annars upphör att gälla detsamma gälla även tillståndet att bedriva kompetenssparrörelse. 
 Avgifter till Finansinspektionen 
 7 kap. 4 § 
 Bestämmelsen har hämtas från 11 kap. 9 § lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet. 
 Överklagande 
 7 kap. 5 § 
 Bestämmelsen följer vad som i allmänhet gäller i fråga domstols- prövning av förvaltningsbeslut. 
 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 
 I punkten 2 medges av praktiska skäl att tillståndsfrågor får prövas redan före ikraftträdandet. 
 Punkten 3 kommenteras i avsnitt 4. 
 I punkten 4 fastställs att sparpremien inte skall beskattas vid insättningen. Den får inte heller ingå i underlaget för allmänt avdrag enligt 62 kap. 8 a §. Genom bestämmelsen kommer spar- premien således inte ingå i den taxerade inkomsten för kompetens- spararen. Detta medför att hänsyn inte skall tas till den vid beräk- ning av en studerandes inkomst enligt 3 kap. 19 § studiestödslagen (1999:1395). 
 Premien kommer att ingå i behållningen på kompetensspararens kompetenssparkonto eller kompetenssparförsäkring, och blir föremål för inkomstbeskattning vid uttag från kompetenssparan- det. Detta framgår av 11 kap. 48 § inkomstskattelagen. 
  
 12.2 
  
 Förslag till lag om ändring i äktenskapsbalken 
  
 Förslaget till lag om ändring i äktenskapsbalken har gjorts så att kompetenssparade medel får samma ställning som sparande enligt lagen om individuellt pensionssparande. 
 283 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 12.3 
  
 Förslag till lag om ändring i ärvdabalken 
  
 Skälen till ändring framgår av kommentaren till lagen om ändring av äktenskapsbalken. 
  
 12.4 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal 
  
 3 § 
 Paragrafen kompletteras med hänsyn till att tvingande föreskrifter om försäkringsavtalet införts i nya 58 a kap. 10 § inkomstskattela- gen (1999:1229). 
  
 12.5 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt 
  
 12 § 
 I paragrafen har förts in ett nytt sista stycke med anledning av det individuella kompetenssparandet. 
  
 Första meningen  
 i tionde stycket avser att klargöra att en för- månstagare till utbetalningar från ett kompetenssparkonto inte skall arvsbeskattas för utfallande belopp eller det kapitaliserade värdet av beloppen. Bestämmelsen gäller såväl för en ursprunglig förmånstagare som för den som trätt i en avliden förmånstagares ställe. Bestämmelsen motsvarar den som enligt nionde stycket samma paragraf gäller för förmånstagare till pensionssparkonto. 
  
 Styckets andra mening  
 behandlar de fall då medel finns på ett kompetenssparkonto som efter ett dödsfall inte skall utbetalas enligt ett förmånstagarförordnande utan i stället skall ingå i den dödes kvarlåtenskap. 
 Fört det första avses det fallet att ett kompetenssparavtal vid spararens död inte innehåller något giltigt förmånstagarförord- nande. Det spelar ingen roll om spararen har avstått från att göra ett sådant förordnande eller om ett förordnande har förfallit, t.ex. på grund av att den utsedde förmånstagaren har avlidit. Finns inget giltig förordnande skall kontobehållningen ingå i kvarlåtenskapen efter kompetensspararen. En motsvarande situation föreligger i det fallet en förmånstagare, som inträtt i sin rätt, avlider utan att någon ny förmånstagare skall träda in i hans ställe. Den återstående delen 
 284 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 av medlen på kontot skall då ingå i kvarlåtenskapen efter förmåns- tagaren. 
 Från behållningen skall i dessa fall dock avräknas inkomstskatt på grund av avskattningen enligt 59 a kap. 15 § inkomstskattelagen (1999:1229). Den inkomstskatt som skall avräknas har schablon- mässigt bestämts till halva behållningen. Hänsyn tas alltså till inkomstskatteskulden på så sätt att tillgångarna tas upp till halva värdet. 
  
 12.6 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring 
  
 3 kap. 5 § 
 Införandet av den nya punkten 7 motiveras av att den som bedriver godkänd kompetensutveckling enligt lagen om individuellt kom- petenssparande och bekostar den med medel från sitt kompetens- sparande inte skall behandlas annorlunda än den som finansierar sina studier genom studiemedel m.m. enligt punkterna  
 1–4. 
  
 12.7 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter 
  
 1 kap. 1och 3 §§. 
 Ändringarna föranleds av att lagen gäller för avkastningsskatt som skall tas ut på kompetenssparande enligt lagen (1991:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel och kompetenssparmedel. 
  
 12.8 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter 
  
 2 kap. 11 § 
 I tillägget till paragrafen stadgas att skattemyndigheten skall på den förenklade självdeklarationen förtrycka uppgift om det allmänna avdrag som skall medges för avgift till kompetenssparförsäkring och inbetalning till kompetenssparkonto. 
 285 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 Skattemyndigheten får möjlighet att göra detta genom de kon- trolluppgifter som skall lämnas enligt de nya 17 b och 17 c §§ i 3 kap . 
 3 kap. 1 § 
 Paragrafen har anpassats till att kontrolluppgift enligt 11 § förslaget skall lämnas för att skattereduktion i vissa fall skall kunna medges vid kompetenssparande. 
 11 § 
 När en kompetenssparare använder sparmedlen för kompetensut- veckling som anordnas av en godkänd kompetensutvecklingsan- ordnare kan han beviljas skattereduktion om högst en fjärdedels inkomstbasbelopp enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. Skattereduktionen är beroende av omfattningen av kompetensutvecklingsåtgärden. Det är  
 IKS-styrelsen 
  som har att pröva om den skattskyldige är berättigad till skattereduktion. IKS- styrelsen fastställer i enlighet med reglerna i 3 kap.  
 10–11 
  §§ lagen (0000:000) om individuellt kompetenssparande en kompetenspre- mie för den skattskyldige. Och skall enligt förevarande paragraf lämna kontrolluppgift till skattemyndigheten om denna. Att upp- gift skall lämnas även till spararen framgår av 59 §. 
 14 a § 
 Utbetalning från kompetenssparkonto beskattas som inkomst av tjänst hos kompetensspararen. 
 I  
 första styc 
 ket stadgas att försäkringsbolag och understödsföre- ningar skall lämna kontrolluppgift om gjorda utbetalningar. En lägsta gräns för kontrolluppgiftsskyldigheten om 200 kronor har införts i enlighet med vad som gäller för kompetenssparmedel. 
 Enligt  
 andra stycket  
 skall kompetenssparinstitut lämna kontroll- uppgift om gjorda utbetalningar. I enlighet med de regler som gäller för utbetalning från pensionssparkonton föreskrivs en lägsta gräns om 200 kr för kontrolluppgiftsskyldigheten. Kontrollupp- giften är en förutsättning för att de skattskyldiga som deklarerar på förenklad självdeklaration skall kunna få beloppet förtryckt och för 
 286 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 att skattemyndigheten skall kunna kontrollera att utbetalningarna beskattas. 
 15 § 
 Ändringen i  
 första stycket  
 beror på att kompetenssparmedel hos försäkringsbolag och kompetenssparinstitut m.m. skall beskattas genom avkastningsskatt i stället för som inkomst av kapital hos kompetensspararna. 
 17 b § 
 Den i paragrafen stadgade kontrolluppgiftsskyldigheten är nödvän- dig för att skattemyndigheten skall kunna kontrollera att kompe- tensspararen får rätt allmänt avdrag för avgift till kompetensspar- försäkring. 
 Uppgiften om värdet av försäkringen behövs för att kunna kon- trollera att det totalt sparade beloppet inte överstiger 12 inkomst- basbelopp vid utgången av året före inkomståret. Om värdet vid denna tidpunkt är högre medges enligt 59 a kap. 2 § inkomstskat- telagen (1999:1229) inte avdrag för avgifter under inkomståret. 
 Modellen att beräkna värdet på försäkringen har hämtats från 15 § lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt. För fondför- säkringar kan det försäkringstekniska återköpsvärdet beräknas till marknadsvärdet på de tillgångar som ingår i fonden. För andra för- säkringar skall i värderingen ingå försäkringens andel av upplupen avkastning. 
 17 c § 
 Kontrolluppgift skall lämnas för kompetenssparkonto. I dessa fall beräknas värdet av kontot till kontobehållningen inklusive räntor och utdelningar vid årets slut. 
 23 § 
 Eftersom ränta på kompetenssparkonto inte inkomstbeskattas hos den skattskyldige, utan i stället är föremål för avkastningsskatt enligt lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel och 
 287 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 kompetenssparmedel och inte heller är föremål för förmögenhets- beskattning tas kontrolluppgiftsskyldigheten avseende ränta och fordran för inkomståret bort. 
 27 § 
 Kontrolluppgiftsskyldigheten tas av skäl som framgår i kommenta- ren till 23 § bort även för utdelning och tillgångar på kompetens- sparande. 
 59 § 
 Av samma skäl som anförs nedan under 61 § bör tiden för under- rättelse till de skattskyldiga om kompetenspremien utsträckas till tid som föreskrivs av Riksskatteverket. 
 60 § 
 Paragrafen har kompletterats med hänsyn till den nya 14 a §. 
 61 § 
 Riksskatteverket har getts möjlighet att föreskriva att kontrollupp- gift om kompetenspremie får lämnas på annat sätt och vid annan tid än vad som gäller övriga kontrolluppgifter. 
 Skälet till detta är att  
 IKS-styrelsen 
  kan behöva hämta in upp- gifter från olika håll och sammanställa dessa för att kunna fatta beslut om kompetenspremie. Dessa uppgifter kommer ofta att avse förhållanden vid inkomståret utgång och det torde inte vara möjligt för  
 IKS-styrelsen 
  att lämna kontrolluppgiften redan den 31 januari året efter inkomståret. 
  
 IKS-styrelsen 
  måste ha tid att sammanställa uppgifterna och fatta beslut om kompetenspremie. Med användande av modern teknik torde det arbetet gå fort. Det går dock inte att komma ifrån att en viss tid behövs för att behandla uppgifterna. Mot detta står kravet att skattemyndigheterna skall få uppgifterna i så god tid att de kan ta hänsyn till en beräknad skattereduktion redan i den pre- liminära skatteberäkning som följer med den förenklade deklara- 
 288 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 tionen till de skattskyldiga. Vid en avvägning av dessa intressen, och med beaktande av att skattemyndigheten kan förutsättas få uppgifterna från  
 IKS-styrelsen 
  via datamedia torde skattemyndig- heterna hinna med att hantera uppgifterna på en kortare tid än vad som normalt behövs för kontrolluppgifter. 
 De skattskyldiga har intresse av att så fort som möjligt kunna beräkna skattereduktionens storlek, för att ha möjlighet att betala in skatt till sina skattekonton i så god tid att de undviker ränta på eventuell kvarskatt. De har dock redan kännedom om såväl uttagen från kompetenssparandet och den tidsmässiga kvalifikation den genomgångna kompetensutvecklingen innebär. Med dessa uppgif- ter bör de ha möjlighet att själva beräkna den slutliga skatten med det skatteberäkningsprogram som förutsätts finnas åtkomligt på Riksskatteverkets hemsida åtminstone senast den 31 januari under taxeringsåret. De har dessutom möjlighet att vända sig direkt till skattemyndigheten och få hjälp med uträkningen. 
  
 12.9 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel 
  
 Lagens rubrik ändras för att avspegla att lagen även gäller beskatt- ning av avkastning från kompetenssparförsäkringar och kompe- tenssparkonton. 
 2 § 
 Genom tillägget i första stycket punkten 6 görs obegränsat skatt- skyldiga som innehar kompetenssparkonto skattskyldiga enligt lagen. Därigenom undantas de från beskattning för avkastningen på kontot enligt reglerna i inkomstskattelagen (1999:1229) efter förebild från reglerna om individuellt pensionssparande. 
 Begränsat skattskyldiga omfattas inte av lagen. De kan därför få betala kupongskatt enligt kupongskattelagen (1970:624) för utdel- ning från värdepappersfond. 
 3 § 
 Skattesatsen skall på samma sätt som för pensionssparkonto vara 15 % av kapitalunderlaget för kompetenssparandet. Detta innebär 
 289 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 som framgår av avsnitt 3.5 en lägre skatt på avkastningen än om motsvarande medel sparats utanför kompetenssparsystemet. 
 9 § 
 Paragrafens  
 tredje stycke  
 har kompletterats med hänsyn till änd- ringen i 2 § 
 10 § 
 Ändringarna medför att kompetenssparande behandlas på samma sätt som pensionssparande. Även i detta fall är det kompetens- sparinstitutet som för den skattskyldiges räkning har att betala avkastningsskatten. 
 Vad som avses med kompetenssparinstitut framgår av 1 kap. 2 § lagen (0000:000) om individuellt kompetenssparande. Terminolo- gin i lagrummet har ändrats genom att termen sparinstitut används som gemensam benämning för pensionssparinstitut och kompe- tenssparinstitut. 
 Reglerna att återbetalning av skatt om det ursprungliga kontot har avslutats, i stället skall göras till det pensionssparkonto eller kompetenssparkonto till vilket de tillgångar som var hänförliga till det ursprungliga kontot flyttats får betydelse även i de fall ett kom- petenssparkonto har avslutats i samband med att kompetenssparare som uppbär ålderspension har bestämt att medlen skall överföras till pensionssparkonto. Att detta kan ske utan att medlen beskattas framgår av 11 kap. 48 § inkomstskattelagen (1999:1229). 
  
 12.10 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster 
  
 1 § 
 Paragrafens  
 tredje stycke  
 har kompletterats så, att avdrag får göras på samma sätt som beträffande arbetsgivaravgifter från skatteun- derlaget om arbetsgivare betalar in en andel av lönen till den anställdes kompetenssparande. 
 290 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 2 § 
 Ändringen i paragrafens andra stycke föranleds av att underlaget för skatt skall reduceras även för dessa grupper på motsvarande sätt som beträffande dem som betalar egenavgifter enligt socialavgifts- lagen (2000:980) när de betalar in medel till kompetenssparande. 
  
 12.11 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta 
  
 5 § 
 Genom införandet av punkten 15 kommer även begränsat skatt- skyldiga att få betala skatt på utbetalningar från kompetenssparsy- stemet. Reglerna säkerställer att den som sparat skattesubventione- rat i slutändan måste betala skatt på utbetalning från systemet även om han flyttat utomlands. Genom stadgandet i paragrafens sista stycke, som behållits oförändrat, kommer överföringar som kan göras skattefritt enligt inkomstskattelagens (1999:1229) regler inte heller att beskattas enligt lagen om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. 
 Någon avdragsrätt för kompetenssparande är inte aktuell för dem som är inskränkt skattskyldiga. 
  
 12.12 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande 
  
 Den föreslagna ändringen i lagen om individuellt pensionssparande är en följd av att en kompetenssparare enligt 3 kap. 14 § lagen om individuellt kompetenssparande har rätt att flytta sitt kompetens- sparande till ett pensionssparkonto enligt lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande. Det skall därvid anses som om pen- sionssparvalet har ingåtts vid tidpunkten för det ursprungliga kom- petenssparavtalet. 
 291 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 12.13 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt 
  
 3 § 
 Genom reglerna undantas avsatta medel för kompetenssparande såväl genom kompetenssparförsäkring, som genom kompetens- sparkonto från förmögenhetsskatt. Skälen till detta har närmare berörts i avsnitt 3.5 
  
 12.14 
  
 Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) 
  
 8 kap. 8 § 
 Utbetalningar från kompetenssparförsäkring eller kompetensspar- konto är skattepliktig inkomst av tjänst enligt 10 kap. 3 § inkomst- skattelagen (1999:1229). Avdrag skall därför göras för preliminär skatt avseende mottagare som har inte har eller åberopar  
 F-skatt. 
  I de allra flesta fallen torde utbetalningen inte komma att utgöra mottagarens huvudsakliga inkomst av tjänst. Därför har skatteav- draget bestämts till 30 % i likhet med skatteavdraget från sidoin- komster. Skulle detta inte förslå – eller vara för högt – kan reglerna om särskild beräkningsgrund för skatteavdrag i 11 § och om ändrad beräkning av preliminär skatt i 29 § eller i 6 kap. 5 § vara tillämpliga. 
 8 kap. 21 a § 
 Lagrummet, som är nytt, undantar ersättning för arbete från skat- teavdrag till den del arbetsgivaren direkt använder ersättningen för betalning av avgifter för kompetenssparförsäkring eller betalar in beloppet på mottagarens kompetenssparkonto. Skälet för undan- tagandet är att insättningar upp till ett inkomstbasbelopp enligt 1 kap. 6 § lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension per år till dess kompetenssparandets övre tak om tolv inkomstbasbelopp uppnåtts, motsvaras av en rätt till allmänt avdrag enligt 62 kap. 8 a § inkomstskattelagen (1999:1229). Någon begränsning av befrielsen från skatteavdrag motsvarande den som gäller för avdragsrätten har inte bedömts nödvändig. Eftersom alla 
 292 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 utbetalningar från kompetenssparsystemet beskattas som inkomst av tjänst, oavsett om sparandet har föranlett avdrag vid inkomst- beskattningen eller inte, torde inte något missbruk av undantaget från skatteavdrag uppkomma. 
 Ikraftträdandet 
 Reglerna bör vara ikraft innan kompetenssparandet påbörjas, så att hänsyn kan tas till de ändrade reglerna redan vid beräkning av den preliminära skatten för inkomståret 2002. 
  
 12.15 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension 
  
 2 kap. 9 a § 
 Arbetsgivares insättning på anställdas kompetenssparkonton eller betalning av premier till deras kompetenssparförsäkringar är att anse som vanlig lön. Trots att de anställda vid inkomsttaxeringen kan beviljas allmänt avdrag för inkomståret med ett belopp som kan motsvara hela inbetalningen, får de sin pensionsgrundande inkomst beräknad även på den del av bruttolönen som arbetsgi- varen betalat in till kompetenssparförsäkring eller kompetensspar- kontot. 
 Syftet med förevarande paragraf är att tydliggöra att utbetalning av kompetenssparmedel inte kan medföra att pensionsgrundande inkomst ånyo beräknas på beloppet, även om det vid inkomsttaxe- ringen skall behandlas som inkomst av tjänst. 
 Motsvarande gäller för enskilda näringsidkare och andra som har inkomst av annat förvärvsarbete. 
 293 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 12.16 
  
 Förslag till lag om ändring av inkomstskattelagen (1999:1229) 
  
 1 kap. 11 § 
 Lagrummet har kompletterats på grund av att regler om skattere- duktion för kompetenspremie införts. 
 1 kap. 17 § 
 Ändringen beror på att lagen (1990:691) om avkastningsskatt på pensionsmedel och kompetenssparmedel fått en ny benämning. 
 8 kap. 24 § 
 Alla utbetalningar på grund av kompetenssparande utgör skatte- pliktig inkomst av tjänst. Detta är en princip, som gör att begräns- ningar av sparandet i form av tak för insättningarnas belopp eller antal försäkringsgivare eller kompetenssparinstitut som en skatt- skyldig kan tillåtas ha inte är nödvändiga. Genom den ofördelaktiga dubbla inkomstbeskattning som blir följden av insättningar som inte motsvaras av allmänt avdrag, blir systemet i denna del i praktiken självkontrollerande. 
 9 kap. 7§ 
 Tillägget innebär att avdrag inte får göras för den avgift som enligt 3 kap. 12 § lagen (0000:000) om individuellt kompetenssparande skall betalas när kompetensparmedel tas ut för annat ändamål än det avsedda. Avgiften är 3 % av det uttagna beloppet, dock minst 100 kronor. 
 10 kap. 3 § 
 I paragrafen har tillagts tre nya punkter med anledning av det nya kompetenssparandet. 
 I  
 punkterna 6 och 7  
 stadgas det att de belopp som skall avskattas på grund av reglerna i 58a kap. 143 § respektive 59 a kap 8 § utgör inkomst av tjänst. 
 294 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 I  
 punkten 8  
 fastställs att utbetalningar från kompetenssparandet är inkomst av tjänst. 
 11 kap 48 § 
 Stadgandet innebär att utbetalningar från kompetenssparandet undantas från beskattning till den del de avser godkänd överföring för den som uppbär ålderspension enligt lagen om inkomstgrundad ålderspension. 
 12 kap 3 a § 
 Utbetalningar från kompetenssparandet utgör inkomst av tjänst för mottagaren. Paragrafen har införts för att klargöra att detta i sig inte innebär att kostnader för kompetensutveckling är avdragsgilla kostnader för inkomsternas förvärvande. För det fall kostnaderna på andra grunder skulle vara avdragsgilla, utgör stadgandet inget hinder för avdrag. 
 42 kap. 5 a § 
 Avkastning från medel som står inne på kompetenssparkonton eller är placerade i kompetenssparförsäkringar skall inte beskattas enligt inkomstskattelagen. Utgifter och kapitalförluster får inte heller dras av. I stället beskattas avkastningen enligt lagen (1990:661) om särskild avkastningsskatt på pensionsmedel och kompetenssparmedel. Reglerna i paragrafen undantar dessa inkomster och kostnader från inkomstskattelagens tillämpning. 
 58 kap. 2 § 
 I paragrafens  
 andra stycke  
 klargörs med anledning av det nya kom- petenssparandet att inte heller kompetenssparförsäkringar skall anses som kapitalförsäkringar. 
 295 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 58 kap. 4 och 33 §§ 
 Ändringen föranleds av den nya benämningen på lagen om avkast- ningsskatt på pensionsmedel och kompetenssparmedel. 
 58 a kap. 
 Kapitlet, som är nytt, har införts på grund av det nya kompetens- sparandet. I stora delar har det sin förebild i 58 kap. Det innehåller regler om kompetenssparande genom kompetensspar försäkringar och kompetenssparkonton. En stor del av regelsystemet, framför- allt beträffande kompetenssparkonton återfinns i lagen om indivi- duellt kompetenssparande. 
 58 a kap. 1 § 
 Paragrafen är närmast att se som en innehållsförteckning till kapit- let. 
 58 a kap. 2 § 
 I paragrafen definieras begreppet kompetenssparförsäkring. Till skillnad mot vad som gäller vid pensionsförsäkring behandlas inte en premiebefrielseförsäkring på samma sätt som huvudförsäk- ringen. Skälet för detta är att sparandet inte primärt har samma syfte som pensionssparandet. Det skall inte vara långsiktigt på samma sätt. Det begränsade utrymmet för skattefritt sparande har i stället avsatts helt för kompetenssparförsäkringen. Inget hinder finns naturligtvis mot att meddela premiebefrielseförsäkring, men det får då göras utanför det skattesubventionerade området. 
 58 a kap. 3 § 
 Endast fysiska personer får teckna kompetenssparförsäkringar. Detta beror på att kompetenssparandet är avsett uteslutande för sådana och på att arbetsgivare inte får teckna kompetenssparförsäkringar för sina anställda. Försäkringen skiljer sig på detta vis från pensionsförsäkringar, där arbetsgivare kan 
 296 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 teckna tjänstepensionsförsäkringar för sina anställda. Skillnaden har sin bakgrund i att inbetalningen till försäkringen alltid skall beskattas som inkomst av tjänst hos kompetensspararen, liksom utbetalningar från försäkringen, medan avdragsrätten för insättningar är begränsad till ett inkomstbasbelopp per år. Om arbetstagaren inte ensam tillagts rätten att avgöra vilka belopp han vill spara, skulle han kunna drabbas av ofördelaktiga skattekonsekvenser. 
 58 a kap. 4 § 
 Stadgandet innebär att den som till någon del uppbär ålderspension inte längre får teckna ny kompetenssparförsäkring. Det föreligger dock inget hinder att delta i kompetensutvecklingsåtgärder bekos- tade av ett tidigare sparande. Alternativt kan spararen föra över försäkringen till pensionsförsäkring utan kostnad. Detta framgår 13 §. 
 58 a kap. 5 § 
 Stadgandet i paragrafen är infört efter förebild i 58 kap. 4 § och säkerställer att den befrielse från inkomstskatt på kapitalinkomster som beviljats för sparandet motsvaras av avkastningsskatt hos för- säkringsbolaget. 
 58 a kap. 6 § 
 Reglerna har sin förebild i 58 kap. 6 §. De innebär att utbetalning kan ske till samma personkrets som avseende pensionsförsäkring. Kompetenssparandet har införts för att tillgodose kompetensspara- rens behov av kompetensutveckling. När kompetensspararen upp- bär ålderspension enligt lagen om inkomstgrundad ålderspension, har regler införts som innebär att det sparade kapitalet kan överfö- ras till pensionssparande. Det finns därför ingen anledning att behandla kompetenssparandet på annat sätt än pensionssparandet i detta avseende. 
 297 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 58 a kap. 7 § 
 Skälen för stadgandet framgår av kommentaren till 4 § ovan. 
 58 a kap. 8 § 
 Stadgandet innebär att kompetenssparmedlen inte kan tillfalla kollektivet, utan måste utbetalas till försäkringstagarens dödsbo, om inget förmånstagarförordnande utställts. 
 58 a kap 9 § 
 Paragrafens  
 första stycke  
 innehåller begränsningar i rätten att fort- sätta en annans kompetenssparförsäkring. Kompetenssparandet är avsett för kompetensspararens egen kompetensutveckling. 
  
 Andra stycket  
 innehåller begränsningar av vilken personkrets ett förmånstagarförordnande kan riktas till. Skälen till begränsningarna har berörts i kommentaren till 6 §. 
 58 a kap. 10 § 
 Paragrafen innehåller begränsningar i försäkringsavtalets utform- ning. Den har utformats efter förebild i 58 kap. 16 §. 
 58 kap. 11 § 
 Paragrafens stadgande om lägsta minimigräns som får sättas upp för premien har tillkommit för att inte utesluta dem som har ett lågt sparutrymme från kompetenssparandet. Det föreligger inga hinder för försäkringsgivaren att acceptera lägre belopp. 
 58 a kap. 12 § 
 I paragrafen regleras under vilka förutsättningar försäkringen får överlåtas. Kompetenssparandet är avsett för spararens personliga kompetensutveckling. Det finns inget lagligt hinder att ta ut med- len för annat ändamål än för kompetensutveckling, men om det sker får spararen betala en uttagsavgift. Det har inte bedömts att 
 298 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 det sparade beloppet, som efter en tid kan uppgå till icke oväsent- liga belopp, från spararens borgenärer eller från bodelning. 
 58 a kap. 13 § 
 Syftet med kompetenssparandet är att bereda spararen eller försäk- ringstagaren möjligheter att utveckla sin kompetens. Genom para- grafen stipuleras hur resterande kompetenssparmedel skall behandlas när spararen upphör med sitt yrkesverksamma liv. En möjlighet har införts för den som uppbär ålderspension enligt lagen om inkomstgrundad ålderspension att utan skattekonsekvenser föra över sitt sparande till pensionssparande. Det föreligger inga hinder för kompetensspararen att i stället välja att utnyttja medlen för kompetenssparande. 
 58 a kap 14 § 
 Paragrafen innehåller regler om avskattning i vissa speciella fall när försäkringen på ett icke avsett sätt upphör att vara kompetens- sparförsäkring utan att medlen utbetalas. Regeln har sin förebild i 58 kap. 19 §. 
 58 a kap. 16 § 
 Reglerna om kompetenssparkonto återfinns framförallt i lagen (0000:000) om individuellt kompetenssparande. Förevarande para- graf hänvisar också till den lagen för definitioner av begrepp som rör kompetenssparkonton. 
 58 a kap. 17 § 
 Paragrafen innehåller motsvarande regler för kompetenssparinstitut som i 5 § införts för försäkringsbolag avseende kompetenssparförsäkringar. 
 299 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 58 a kap. 18 § 
 Lagrummet har utformats efter förebild i 58 kap. 30 §. Förbud mot villkor att rätten enligt kompetenssparavtalet får pantsättas eller belånas har införts i 3 kap. 2 § lagen (0000:000) om individuellt pensionssparande. 
 58 a kap. 19 § 
 Paragrafen innehåller regler om avskattning i vissa fall av kompe- tenssparkonto. Reglerna har sin förebild i 58 kap 33 §. 
 59 a kap. 1 § 
 I kapitlet finns närmare bestämmelser om avdrag för inbetalningar till kompetenssparförsäkringar och till kompetenssparkonton. Att avdraget medges som allmänt avdrag framgår av 62 kap. 8 a §. 
 59 a kap. 2§ 
 Avdrag medges endast för inbetalningar till den skattskyldiges eget kompetenssparande. Det föreligger dock inget krav på att det rent faktiskt är den skattskyldige som verkställer inbetalningen. Det är tvärtom möjligt att den skattskyldige och dennes arbetsgivare kommer överens om att en del av lönen skall betalas till den skatt- skyldiges kompetenssparande i stället för direkt till den skattskyl- dige. Sådan utbetalningar premieras genom att arbetsgivaren får lägre arbetsgivaravgifter på sådana utbetalningar 2 kap. 31 § social- avgiftslagen (2000:980). 
 Avdraget enligt denna paragraf är begränsat med hänsyn till storleken på sparandet.  
 I andra stycket  
 har intagits en regel om att inget avdrag får medges om den skattskyldiges totala behållning inom kompetenssparandet vid utgången av året före inkomståret översteg 12 gånger inkomstbasbeloppet enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. Här inkluderas den behållna avkastningen av sparandet i gränsbeloppet. 
 300 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 59 a kap. 3 § 
 Paragrafen reglerar det maximala avdraget. Oavsett hur mycket pengar den skattskyldige satt in i kompetenssparandet, kan avdraget aldrig överstiga ett inkomstbasbelopp enligt lagen om inkomstgrundad ålderspension. 
 59 a kap. 4 § 
 I paragrafen regleras att avdraget skall göras som allmänt avdrag och mot vilka inkomster avdraget får göras. 
 59 a kap. 5 § 
 Det skattesubventionerade sparandet är avsett för dem som är obe- gränsat skattskyldiga i Sverige. I paragrafen regleras även hur avdraget skall beräknas för dem som obegränsat skattskyldiga här bara under en del av året. 
 62 kap. 1 § 
 Genom tillägget i paragrafen förklarats att kapitlet numer innehål- ler bestämmelser om allmänt avdrag för kompetenssparande. 
 62 kap. 8 a § 
 Paragrafen, som är ny, föreskriver att allmänt avdrag skall göras för kompetensutvecklingssparande i den utsträckning som framgår av 59 a kap. 
 65 kap. 10 § 
 I paragrafen stadgas att skattereduktion skall medges med belopp som svarar mot fastställd kompetenspremie. Det är  
 IKS-styrelsen 
  som fattar beslut om kompetenspremie och meddelar skattemyn- digheten detta. Premien är beroende av uttagets storlek och läng- den på den godkända kompetensutvecklingsåtgärden som beloppet används till. Reglerna finns kommenterade i kommentaren till 
 301 
  
 Författningskommentarer 
  
 SOU 2000:119 
  
 3 kap.  
 10–11 
  §§ lagen (0000:000) om individuellt kompetensspa- rande. 
 65 kap. 12 § 
 I paragrafens andra stycke har stadgats i vilken ordning skattere- duktion för kompetenspremie skall medges. 
  
 12.17 
  
 Förslag till lag om ändring i studiestödslagen (1999:1395) 
  
 Förslaget till lag om ändring i studiestödslagen reglerar uttryck- lingen att uttag som görs enligt lagen om individuellt kompetens- sparande och sparpremie enligt samma lag inte skall räknas som inkomst. 
  
 12.18 
  
 Förslag till lag om ändring i socialavgiftslagen (2000:980) 
  
 2 kap. 31 § 
 Systemet med kompetenssparande skall subventioneras genom en nedsättning av socialavgifterna på de belopp som betalas för ända- målet. I den nya paragrafen stadgas att avdrag får göras med 10 % av avgiftsunderlaget till den del det avser avgifter till anställdas kompetenssparförsäkringar eller inbetalningar till deras kompe- tenssparkonton. 
 Någon begränsning av avdraget har inte ansetts behövas. Efter- som arbetsgivaren inte kan öppna kompetenssparförsäkringar eller kompetenssparkonton för sina anställdas räkning, innebär den begränsningen som ligger i att den anställde endast får avdrag med som mest ett inkomstbasbelopp per kalenderår, medan alla uttagna belopp inkomstbeskattas som inkomst av tjänst, tillräckligt hinder mot att systemet missbrukas. 
 Avdraget får göras även av utländska arbetsgivare som skall betala arbetsgivaravgifter i Sverige. 
 302 
  
 SOU 2000:119 
  
 Författningskommentarer 
  
 3 kap. 20 § 
 Paragrafen, som är ny, medger motsvarande avdrag vid beräkning av egenavgifterna som enligt 2 kap. 31 § medges från underlaget för arbetsgivaravgifter. Inte heller här är något tak för avdraget nödvändigt, då överinsättningar till kompetenssparande drabbas av en ofördelaktig inkomstbeskattning. 
 Paragrafen avses även vara tillämplig då en arbetsgivare betalat avgifter för den anställdes kompetenssparförsäkring eller satt in pengar på hans kompetenssparkonto, under förutsättning att den anställde själv skall betala socialavgifter i form av egenavgifter på inkomsten. Detta kan bl.a. vara fallet om s.k. omvänt likställighets- avtal enligt 2 kap. 8 § har tecknats, eller om den anställde har åbe- ropat en  
 F-skattesedel. 
  
 12.19 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter 
  
 11 § 
 Genom det avdrag som enligt 31 § socialavgiftslagen (2000:980) införs för arbetsgivares betalning av avgift till anställdas kompe- tenssparförsäkring eller inbetalning till anställdas kompetensspar- konton, finns det risk för att arbetsmarknadsavgiften, som för när- varande är 5,84 % av avgiftsunderlaget, inte räcker till för avdraget. Därför har, efter förebild från reglerna i 13 § om egenavgifter, angivits i vilken ordning arbetsgivaravgifterna skall sättas ned. 
 13 § 
 Paragrafen har genom hänvisningen till 20 § utvidgats till att också avse avdrag för kompetenssparande. 
 303 
 Appendix 
 Huvudsaklig hanteringsordning för  
 IKS-systemet 
  
 Hanteringsordning för: 
  
 - 
  
 sparandet i IKS 
  
 - 
  
 registrering av kompetensutveckling 
  
 - 
  
 uttag från  
  
 IKS-konto 
  
 - 
  
 fastställande av kompetenspremien 
  
 - 
  
 rådgivning, information och utvärdering 
  
 Hantering av sparandet 
 Kompetensspararen 
 Kontoföraren 
 Skattemyndigheten 
  
 - 
  
 Spararen öppnar ett  
  
 IKS-konto 
  hos den bank eller det försäkringsbolag den själv önskar och påbörjar sitt sparande. 
  
 - 
  
 Medel till individens  
  
 IKS-konto 
  kan sättas in av spararen själv eller av individens arbetsgivare och ger rätt till avdrag mot inkomst upp till ett inkomstbasbelopp/år. 
 305 
  
 Appendix 
  
 SOU 2000:119 
  
 - 
  
 Sparinstitutet (bank eller försäkringsbolag) är kontoförare och lämnar kontrolluppgift till skattemyndigheterna, betalar skatt på avkastningen etc. enligt samma hantering som i dag gäller för individuellt pensionssparande. 
  
 Hantering av registrering av kompetensutveckling 
 Kompetensspararen 
 Kompetensutv.- 
 anordnare 
 Skattemyndigheten 
 Kronofogdemyndigh. 
  
 IKS-styrelsen/portal 
  
 CSN 
  
 - 
  
 IKS-styrelsen 
  
  fastställer och redovisar via  
 IKS-portalen 
  de kurser, den praktik eller annan kompetensutveckling som är  
 IKS-registrerad 
  och anger kompetensutvecklingens omfattning. 
  
 - 
  
 Samtliga kurser och utbildningar som berättigar till studiestöd och som finns registrerade hos CSN bör utan annan prövning automatiskt finnas  
  
 IKS-registrerade. 
  
 - 
  
 För övriga kurser, praktikplatser eller motsvarande skall den ansvarige kompetensutvecklingsanordnaren till myndigheten ansöka om att få kompetensutvecklingen registrerad och godkänd för  
  
 IKS-uttag. 
  En enskild individ som vill genomföra kompetensutveckling som inte finns registrerad kan själv ta initiativ till att anordnaren anmäler praktikplats eller kurs. 
  
 - 
  
 Ansökan skall kunna göras via elektroniska blanketter. Ett besked till anordnaren om att den aktuella kompetensutvecklingen är godkänd skall kunna ske i det 
  
 306 
  
 SOU 2000:119 
  
 Appendix 
  
 närmaste automatiskt samtidigt som den förs upp i IKS- portalen. 
  
 - 
  
 Vissa kriterier för att få ingå i registret är utformade så att de via datafiler kan kontrolleras gentemot skattemyndighet och kronofogdemyndighet. 
  
 - 
  
 Anordnaren skall för att få ingå/kvarstå i registret redovisa resultatet av en av myndigheten fastställd utvärderingsenkät bland deltagarna. 
  
 - 
  
 Kompetensutvecklingsanordnare som önskar få sin kurs, praktik eller motsvarande registrerad skall erlägga en registreringsavgift per verksamhet och kalenderår. Avgiften bör kunna hållas på en låg nivå förslagsvis 200 kr per kurs eller motsvarande per år. 
  
 Hantering av uttag från  
 IKS-konto 
  
 Kompetensspararen 
  
 Skattemynd. 
  
 Kontoförar. 
  
 IKS-styrelsen/ 
  
 Komputv.- 
  
 portal 
  
 anordnare 
  
 - 
  
 Ansökan om att delta i kompetensutveckling sker hos respektive anordnare som också sköter antagning enligt de befintliga rutiner som gäller för respektive verksamhet. 
  
 - 
  
 Kompetensanordnaren lämnar besked till spararen att han/hon är antagen och uppger den kod eller motsvarande som kursen/praktiken har i IKS  
  
 –portalen. 
  
 - 
  
 Vid uttag från  
  
 IKS-konto 
  skall spararen kunna visa kontoföraren detta besked och kontoföraren kan via IKS- portalen se att kompetensutvecklingen är registrerad hos IKS- styrelsen och därmed berättigar till uttag. 
  
 - 
  
 Kontoföraren drar preliminärskatt, lämnar kontrolluppgift om uttag till skattemyndigheten och uttaget beskattas hos individen som inkomst av tjänst. 
  
 307 
  
 Appendix 
  
 SOU 2000:119 
  
 - 
  
 Spararen skall ha möjlighet att få del av kompetenspremien redan under den period han/hon deltar i kompetensutveckling genom att i samband med uttag begära jämkning hos skattemyndigheten. Det bör underlättas genom att det via IKS- portalen ges möjlighet att räkna ut sin slutliga skatt, inklusive den del som avser kompetenspremien samt finnas möjlighet att direkt göra ansökan om jämkning. 
  
 - 
  
 Vid uttag för annat ändamål än kompetensutveckling belastar kontoföraren spararens  
  
 IKS-konto 
  med den skatt (benämnd uttagsavgift) som gäller i dessa fall och kontoföraren betalar in avgiften till skattemyndigheten. (se kap 3.8) 
 Hantering av utbetalning av kompetenspremien 
 Kompetensspararen 
  
 Skattemyndigheten 
  
 IKS-styrelsen/ 
  
 Komputv.- 
  
 portal 
  
 anordnare 
  
 - 
  
 Anordnaren har i samband med ansökan om att få kompetensutvecklingen  
  
 IKS-registrerad 
  också angett kompetensutvecklingens omfattning som läggs till grund för kompetenspremiens storlek. 
  
 - 
  
 Hur stor kompetenspremie som utgår för respektive kurs, praktik eller motsvarande framgår av informationen via IKS- portalen. 
  
 - 
  
 Vid varje årsskifte lämnar anordnaren uppgifter till IKS- styrelsen om vilka som genomgått kompetensutveckling samt resultatet av utvärderingsenkäten. 
  
 - 
  
 IKS-styrelsen 
  
  meddelar skattemyndigheten det belopp som individen är berättigad till i kompetenspremie och som läggs till grund för skattemyndigheternas beslut om skattereduktion. 
 308 
  
 SOU 2000:119 
  
 Appendix 
  
 Rådgivning, information och utvärdering 
  
 - 
  
 IKS-portalen 
  
  redovisar varje kurs/praktik eller motsvarande som berättigar till uttag samt dess omfattning. Därmed framgår också hur stor kompetenspremie den berättigar till. Dessutom finns uppgifter om ansvarig kompetensanordnare. 
  
 - 
  
 Det öppnas möjligheter att via  
  
 IKS-portalen 
  få tillgång till en rad andra sökfunktioner för ytterligare service och information. Det bör i första hand kunna ske via länkfunktioner till andra myndigheters/intressenters elektroniska informationstjänster. Exempelvis bör individen via  
 IKS-portalen 
  få uppgift om hur man anmäler sig samt hur och var ytterligare information om respektive kompetensutveckling kan inhämtas. Via länkar till kontoföraren bör individen få information om det egna sparandet och hur långt det räcker för att genomföra den kompetensutveckling man tänkt sig. Även länkar till skattemyndighetens hemsida bör finnas som gör det möjligt att räkna ut den egna skatten, skattereduktionen och den disponibla inkomsten under den tid man deltar i kompetensutveckling. På motsvarande sätt bör man via CSN kunna få information om hur studiestödet kan komplettera det egna  
 IKS-sparandet. 
  
 - 
  
 IKS-portalens 
  
  kompetensutvecklingsregister bör vara öppet för alla. Det innebär att varje enskild sparare men också kontoförare, vägledare i skolväsendet, på arbetsförmedlingar, vägledningscenter, personal/utbildningsfunktioner i företag och fackliga organisationer m.fl. får tillgång till alla de uppgifter som krävs för att inleda ett kompetenssparande och för att ta del av kompetensutveckling. 
  
 - 
  
 Resultatet av den obligatoriska utvärderingen skall via IKS- portalen finnas tillgänglig för alla. 
  
 - 
  
 Information om vilka sparinstitut som erbjuder  
  
 IKS-konton 
  bör också framgå på  
 IKS-portalen 
  och länkar till deras hemsidor. 
  
 - 
  
 IKS portalens kompetensutvecklingsregister kommer också att fylla en viktig funktion för rapportering, redovisning och utvärdering av  
  
 IKS-systemet. 
  (se vidare kap. 11.1) 
 309