Framtidens polis 
 Delbetänkande av Utredningen om den framtida polisutbildningen 
 Stockholm 2007 
 SOU 2007:39 
 SOU och Ds kan köpas från Gibbs kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Gibbs Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm Orderfax:  
 08-690 
  91 91 Ordertel:  
 08-690 
  91 90 
  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. 
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Regeringskansliet, FA/kommittéservice 
 Tryckt av Edita Sverige AB 
 Stockholm 2007 
 ISBN  
 978-91-38-22755-8 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Till statsrådet och chefen för Justitiedepartementet 
 Regeringen beslutade den 21 december 2006 att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att lämna förslag till hur den nuvarande polis- utbildningen bör reformeras. 
 Till särskild utredare förordnades samma dag länspolismästaren Martin. Som experter förordnades från och med den 22 januari 2007 departementsrådet Chan, departements- sekreteraren Jones, polisintendenten Lloyd, utredaren Stark, prefekten Gardner, professorn Obrien, chefsjuristen Watson, avdelningschefen Long och vice riksåklagaren Morrow. 
 Som sekreterare åt utredningen förordnades den 22 januari 2007 hovrättsassessorn Watts. 
 Utredningen har antagit namnet Utredningen om den framtida polisutbildningen (Ju 2006:12). 
 Härmed överlämnas delbetänkandet Framtidens polis (SOU 2007:39). Arbetet har bedrivits i nära samråd med experterna som står bakom bedömningarna. Betänkandet är därför skrivet i  
 vi-form. 
  
 Malmö i juni 2007 
 Martin 
 /Helen Voelkerling 
 Innehåll 
  
 Sammanfattning .................................................................. 
  
 9 
  
 1 
  
 Uppdraget m.m.......................................................... 
  
 15 
  
 1.1 
  
 Uppdraget................................................................................. 
  
 15 
  
 1.2 
  
 Utredningsarbetet.................................................................... 
  
 16 
  
 2 
  
 Polisverksamheten i dag ............................................. 
  
 17 
  
 2.1 
  
 Allmänt om polisen.................................................................. 
  
 17 
  
 2.1.1 
  
 Organisation ................................................................. 
  
 17 
  
 2.1.2 
  
 Personal ......................................................................... 
  
 18 
  
 2.1.3 
  
 Ekonomi........................................................................ 
  
 18 
  
 2.1.4 
  
 Verksamhetsgrenar ....................................................... 
  
 18 
  
 2.2 
  
 Dagens krav .............................................................................. 
  
 19 
  
 2.2.1 Krav enligt lag och annan författning.......................... 
  
 19 
  
 2.2.2 Statsmakternas krav i övrigt......................................... 
  
 21 
  
 2.2.3 Utvärderingar, granskningar och forskning................ 
  
 23 
  
 2.2.4 Pågående projekt och reformer inom polisen............. 
  
 35 
  
 3 
  
 Framtida krav på polisverksamheten............................. 
  
 41 
  
 3.1 
  
 Att blicka in i framtiden och faktorer som påverkar 
  
 den framtida polisverksamheten ............................................. 
  
 41 
  
 3.1.1 Att blicka in i framtiden............................................... 
  
 41 
  
 3.1.2 
  
 Exempel på liknande arbeten ....................................... 
  
 42 
  
 3.1.3 
  
 Faktorer som påverkar den framtida 
  
 polisverksamheten ........................................................ 
  
 46 
  
 5 
 Innehåll SOU 2007:39 
  
 3.2 
  
 Kravställare ............................................................................... 
  
 47 
  
 3.2.1 
  
 Medborgarna ................................................................. 
  
 47 
  
 3.2.2 
  
 Statsmakterna ................................................................ 
  
 56 
  
 3.2.3 
  
 Kommunerna................................................................. 
  
 56 
  
 3.2.4 
  
 Näringslivet ................................................................... 
  
 57 
  
 3.2.5 
  
 Rättsväsendets övriga aktörer ...................................... 
  
 58 
  
 3.2.6 
  
 Internationellt polissamarbete ..................................... 
  
 62 
  
 3.2.7 
  
 Polisen............................................................................ 
  
 66 
  
 3.3 
  
 Drivkrafter................................................................................ 
  
 67 
  
 3.3.1 
  
 Demografi...................................................................... 
  
 68 
  
 3.3.2 
  
 Ekonomi ........................................................................ 
  
 71 
  
 3.3.3 
  
 Integration..................................................................... 
  
 72 
  
 3.3.4 
  
 Teknologi....................................................................... 
  
 74 
  
 3.3.5 
  
 Den forensiska verksamheten ...................................... 
  
 77 
  
 3.3.6 
  
 Globalisering, internationalisering och en ökad 
  
 rörlighet ......................................................................... 
  
 78 
  
 3.3.7 
  
 En bredare kriminalpolitik ........................................... 
  
 79 
  
 3.3.8 
  
 Miljöfrågor..................................................................... 
  
 81 
  
 3.3.9 
  
 Media m.m..................................................................... 
  
 82 
  
 3.3.10 
  
 Sociala faktorer.............................................................. 
  
 85 
  
 3.3.11 Extraordinära händelser................................................ 
  
 88 
  
 3.4 
  
 Särskilt om brottsutvecklingen................................................ 
  
 88 
  
 3.4.1 
  
 Brottsutvecklingen........................................................ 
  
 88 
  
 3.4.2 
  
 Internationella trender.................................................. 
  
 98 
  
 3.4.3 
  
 Framtidsanalys av BRÅ avseende organiserad 
  
 brottslighet .................................................................... 
  
 99 
  
 3.5 
  
 Sammanfattande synpunkter ................................................. 
  
 100 
  
 4 
  
 Behov och förväntningar i övrigt på polisen ................. 
  
 103 
  
 4.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 103 
  
 4.2 
  
 Etnisk mångfald...................................................................... 
  
 103 
  
 4.3 
  
 Jämställdhet ............................................................................ 
  
 106 
  
 4.4 
  
 Polisverksamhet i glesbygd och storstad .............................. 
  
 109 
  
 4.5 
  
 En breddad rekrytering.......................................................... 
  
 112 
  
 6 
  
 SOU 2007:39 
  
 Innehåll 
  
 5 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar .................. 
  
 115 
  
 5.1 
  
 Inledning................................................................................. 
  
 115 
  
 5.2 
  
 Allmänna utgångspunkter för bedömningen av framtida 
  
 krav.......................................................................................... 
  
 115 
  
 5.2.1 Grundläggande krav på polisen och de 
  
 polisanställda............................................................... 
  
 115 
  
 5.2.2 En beskrivning av polisverksamhet ........................... 
  
 117 
  
 5.3 
  
 Framtida krav och förväntningar på polisen ........................ 
  
 121 
  
 5.3.1 
  
 Inledning ..................................................................... 
  
 121 
  
 5.3.2 Samhällstrenderna från ett polisiärt perspektiv ........ 
  
 122 
  
 5.3.3 
  
 Polisen och allmänheten............................................. 
  
 124 
  
 5.3.4 
  
 Akutverksamheten ..................................................... 
  
 125 
  
 5.3.5 Krav på det brottsförebyggande arbetet.................... 
  
 126 
  
 5.3.6 
  
 Krav på utredningsverksamheten .............................. 
  
 127 
  
 5.3.7 
  
 Avslutande synpunkter .............................................. 
  
 129 
  
 Bilagor 
  
 1 
  
 Kommittédirektiv 2006:139 .................................................. 
  
 133 
  
 2 
  
 Litteratur ................................................................................ 
  
 141 
  
 7 
 Sammanfattning 
 Uppdraget 
 Utredningen om den framtida polisutbildningen skall kartlägga och analysera hur kraven på polisverksamheten och därmed på poliserna kan komma att förändras jämfört med situationen i dag. Utredning- en skall vidare kartlägga och analysera de behov och förväntningar som finns på polisorganisationen i fråga om etnisk mångfald, jäm- ställdhet, polisverksamhet i glesbygd och i storstad och en breddad rekrytering till polisyrket. Detta delbetänkande avser enbart de nu nämnda frågorna. 
 Utredningen skall därefter genomföra en granskning av dagens polisutbildning vad avser antagningskrav, rekryteringsprocess och grund- och vidareutbildningen samt lämna förslag till hur denna bör reformeras och hur förändringarna skall genomföras. De frågorna kommer att behandlas i det fortsatta utredningsarbetet. 
 Kravställare, drivkrafter och den framtida brottsutvecklingen 
 Att med något krav på säkerhet blicka in i framtiden och bedöma hur polisen och dess omvärld då kommer att se ut är självfallet en omöjlig uppgift. Det är emellertid möjligt att inom vissa områden relativt säkert kunna bedöma samhällsutvecklingen för att därmed kunna förbereda sig inför kommande förändringar. 
 Vi har identifierat ett antal kravställare av betydelse för polisen och dess verksamhet. Dessa kravställare är medborgarna, statsmak- terna, kommunerna, näringslivet och rättsväsendets övriga aktörer. Krav på polisen ställs också som en följd av det internationella sam- arbete som Sverige deltar i. 
 Såväl kravställarna som polisen påverkas av hur samhället ser ut och hur det utvecklas. I syfte att beskriva utvecklingstendenserna har vi identifierat ett antal drivkrafter som påverkar samhället och 
 9 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2007:39 
  
 polisen på olika sätt och i olika grad. Dessa drivkrafter är demografi, ekonomi, integration, teknologi, forensisk verksamhet, globalisering och internationalisering, politik, miljöfrågor, media, sociala faktorer och extraordinära händelser. Tidsperspektivet sträcker sig i huvudsak fram till år 2020 men när det gäller demografi och ekonomi måste trenderna ses i ett längre perspektiv. 
 Med kravställarna och drivkrafterna som grund framträder följan- de relativt säkra trender: 
  
 En allt äldre befolkning. 
  
 En allt glesare glesbygd med en ökad koncentration av äldre och samtidigt en växande befolkning kring storstäderna. 
  
 En fortsatt segregation, framför allt i utsatta bostadsområden i storstäderna. 
  
 En fortsatt globalisering och internationalisering. 
  
 Medborgarna kommer att bli allt mer ifrågasättande i sina kon- takter med myndigheterna och kommer att vara allt mer intole- ranta mot störningar i samhället. 
  
 Utvecklingen av ny teknik fortsätter i snabb takt. Utvecklingen innebär att det skapas nya typer av brott, men också att polisen genom framför allt den forensiska verksamheten ges nya möjlig- heter att bekämpa brott. 
  
 Vidare är av betydelse för de framtida kraven på polisen att det be- döms finnas begränsade möjligheter att skattevägen finansiera mor- gondagens välfärdssystem. Växande förväntningar hos medborgarna betyder att det demokratiska uppdraget kommer att kräva svårare prioriteringar än i dag. 
 Att göra bedömningar om den framtida brottsutvecklingen är svårt. Vi har valt att dels skriva fram de rådande trenderna, dels diskutera utvecklingen utifrån de bakomliggande faktorer som påverkar brotts- utvecklingen. Vår bedömning är att det under den närmaste framtid- en  
 (10–20 
  år framöver) knappast kommer att ske några stora föränd- ringar av brottsligheten. Den traditionella brottsligheten kan t.o.m. minska något medan den grova och organiserade brottsligheten med största sannolikhet kommer att internationaliseras ytterligare och bli mer sofistikerad. En allt större del av brottsligheten kommer på ett eller annat sätt att relateras till Internet och andra elektroniska kommunikationssystem. Anmälningar om s.k. offerlösa brott – t.ex. trafikbrott, allehanda bedrägerier och andra brott mot offentlig verk- samhet samt miljöbrott – kommer att öka. Även anmälningar om 
 10 
  
 SOU 2007:39 
  
 Sammanfattning 
  
 våldsbrott, inklusive sexualbrott, kommer att öka till följd av en minskad toleransen mot den typen av brottslighet. 
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
 Polisen har ett unikt uppdrag. Polisen skall ytterst värna människors fri- och rättigheter och ingripa när dessa rättigheter kränks. För att genomföra uppdraget har polisen rätt att använda våld och tvångs- medel. 
 Den enskilde polisen ställs dagligen inför komplexa uppgifter där ett kommunikativt förhållningssätt måste kombineras med fasthet och ett repressivt agerande. Därtill är en förmåga till helhetssyn vik- tig, dvs. att den enskilde polisen ser sitt agerande och sina åtgärder i ett större sammanhang. 
 Polisen som organisation och de polisanställda är ständigt före- mål för debatt och kritik. Verksamheten är ständigt ifrågasatt. Det ställs särskilda krav på polisen att leva upp till de högt ställda för- väntningar som allmänheten och statsmakterna har. Uppdraget kräver ständiga prioriteringar på både kort och lång sikt. 
 Den dagliga verksamheten inom polisen präglas till stor del av akuta händelser. Det kan röra sig om brott eller exempelvis försvunna per- soner och upplopp i samband med demonstrationer. Polisen använder huvuddelen av sina resurser i nära anslutning till sådana händelser såväl i den brottsförebyggande som i den brottsutredande verksam- heten. Det handlar exempelvis om att ha en polisiär närvaro på så- dana tider och platser att brott kan förhindras och att påbörja och slutföra en brottsutredning i så nära anslutning till händelsen som möjligt. 
 Det saknas skäl att utgå från annat än att den s.k. akutverksam- heten även i framtiden kommer att utgöra själva kärnan i det polisi- ära uppdraget. De trender som vi beskrivit ovan kommer emellertid självfallet att påverka polisen och dess verksamhet på olika sätt. En allt äldre befolkning och en glesare glesbygd kan förväntas sätta trygghetsfrågor alltmer i fokus. En fortsatt segregation i framför allt storstadsområdena ställer krav på ett långsiktigt och effektivt brotts- förebyggande arbete i samverkan med andra. Internationaliseringen och globaliseringen kommer att kräva att svensk polis kan agera i en internationell miljö och att samarbetet med polis från andra länder utvecklas. Teknikutvecklingen medför att polisen måste bekämpa nya typer av brottslighet, t.ex. gärningar som är Internetrelaterade. 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2007:39 
  
 Samtidigt innebär den nya tekniken att polisen får nya verktyg i sin brottsbekämpande verksamhet, exempelvis genom att i allt större ut- sträckning utnyttja  
 DNA-tekniken. 
  Ny teknik ställer i båda fallen krav på kompetens inom polisorganisationen. 
 I det mer långsiktiga brottsförebyggande arbetet kommer att krävas att polisen arbetar kunskapsbaserat. Polisen måste därför på ett bättre sätt ta till sig den forskning som finns på området och ständigt utvärdera sina egna metoder för att kunna bedöma vilken typ av insatser som ger bäst resultat. I den utredande verksamheten kommer, framför allt vad gäller den grova och organiserade brotts- ligheten samt andra grova brott, att krävas en tydligare specialisering för att uppnå tillfredsställande resultat. Vidare måste organisationen i denna typ av ärenden ha förmåga till uthållighet i arbetet. 
 Förutom den typ av relativt säkra trender som nu har beskrivits finns naturligtvis ett antal faktorer som inte är möjliga att förutse. Det gäller exempelvis förändringar på den politiska dagordningen, nya hotbilder som presenteras från olika aktörer i samhället samt frå- gor som får en stark belysning i media. Polisen måste ha en bered- skap att möta de krav som från tid till annan ställs på organisationen, i bland med relativt kort varsel. 
 Polisen är i genomförandet av sitt uppdrag beroende av allmän- hetens förtroende. Kravet på ett korrekt och bra bemötande från polisens sida är därmed centralt. Att möta ungdomar som lever i utan- förskap i stora, segregerade storstadsområden kräver en viss typ av bemötande, medan kontakter med en allt äldre befolkning i en allt glesare glesbygd kräver ett annat. Mer pålästa, högre utbildade och ifrågasättande medborgare ställer ytterligare krav på kompetens och kunskap. Ingenting tyder på att invandringen till Sverige kommer att minska framöver och polisen har därför att möta allt fler människor från andra kulturer och som har ett annat modersmål än svenska. 
 Polisen måste vidare ha förankring i befolkningen. De polisanställ- da får därför inte såvitt avser exempelvis kön och etnisk bakgrund på ett tydligt sätt avvika från befolkningen i stort. Med en bred rek- rytering och en representativ sammansättning av de anställda får organisationen samtidigt en ökad samlad kunskap. Såväl mångfald som jämställdhet är således både utbildnings- och rekryteringsfrågor. 
 Polisen måste vara tillgänglig för alla. Tillgänglighet måste emeller- tid inte betyda att den lokala polisen svarar för allt. Med de allt knap- pare resurser som kan förutses generellt i samhället är specialisering ett måste för att möta kraven på professionalism. En rimlig avväg- ning mellan en lokalt tillgänglig polis, inte minst i glesbygden, och 
 12 
  
 SOU 2007:39 
  
 Sammanfattning 
  
 en förmåga att ställa spetskompetens till förfogande vid behov är nödvändig. 
 Samhället förändras i snabb takt och det finns ingen möjlighet att med säkerhet uttala sig om framtiden. Förändringstakten lär emel- lertid förbli hög. Det är därmed avgörande att polisen i framtiden har en förmåga att – i bland med kort varsel – förändra sin kompetens, verksamhet och organisation i takt med att omvärlden förändras. 
 13 
 1 Uppdraget m.m. 
 Vad framtiden anbelangar så är din uppgift inte att förutse den utan att göra den möjlig. 
 Antoine de  
 Saint-Exupéry 
  
 (1900–1944) 
  
 1.1 
  
 Uppdraget 
  
 Regeringen beslutade den 21 december 2006 att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att lämna förslag till hur den nuvarande polis- utbildningen bör reformeras. Uppdraget innebär att utredaren skall kartlägga och analysera hur kraven på polisverksamheten och där- med på poliserna kan komma att förändras jämfört med situationen i dag. Kartläggningen och analysen skall avse de behov och förvänt- ningar som finns på polisorganisationen i fråga om etnisk mång- fald, jämställdhet, polisverksamhet i glesbygd och i storstad och en breddad rekrytering till polisyrket. Med detta som utgångspunkt skall utredaren genomföra en granskning av dagens polisutbildning vad avser antagningskrav, rekryteringsprocess och grund- och vidare- utbildningen. Utredaren skall vidare utifrån de identifierade kraven och granskningen av polisutbildningen lämna förslag till hur denna bör reformeras och hur förändringarna skall genomföras. I uppdraget ingår också att överväga de andra frågor som aktualiseras med anled- ning av uppdraget. 
 Syftet med granskningen är att säkerställa att enskilda poliser och polisorganisationen som helhet motsvarar de krav som ställs på polis- verksamheten och på de förhållningssätt som skall styra arbetet. 
 Uppdraget skall enligt direktiven (dir. 2006:139, tilläggsdir. 2007:61) redovisas senast den 30 mars 2008. Ett delbetänkande, avseende de krav som kommer att ställas på polisverksamheten, skall redovisas senast den 5 juni 2007. 
 Direktiven fogas till detta betänkande som  
 bilaga 1 
 . 
 15 
  
 Uppdraget m.m. 
  
 SOU 2007:39 
  
 1.2 
  
 Utredningsarbetet 
  
 Delbetänkandet tar sikte på en av utredningens uppgifter, nämligen att identifiera de krav som kan ställas på polisverksamheten i fram- tiden. Med utgångspunkt i de bedömningar som utredningen gjort av dessa krav kommer vi i slutbetänkandet att granska dagens polis- utbildning såvitt avser antagningskrav, rekryteringsprocess och grund- och vidareutbildningen. Vi kommer även att lämna förslag till hur polisutbildningen bör reformeras och hur förändringarna skall genom- föras. Utredningen lämnar således i detta betänkande inte några för- slag som rör själva polisutbildningen. 
 Utredningsarbetet har i denna del utförts under perioden januari– maj 2007. Den särskilde utredaren har haft omfattande kontakter med företrädare för myndigheter och andra verksamheter. Han har sammanträffat med såväl den nuvarande som den förre rikspolis- chefen, företrädare för Brottsförebyggande rådet, Institutet för framtidsstudier, Kairos Future, Långtidsutredningen, Polisförbund- et, Rikspolisstyrelsen, Rikskriminalpolisen, Rättsmedicinalverket, Statens kriminaltekniska laboratorium och Sveriges Kommuner och Landsting. Därutöver har samtal förts med företrädare för Brotts- offermyndigheten, Kriminalvården och Stockholms universitet. Professor Obrien har varit behjälplig med beskrivningar av brottsutvecklingen (se avsnitt 3.4.1). Vidare har företrädare för Interpol försett utredningen med material rörande de internatio- nella trenderna i relevanta avseenden. Professor Nguyen och doktorand Cox har bidragit med underlag rör- ande ungdomars syn på polisen (se avsnitt 3.2.1). 
 16 
 2 Polisverksamheten i dag 
  
 2.1 
  
 Allmänt om polisen 
  
 2.1.1 
  
 Organisation 
  
 Polisen genomgick en stor organisationsförändring år 1965 då den förstatligades. Polisen organiserades då i 119 polisdistrikt med en myndighet i varje distrikt. Under  
 1990-talet 
  genomgick organisa- tionen en genomgripande förändring då en länsmyndighetsreform genomfördes och närpolisverksamheten infördes. 
 Polisen består i dag av Rikspolisstyrelsen, 21 polismyndigheter och Statens kriminaltekniska laboratorium. 
 Rikspolisstyrelsen är central förvaltningsmyndighet för polisen och har tillsyn över denna. Till Rikspolisstyrelsen hör Säkerhetspolisen och Rikskriminalpolisen. Rikspolisstyrelsen är också chefsmyndig- het för Statens kriminaltekniska laboratorium. 
 Säkerhetspolisen ansvarar för säkerhetsskydd, kontraspionage, terroristbekämpning och författningsskydd. Rikskriminalpolisen kopplas in vid brott med större geografisk spridning eller brott med internationella förtecken. Rikskriminalpolisen bedriver också krimi- nalunderrättelseverksamhet, deltar i internationella polissamarbeten och beslutar om den förstärkning som polismyndigheterna behöver. 
 I varje län finns en polismyndighet som ansvarar för polisverk- samheten. Organisationen med länsmyndigheter genomfördes fullt ut år 1998. Myndighetens ansvarsområde omfattar såväl ingripande- verksamhet som utredningsverksamhet, brottsförebyggande arbete och annan service till allmänheten. Varje myndighet leds av en myn- dighetschef och för ledningen av myndigheten finns därtill i varje polismyndighet en polisstyrelse. Myndigheterna delas in i polisom- råden eller närpolisområden. 
 17 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 SOU 2007:39 
  
 2.1.2 
  
 Personal 
  
 Under år 2006 var 24 631 personer anställda inom polisen, varav 17 423 poliser. 
 Antalet poliser har varit relativt konstant sedan början och mitten av  
 1990-talet 
  med omkring 16 700 poliser anställda. Antagningen till Polishögskolan upphörde hösten 1995. Bl.a. av denna anledning minskade antalet poliser och uppgick år 1998 till omkring 16 400 poli- ser. Antagningen till polisutbildningen återupptogs år 1998 med en ny polisiär grundutbildning. Det är regeringens ambition att antalet poliser skall öka till 20 000 år 2010. 
 Utbildningen bedrivs vid Polishögskolan i Solna samt som upp- dragsutbildning vid Växjö universitet och Umeå universitet. 
  
 2.1.3 
  
 Ekonomi 
  
 Under större delen av  
 1990-talet 
  låg anslagen till polisen på en täm- ligen jämn nivå med drygt 10 miljarder kr i årligt anslag, dock med en viss nedgång budgetåret 1993/94. Sedan år 1998 har anslagen dock successivt ökat från 10,7 miljarder kr till dagens nivå. 
 Polisen (utom Säkerhetspolisen) tilldelades drygt 16,7 miljarder kr i anslag för år 2007. 
  
 2.1.4 
  
 Verksamhetsgrenar 
  
 Statsmakternas mål för rättsväsendet är att tillförsäkra den enskilde rättstrygghet och rättssäkerhet, att förebygga och upptäcka brott samt att se till att den som har begått brott identifieras och lagförs. Det kriminalpolitiska målet för rättsväsendet är att minska brotts- ligheten och öka människors trygghet. 
 Rättsväsendets myndigheter är inbördes beroende av varandra. Rättskedjans totala effektivitet förutsätter att var och en av myn- digheterna tar ansvar för sin roll i rättsprocessen och på olika sätt underlättar övriga myndigheters insatser. Myndigheterna inom rätts- väsendet måste ha kunskap om varandra och om hur olika satsningar påverkar andra områden inom och utanför rättsväsendet. Det är därför självklart, nödvändigt och naturligt att rättsväsendets myndigheter samverkar och samarbetar med varandra för att nå de kriminalpoli- tiska målen. 
 18 
  
 SOU 2007:39 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 Rättsväsendet kan inte ses isolerat utan är en del av samhället. För att de åtgärder som vidtas inom rättsväsendet skall vara verknings- fulla krävs omfattande samarbete också med aktörer som finns utan- för. Här är det fråga om andra aktörer som på olika sätt påverkar situationen, förutsättningarna och möjligheterna inom rättsväsendet, och givetvis vice versa, dvs. myndigheter inom rättsväsendet som påverkar andra myndigheters situation, möjligheter och förutsätt- ningar. Det är framför allt fråga om andra aktörer som driver verk- samhet parallellt med rättsprocessen, t.ex. kommunerna och andra myndigheter. 
 Samarbete och samverkan över myndighetsgränserna, såväl med myndigheter inom rättsväsendet som med myndigheter och organi- sationer utanför är en förutsättning för att uppnå effektivitet. Sam- verkan och samarbete är också en förutsättning för att uppnå ett synsätt där medborgaren sätts i centrum, dvs. medborgarperspektivet. 
 Polisens verksamhet kan indelas i följande tre huvudkategorier: 
  
 brottsförebyggande arbete 
  
 utredning och lagföring 
  
 service 
  
 I polisens verksamhet ingår även fredsfrämjande och konfliktföre- byggande verksamhet, beredskap mot svåra påfrestningar på sam- hället i fred samt ordning och säkerhet. 
  
 2.2 
  
 Dagens krav 
  
 2.2.1 
  
 Krav enligt lag och annan författning 
  
 Polisens uppdragsgivare är ytterst medborgarna. Dessa represen- teras av riksdag och regering (statsmakterna). Statmakternas krav på polisen kommer bl.a. till uttryck i de flera hundra lagar och andra författningar som reglerar polisens verksamhet. 
 Polisens arbetsuppgifter är omfattande och komplexa. I polisens uppgift att förebygga brott och beivra straffsanktionerade handlingar (utredning och lagföring) ligger också en skyldighet att försöka säkerställa förutsättningarna för en i möjligaste mån trygg och frik- tionsfri samlevnad medborgarna emellan. Som exempel kan nämnas polisens uppgifter inom trafikområdet, räddningsområdet och inom det sociala området. Polisens uppdrag innefattar allt från att med- verka till att färre dör och skadas i trafiken, eftersöka försvunna 
 19 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 SOU 2007:39 
  
 personer, omhänderta personer som är kraftigt berusade, ta hand om unga människor som riskerar skada sig själva eller andra, om- händerta psykiskt sjuka, se till att fotbollsmatcher kan genomföras utan bråk före, under och efter match m.fl. uppgifter som syftar till minskad brottslighet och ökad trygghet i samhället till att tillse att flyghavre hanteras på föreskrivet sätt. 
 När det gäller polisens formella uppdrag och polisverksamhetens ändamål och uppgifter utgör bestämmelserna i polislagen (1984:387) och polisförordningen (1998:1558) den centrala regleringen. Av 1 § polislagen framgår att som ett led i samhällets verksamhet för att främja rättvisa och trygghet skall polisens arbete syfta till att upp- rätthålla allmän ordning och säkerhet samt i övrigt tillförsäkra all- mänheten skydd och annan hjälp. I denna bestämmelse – liksom i övrigt i polislagen – används uttrycket polisen som ett kollektivt be- grepp för att beteckna såväl själva polisväsendet och dess olika myn- digheter som de hos polisen anställda tjänstemännen. Bestämmelsen är allmänt hållen. Anledningen härtill är, enligt förarbetena, att man inte velat försvåra en utveckling som innebär att polisens verksam- het för att upprätthålla ordning och säkerhet fortlöpande anpassas till förändringar i samhället. Man har i stadgandet inte heller velat ange huruvida en viss samhällsuppgift skall ankomma på polisen eller på något annat samhällsorgan. Denna bedömning får enligt lagstif- taren göras från fall till fall. 
 I 2 § polislagen anges polisens huvudsakliga arbetsuppgifter. Till polisens uppgifter hör att 1) förebygga brott och andra störningar av den allmänna ordningen eller säkerheten, 2) övervaka den allmänna ordningen och säkerheten, hindra störningar därav samt ingripa när sådana har inträffat, 3) bedriva spaning och utredning i fråga om brott som hör under allmänt åtal, 4) lämna allmänheten skydd, upp- lysningar och annan hjälp när sådant bistånd lämpligen kan ges av polisen och 5) fullgöra den verksamhet som ankommer på polisen enligt särskilda bestämmelser. Uppräkningen är inte uttömmande då det finns uppgifter som av ålder anses ankomma på polisväsendet men som inte uttryckligen kan inordnas i de särskilt angivna kate- gorierna. 
 Enligt 3 § polislagen skall polisen samarbeta med Åklagarmyn- digheten samt med andra myndigheter och organisationer vilkas verksamhet berör polisverksamheten. Enligt bestämmelsen åligger det vidare polisen att fortlöpande samarbeta med myndigheterna inom socialtjänsten och snarast underrätta dessa om förhållanden som bör föranleda någon åtgärd av dem. Slutligen stadgas att andra 
 20 
  
 SOU 2007:39 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 myndigheter skall ge polisen stöd i dess arbete. Polisens samarbete med Åklagarmyndigheten ter sig naturligt inom ramen för den brotts- utredande verksamheten. Därutöver har polisen behov av ett väl fun- gerande kontaktnät med andra myndigheter och organ utanför den egna organisationen. Härmed avses såväl statliga och kommunala myndigheter som allmänna och enskilda organisationer. Som exempel på sådana organisationer kan nämnas folkrörelserna, olika typer av föräldraföreningar samt försäkringsbolagen. Ansvaret för att utveckla sådana kontaktnät åvilar enligt denna bestämmelse polisen samtidigt som andra myndigheter åläggs att stödja polisen. 
 I 1 kap. 5 och 6 §§ polisförordningen regleras polisens arbets- former. Enligt 5 § skall polisen organisera och planera verksamheten så att de samlade resurserna används så effektivt som möjligt och att därmed de mål uppnås och de riktlinjer följs som riksdagen och regeringen har lagt fast. Av 6 § samma förordning framgår att polisen i sitt arbete skall, för att upprätthålla allmän ordning och säkerhet och för att i övrigt tillförsäkra allmänheten skydd och annan hjälp enligt 1 § polislagen, uppmärksamma och beakta krav och önskemål från dem som bor och verkar i polisdistriktet. Vidare anges att polisen bör utveckla och välja sådana arbetsformer som bidrar till ett nära och gott förhållande mellan den och allmänheten. Polisen bör sträva efter att ge medborgarna råd och stöd och särskilt ge dem som har utsatts för brott den information som behövs med anledning av brottet. 
  
 2.2.2 
  
 Statsmakternas krav i övrigt 
  
 Utöver de krav som framgår av lagar och andra författningar upp- ställer statsmakterna även en rad andra krav. Dessa krav kommer till uttryck i offentliga beslut, t.ex. propositioner och skrivelser. Vidare framgår regeringens krav på Rikspolisstyrelsen och övriga myndig- heter inom polisorganisationen av det årliga regleringsbrevet. 
 Statsmakterna har såsom ovan angetts fastställt att målet för rätts- väsendet är den enskildes rättstrygghet och rättssäkerhet. Målet för kriminalpolitiken är att minska brottsligheten och öka människors trygghet. I budgetpropositionen för år 2007 (prop. 2006/07:1) anges att det bästa sättet att öka tryggheten för medborgarna är att för- hindra att brott begås. På grund härav skall det brottsförebyggande arbetet prioriteras. Antalet brott skall minska och antalet brotts- offer skall bli färre. Ett led i detta arbete är att polisen måste vara 
 21 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 SOU 2007:39 
  
 synlig och finnas tillgänglig i hela landet, inte bara för att ingripa mot brott utan även för att förebygga brott. Polisen är en nyckel- aktör i det brottsförebyggande arbetet genom sin specialkompetens i fråga om brottsföreteelser och praktiska brottsförebyggande åtgär- der. Polisens brottsförebyggande arbete skall bedrivas planlagt och underrättelsestyrt. Förutom polisiär närvaro måste återkopplingen till medborgarna och den lokala förankringen bli bättre. Regeringens mål om 20 000 poliser år 2010 bör leda till en lokalt förankrad polis i hela landet. Även polisens samverkan med andra aktörer bör för- bättras. 
 Enligt budgetpropositionen skall vidare brottsuppklaringen öka och verksamheten bedrivas med högt ställda krav på rättssäkerhet, kvalitet och effektivitet. De brottsbekämpande myndigheternas arbete med att effektivisera sin brottsutredande verksamhet med bibehållan- de av höga rättsäkerhets- och kvalitetsmål måste fortsätta med ännu större kraft. Kampen mot mängdbrottsligheten såsom stölder och inbrott skall prioriteras och polisen skall få ökade resurser för att långsiktigt motverka grövre kriminalitet. Även i detta avseende är det viktigt att myndigheterna ytterligare fördjupar sitt samarbete och bättre samordnar sina insatser. 
 Vidare anges att bekämpningen av den grova och gränsöverskrid- ande brottsligheten har blivit en allt viktigare uppgift för rättsväsen- dets myndigheter. Förändringar i omvärlden i kombination med den organiserade brottslighetens utveckling till en entreprenörsliknande verksamhet ställer ökade krav på de brottsbekämpande myndig- heternas arbetsmetoder och förmåga till internationellt samarbete. Det är därför enligt regeringen av grundläggande betydelse att kun- skap om de internationella rättsinstrumenten och de närmare förut- sättningarna för internationellt samarbete kommer alla som arbetar med brottsbekämpning – såväl på central som på lokal nivå – till del. Polisen har en viktigt uppgift i att aktivt bidra till en fortsatt utveck- ling av det internationella brottsbekämpande samarbetet. Informa- tionsutbyte direkt mellan polismyndigheter i olika länder intar en central plats för ett effektivare internationellt samarbete. 
 Ett annat mål för polisen, såvitt avser de arbetsuppgifter som inte är brottsbekämpande, är att dessa skall utföras med utgångspunkt i individernas behov. Detta innebär att allmänheten enkelt och snabbt skall kunna få kontakt med polisen, att servicen skall präglas av hög kvalitet och likabehandling och att den enskilde individen skall kunna välja den kontaktform som passar bäst med utgångspunkt i ärendets natur och individuella förutsättningar. 
 22 
  
 SOU 2007:39 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 I regleringsbrevet till polisen för år 2007 anger regeringen att målet för polisen bl.a. är att tillfällena att begå brott skall bli färre, att fler brott skall leda till lagföring och att kvaliteten skall höjas på brottsutredningsverksamheten samt att de icke brottsbekämpande arbetsuppgifterna skall utföras med utgångspunkt i medborgarnas behov genom snabb och korrekt handläggning, god service och hög tillgänglighet. 
  
 2.2.3 
  
 Utvärderingar, granskningar och forskning 
  
 Polisen har stora befogenheter. Granskningar och utvärderingar av polisens verksamhet är därför av stor betydelse för rättssäkerheten och demokratin. Dessa granskningar initieras ofta av statsmakterna och andra offentliga organ men även av polisväsendet självt. Polisen granskas även av Justitieombudsmannen (JO) och Justitiekanslern (JK). Såväl JO som JK har till uppgift att tillse att statliga myndig- heter och dess anställda efterlever lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. Den tillsyn som JO och JK utövar är dock en extraordinär tillsyn och utgör ett komplement till den tillsyn som utövas av ordinära organ, t.ex. Rikspolisstyrel- sen. Vi har av det skälet valt att i detta avsnitt inte behandla JO:s och JK:s tillsyn av polisen. 
 Vi kommer nedan att redogöra för en rad utredningar och gransk- ningar av betydelse för polisen. Redovisningen har i huvudsak begränsats till utredningar och granskningar som genomförts under  
 2000-talet. 
  Uppräkningen är inte uttömmande utan skall endast ses som ett urval av vad som gjorts på området. 
 Statliga utredningar av betydelse för polisen 
 Utredningar avseende polisens arbetsuppgifter 
 Mot ökad koncentration – Förändring av polisens arbetsuppgifter 
 (SOU 2001:87), delbetänkande från Polisverksamhetsutredningen. I betänkandet förde utredningen resonemang kring en renodling av polisverksamheten. Utredningen redovisade en kartläggning av arbetsuppgifter som i olika sammanhang har pekats ut som möjliga och lämpliga att utföras av annan än polisen. Utredningens kon- kreta förslag redovisades i två betänkanden,  
 Polisverksamhet i för- ändring  
 (SOU 2002:70) och  
 Polisverksamhet i förändring – del 2 
  
 23 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 SOU 2007:39 
  
 (SOU 2002:117). Utredningen föreslog, när det gäller den del av uppdraget som avser en renodling av polisens verksamhet, att vissa tillståndsuppgifter överförs från polisen till kommunen. Polisen skall enligt utredningens förslag fortsättningsvis inte heller ta emot anmäl- ningar om förlorade saker. Vidare föreslog utredningen att bestäm- melserna om när andra myndigheter får begära handräckning i sam- band med att en person är våldsam stramas upp. Enligt utredningen bör vidare parkeringsvakter kunna användas i större utsträckning för att biträda polisen vid trafikövervakningsuppgifter. Polisen skall inte heller fortsättningsvis ägna sig åt felparkeringsavgifter, en upp- gift som i stället bör läggas på kommunerna. Stämningsmannaupp- dragen bör enligt utredningen fortsättningsvis utföras av krono- fogdemyndigheten. Utredningen föreslog i denna del slutligen att uppgiften att inhägna övergivna gruvhål överförs till den statliga myndigheten Bergsstaten. Utredningen föreslog vidare, såvitt avser den del av uppdraget som avser polisens verksamhet i glesbygd, att ordningsvakternas arbetsuppgifter utökas på så sätt att en ordnings- vakt får förordnas för tjänstgöring hos polismyndigheten genom att biträda polisen i dess arbete. I sitt slutbetänkande  
 Polisverksamhet i förändring – del 2  
 (SOU 2002:117) föreslog utredningen att polisen inte längre skall förvara personer som omhändertas enligt lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m.m. i polis- arrest. Utredningen föreslog vidare att polisens arbetsuppgifter som innebär att polismyndigheten verkställer beslut om omhändertagan- de av djur enligt djurskyddslagen (1988:534) överförs till länsstyrel- sen. 
 Polisens arbetsuppgifter har även varit föremål för granskning i  
 Bex-utredningen 
  och i Parkeringsutredningen.  
 Bex-utredningen 
  hade till uppgift att göra en översyn av lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor och den därtill hörande förordningen. I betänk- andet,  
 Ny reglering om brandfarliga och explosiva varor  
 (SOU 2006:16), föreslås bl.a. att tillståndsgivningen avseende hanteringen av explosiva varor flyttas över från polismyndigheterna till kom- munerna. Förslaget bereds för närvarande i Försvarsdepartementet. Parkeringsutredningen behandlade frågan om polisens handhavande av ärenden om felparkeringsavgifter. I sitt betänkande,  
 Ett enhetligt system för felparkering  
 (SOU 2006:109) föreslår utredningen att polismyndigheterna inte längre skall handlägga dessa ärenden och att polisen inte heller skall utfärda parkeringsanmärkningar. För- slaget bereds för närvarande i Näringsdepartementet. 
 24 
  
 SOU 2007:39 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 Utredningar avseende ledning och styrning inom polisen 
  
 Göteborg 2001  
 (SOU 2002:122), betänkande från Göteborgs- kommittén. Kommittén hade i uppgift att göra en kartläggning och analys av händelserna i samband med  
 EU-toppmötet 
  i Göteborg den  
 14–16 
  juni 2001 och att mot den bakgrunden överväga och föreslå åtgärder som med bibehållen respekt för demonstrations- friheten kan leda till att allvarliga ordningsstörningar kan före- byggas och bekämpas. Kommittén menade bl.a. att Rikspolisstyrel- sen i framtiden bör ansvara för samordningen av polisens planering inför stora internationella evenemang. Vidare ansåg kommittén att ansvars- och uppgiftsfördelningen mellan den öppna polisen och Säkerhetspolisen måste bli betydligt bättre. Piketpolisen och natio- nella insatsstyrkan, dvs. landets särskilda insatsstyrkor, måste enligt kommittén kunna samarbeta effektivt, vilket förutsätter viss gemen- sam utbildning, samträning och enhetlig utrustning. Kommittén övervägde i betänkandet också frågor kring polisens utrustning. Kommittén föreslog även att ett maskeringsförbud för demon- stranter införs. Kommittén påpekade avslutningsvis att flera hän- delser som har inträffat under senare år antyder att det kan finnas ett grundläggande strukturellt problem inom polisen och pekade på uppgifter om bl.a. bristande samsyn, dåligt chefs- och ledarskap samt bristfällig utbildning. 
 Inom polisen ledde utredningens förslag till att en ny arbets- metod, särskild polistaktik, infördes. Vad denna metod innebär be- skrivs närmare under avsnitt 2.2.4. 
 Strukturella brister inom polisen  
 (Ds 2004:34) Utredningen lyfter fram bristande ledarskap som en viktig problemfaktor inom polisen. Härvid anges brister i systemet för rekrytering och utbildning av chefer samt andra brister i utbildningssystemet som orsaker till bristerna i chefs- och ledarskapet inom polisen. 
  
 Utredningar avseende polisens internutredningar 
 Osmo Vallo – utredning om en utredning  
 (SOU 2002:37), betänk- ande från Osmo  
  
 Vallo-utredningen. 
  
  Utredningen hade i uppdrag att granska förfarandet vid brottutredningen i samband med Jones dödsfall. Utredningen föreslog mot bakgrund av gransk- ningen bl.a. att det alltid skall genomföras en utredning under ledning av åklagare när en person har avlidit eller skadats allvarligt 
  
 25 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 SOU 2007:39 
  
 antingen under vistelse i polisarrest eller genom något som en an- ställd inom polisen har gjort i tjänsten. 
 Frågan om formerna för utredning av brottsanmälningar mot främst polisanställda har övervägts vid ett flertal tillfällen tidigare. Den näst senaste, förutom den ovan nämnda Miller  
 Vallo-utred- 
  ningen, är betänkandet av Kommittén om tillsynen över polis och åklagare,  
 Förstärkt granskning av polis och åklagare  
 (SOU 2003:41). Kommittén föreslog bl.a. att utredningar av påstådda brott begång- na av poliser även fortsättningsvis skulle hanteras inom polisen, om än av särskilda utredningsenheter och under ledning av särskilt utsedda åklagare. Regeringen tillsatte emellertid en ny utredning i frågan, Internutredningsutredningen. Utredningen hade i uppdrag att – med utgångspunkt i att medborgarna skall ha största möjliga förtroende för hur internutredningarna bedrivs – utforma ett från polis- och åklagarväsendena fristående organ för internutredningar och analysera för- och nackdelar med att inrätta ett sådant organ. I sitt betänkande  
 Summa Summarum – en fristående myndighet för utredning av anmälningar om brott av poliser och åklagare?  
 (SOU 2007:5) beskriver utredningen hur en fristående förvaltningsmyndig- het skulle kunna inrättas. Enligt direktiven var utgångspunkten att en fristående myndighet skulle inrättas och utredaren skulle lämna förslag på hur en sådan myndighet skulle se ut, vilka befogenheter den skulle ha, hur den skulle vara organiserad m.m. Enligt utredningen skall SUM hantera samtliga ärenden om påståenden om brott eller felaktigt handlande vid myndighetsutövning rörande personer som är anställda inom polisen, vissa arrestantvakter och passkontrollan- ter och anställda inom åklagarväsendet. Även utredningar om brott som inte har samband med arbetet skall omfattas av SUM:s be- hörighet. Det huvudsakliga argumentet för att inrätta en särskild myndighet för internutredningsverksamheten var inte att nuvarande verksamhet fungerar otillfredsställande utan att verksamheten av allmänheten skulle upplevas vara skild från övrig polis- och åklagar- verksamhet. Med hänsyn till SUM:s begränsade storlek skulle SUM ha behov av att anlita polisen för att få hjälp med olika utredningar. För att garantera utredningarnas kvalitet skulle krävas att det vid SUM arbetar erfarna utredare med polisiära befogenheter och er- farna åklagare. I vart fall vid myndighetens uppbyggnad skulle dessa knappast rekryteras från annat håll än polisen och åklagarväsendet. Ett visst beroende av och band till polisen skulle således att finnas även om SUM inrättas. De negativa konsekvenser en utbrytning av internutredningsverksamheten från polisen och åklagarväsendet skulle 
 26 
  
 SOU 2007:39 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 föra med sig bl.a. i form av en mindre rationell hantering av anmäl- ningarna, en splittring av polis- och åklagarorganisationerna, risk för att möjligheterna att uppdaga brottslighet bland poliser och åklagare skulle försvåras och ökade kostnader vägde enligt utred- ningens uppfattning tyngre än den fördel som inrättandet av SUM skulle kunna medföra i form av ett ökat förtroende från allmän- heten. Förslaget bereds för närvarande i Justitiedepartementet. 
 Polisens förmåga och möjligheter att hantera extraordinära händelser 
 Vår beredskap efter den 11 september  
 (SOU 2003:32), betänkande från 11  
  
 september-utredningen. 
  
  Utredningen hade i uppdrag att kartlägga och analysera myndigheternas och de övriga offentliga organens samlade beredskap och förmåga att förhindra, bekämpa och i övrigt hantera omfattande terroristattentat och andra lik- artade extraordinära händelser i Sverige. En av huvudfrågorna i be- tänkandet rör Försvarsmaktens roll vid omfattande terroristatten- tat. Utredningen föreslog att statsmakterna uttryckligen ansluter sig till en grundlagstolkning som innebär att regeringen får insätta rikets försvarsmakt eller del därav i strid för att möta ett väpnat angrepp mot riket även när det inte härrör från en främmande stat. Utredningen föreslog vidare att Försvarsmakten tillfälligt får medverka vid bevakning av civila skyddsobjekt efter begäran av länsstyrelsen. Vidare föreslog utredningen att Rikspolisstyrelsen och Försvarsmakten skall ha ett organiserat samarbete för att kunna hantera omfattande angrepp där  
  
 NBC-stridsmedel 
  
  (nukleära/radio- logiska, biologiska eller kemiska stridsmedel) används samt vid hot om sådana angrepp. Utredningen föreslog även att Säkerhets- polisen skiljs från Rikspolisstyrelsen och ombildas till en icke- polisiär civil säkerhetstjänst. Samtidigt bör det enligt utredningen bildas en ny enhet inom Rikskriminalpolisen för särskild polisverk- samhet, till vilken bör föras de direkta polisuppgifter som har an- knytning till brott mot rikets säkerhet och terroristbrott såsom förundersökningsuppgifter samt frihetsberövanden, beslag och lik- nande åtgärder. Utredningen föreslog också att det i polislagen (1984:387) införs regler om provokation, infiltration samt använd- ning av kroppsmikrofoner och pejling (positionsbestämning). Ut- redningen lämnade i dessa delar inte något författningsförslag, utan hänvisade efter en överenskommelse till förslag från Arnold ningen för rättsväsendets utveckling (BRU). Därefter presenterade 
  
 27 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 SOU 2007:39 
  
 BRU betänkandet  
 Ökad effektivitet och rättssäkerhet i brotts- bekämpningen  
 (SOU 2003:74), förslag till lagreglering beträffande bl.a. dessa metoder. (BRU:s arbete beskrivs mer ingående nedan). 11  
  
 september-utredningen 
  
  föreslog vidare att polisen, eller tjänste- man vid Kustbevakningen, i samband med inresekontroll får under- söka bagageutrymmen och övriga slutna utrymmen i fartyg i syfte att förhindra att utlänningar reser in i Sverige i strid mot bestäm- melserna i utlänningslagen. Krisberedskapsmyndigheten skall enligt utredningen bl.a. se till att det finns information att inhämta från berörda myndigheter och andra organ i samband med omfattande terroristattentat och andra likartade extraordinära händelser som berör Sverige. 
  
 11  
 september-utredningens 
  arbete fortsattes och fördjupades av Stödutredningen, som fick i uppdrag att ta fram ett slutligt förslag avseende vilket stöd polisen kan behöva, särskilt från Försvars- makten, när det gäller att förhindra och ingripa mot terroristaktio- ner och andra sådana omfattande brottsliga angrepp på samhället. En annan fråga var att utreda vilka närmare befogenheter Försvars- maktens och andra stödjande myndigheters personal bör ha vid insatser, t.ex. när det gäller att ingripa mot enskilda. Utredningen konstaterade i sitt betänkande  
 Polisens behov av stöd i samband med terrorismbekämpning  
 (SOU 2005:70) bl.a. att det finns situationer i samband med bekämpning av terrorism och andra sådana om- fattande brottsliga angrepp på samhället där polisen har behov av stöd från andra statliga myndigheter, främst, men inte bara, från Försvarsmakten. Utredningen föreslog även att ett sådant stöd skulle regleras i lag. Lagstiftning med den innebörden trädde i kraft den 1 juli 2006. 
 Utredningar av betydelse i övrigt 
 Ovan nämns Beredningen för rättsväsendets utveckling, BRU. Be- redningen hade i uppdrag att undersöka möjligheterna att öka effektiviteten och kvaliteten i rättsväsendets arbete. BRU lade sammanlagt fram nio betänkanden. I det första,  
 Snabbare lagföring 1 – Några förslag till förenklingar  
 (SOU 2001:59), föreslogs ett huvud- alternativ för snabb handläggning av brottmål. Förslagen innebar att åklagares behörighet att utfärda stämning och kallelse till huvudförhandling skulle utvidgas. BRU föreslog också att åklagare skulle få möjlighet att besluta om viss personutredning. Sådana 
 28 
  
 SOU 2007:39 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 beslut skulle enligt förslagen fattas redan under förundersök- ningen. I det andra betänkandet,  
 Snabbare lagföring 2 – Förenklad brottsutredning  
 (SOU 2001:93), var förslagen koncentrerade till frågan om att åstadkomma förbättringar av den brottsutredande verksamheten, bl.a. genom ett utvidgat användningsområde för förenklad brottsutredning enligt 23 kap. 22 § rättegångsbalken. Genom tilläggsdirektiv i juni 2001 fick BRU i uppdrag att under- söka möjligheterna att med bibehållen rättssäkerhet förenkla utred- ningen och lagföringen av i första hand butikssnatterier. Förslagen redovisades i det tredje betänkandet,  
 Snabbare lagföring 3 – Snatteribrott  
 (SOU 2002:44). Förslagen innebar bl.a. att en försöks- verksamhet skulle inledas med förenklad handläggning av snatteri- brott och att ordningsbot skulle få utfärdas för bl.a. snatteri. Även i det fjärde betänkandet,  
 Snabbare lagföring 4 – Ett snabbförfarande för brottmål  
 (SOU 2002:45), var förslagen huvudsakligen inriktade på att åstadkomma en förkortning av genomströmningstiderna i brottmål. I betänkandet behandlades frågan om ett permanent snabb- förfarande för brottmål. Med anledning av bl.a. de klara  
 effektivitets-, 
  kvalitets- och rättssäkerhetsvinster som beredningen såg bedömde beredningen att ett sådant skulle kunna införas i vissa större städer och att det fanns möjlighet att reducera tiden från polismyndig- hetens kännedom om brottet till huvudförhandling till omkring fem veckor. I det femte betänkandet,  
 Ökad effektivitet och rätts- säkerhet i brottsbekämpningen  
 (SOU 2003:74), föreslogs bl.a. en lagreglering av vissa av de brottsbekämpande myndigheternas arbets- metoder och en utvidgning av möjligheterna att använda strafföre- läggande. I det sjätte betänkandet,  
 Läget i rättsväsendet och förslag till fortsatta reformer inom brottsutredningsverksamheten m.m.  
 (SOU 2003:114) redovisades det vid utgången av år 2003 aktuella läget inom rättsväsendet för de frågor som ankom på BRU och en plan för det fortsatta arbetet. I betänkandet behandlades dessutom andra frågor som framför allt rörde två av beredningens särskilt angivna huvuduppgifter, nämligen utbildning, rekrytering m.m. inom den brottsutredande verksamheten och vissa frågor om lokali- sering av rättsväsendets myndigheter. När det gäller utbildnings- frågorna föreslog utredningen bl.a. att en särskild kriminalpolis- utbildning skulle inrättas i syfte att höja kvaliteten på utredning- arna och minska handläggningstiderna. I det sjunde betänkandet, 
 Tillgång till elektronisk kommunikation i brottsutredningar m.m. 
 (SOU 2005:38), behandlades olika frågor om elektronisk kommu- nikation som regeringen tog upp i tilläggsdirektiv i november 2003. 
 29 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 SOU 2007:39 
  
 Den återstående delen av de nämnda tilläggsdirektiven behandlades i det åttonde betänkandet,  
 En ny uppgifts- och ansvarsfördelning mellan polis och åklagare  
 (SOU 2005:84). BRU föreslog bl.a. bestämmelser som skulle göra det möjligt för polismyndigheterna att vara förundersökningsledare i betydligt fler ärenden än i dag och få utökade befogenheter i vissa avseenden. I det nionde och sista betänkandet,  
 Ett effektivt brottmålsförfarande – några ytterligare åtgärder  
 (SOU 2005:117) behandlades frågor om hur rättsväsendet kan ta tillvara att en misstänkt erkänner sitt brott. I denna del före- slogs att det i lagregleringen tydligt framgår att även den miss- tänktes medverkan i utredningen av det egna brottet kan beaktas i lindrande riktning såväl vid valet av påföljd som vid straffmätning- en. BRU föreslog också att tingsrätten utan huvudförhandling skulle få meddela dom på handlingarna i brottmål om den tilltalade erkänt gärningen och vid tiden för brottet fyllt 18 år, åklagaren framställt ett bestämt yrkande i fråga om påföljd och rätten inte finner skäl att döma till en påföljd som är att anse som svårare eller mer ingripande för den tilltalade än den som åklagaren föreslagit. BRU föreslog även att förändringar i sekretesslagstiftningen när det gäller informationsutbyte mellan vissa myndigheter. Slutligen lämnade BRU även vissa förslag rörande beslag. 
 BRU:s förslag har genomförts i vissa delar medan de i andra delar bereds i Justitiedepartementet. 
 Extern granskning i övrigt 
 Granskningar genomförs också regelbundet av Riksrevisionen. De senaste granskningarna gällde stödet till polisens brottsutredningar (RiR 2004:27) och Rikspolisstyrelsens styrning av polismyndig- heterna (RiR 2005:18). Den förstnämnda granskningen avsåg hur det forensiska stödet, vilket innebär de tekniska rotlarna vid de 21 polismyndigheterna, Statens Kriminaltekniska laboratorium och delar av Rättsmedicinalverket, fungerar. Granskningen visade bl.a. att det saknas en övergripande strategi för hur detta stöd bör ut- vecklas och hur den ökade efterfrågan skall bemötas. Den senaste granskningen avseende Rikspolisstyrelsens styrning av polismyn- digheterna visade att Rikspolisstyrelsen inte levt upp till sitt ansvar enligt den egna instruktionen att styra polismyndigheterna mot stats- makternas mål. Konsekvensen för polisens verksamhet och resultat 
 30 
  
 SOU 2007:39 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 blir konstaterar Riksrevisionen att Rikspolisstyrelsens styrning inte ger polismyndigheterna incitament att prestera goda resultat. 
 Av budgetpropositionen för år 2007 framgår emellertid att Rikspolisstyrelsen omorganiserades den 1 januari 2006. Syftet med organisationsförändringen har varit att tydliggöra roller och ansvar och på så sätt skapa bättre förutsättningar för att styra polismyn- digheterna utifrån riksdagens och regeringens mål. 
 Dåvarande Riksrevisionsverket (RRV) kartlade och analyserade i rapporten  
 Johnson – i Sverige och andra länder  
 (RRV 1999:30) olika problemområden inom brottmålskedjan i Sverige och andra länder. Enligt verket tillämpas ett kedjeperspektiv av- seende brottmål främst i Nederländerna, England och USA samt i viss mån i Frankrike och Sverige. Dessa och ytterligare några länder strävar enligt verket bl.a. efter att klara upp mindre och bagatell- artade brott utan att nödvändigtvis blanda in det reguljära dom- stolsväsendet, dvs. att på rättslig grund sortera bort ärenden från vidarehandläggning i rättskedjan (s.k. attrition). RRV anförde i rapporten att man hade för avsikt att mot bakgrund av den genom- förda kartläggningen gå vidare och granska en brottmålskedja på lokaloperativ nivå. 
  
 I den uppföljande rapporten  
 Johnson – rättsadministrativ analys med internationella jämförelser  
 (RRV  
  
 2001:3–4) 
  
  granskade RRV hur lång tid det tar för rättssystemet att hantera vanligt före- kommande brottmålsärenden med misstänkt gärningsman från anmälan till dom i tingsrätt. RRV menade sammanfattningsvis att det behövs ett snabbförfarande för mängdbrottsärenden i syfte att förkorta genomströmningstider och öka lagföringen. Verket presen- terade också en sådan modell. Vidare borde enligt verket inrättas en funktion för att följa upp resultat samt att beställa och sammanställa beslutsunderlag för brottmålskedjan. RRV hänvisade vad gällde eventuella fortsatta rättspolitiska överväganden till BRU. BRU lämnade i sitt betänkande  
 Snabbare lagföring 4 – Ett snabb- förfarande för brottmål  
 (se avsnittet ovan) förslag till ett snabb- förfarande för brottmål som till en del överensstämde med verkets förslag. 
  
 När det gäller andra av RRV genomförda granskningar av be- tydelse kan nämnas  
 Hinder för ett effektivare resursutnyttjande och Lägesbeskrivning  
 (RRV 1996:64 del 1 och 2) och  
 Fortsatt utveckling av polisen  
 (RRV 2000:9). 
 31 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 SOU 2007:39 
  
 Intern granskning 
 Polisväsendet granskar även sig självt. Exempelvis genomförde Riks- polisstyrelsen tillsammans med Riksåklagaren under åren  
 2004–2005 
  en gemensam inspektion varvid brottsutredningar avseende våldtäkt och grov våldtäkt där brottsoffret var över 15 år granskades. I inspektionsrapporten togs ett antal konkreta åtgärder upp för att förbättra handläggningsrutiner och kvalitet i utredningarna. En uppföljning av rapporten gjordes under år 2006. Vid denna konsta- terades bl.a. att kvaliteten på utredningarna ökat ytterligare i vissa avseenden och att andelen åtal ökat i förhållande till den tidigare granskningen. Diskussionen är fortfarande levande inom polis- väsendet och ytterligare åtgärder har vidtagits för att höja kvali- teten i brottsutredningar om våldtäkt. 
 Inspektionerna har en stor bredd. Som ytterligare exempel på genomförda inspektioner under de senaste åren kan nämnas rappor- terna  
 Användandet av informatörer inom polisen, Flodvågskatastrofen 
  
 – en granskning  
 och  
 Inspektion av handläggningen av vissa ut- länningsärenden. 
 Forskning och utveckling 
 Utvärderingar och granskningar av polisen och dess verksamhet är såsom ovan angetts ett sätt att föra utvecklingen framåt inom polisen. Ett annat sätt är att polisen tar till sig den forskning på polisområdet som bedrivs på olika universitet och högskolor samt det utvecklingsarbete som i övrigt bedrivs utanför polisen. 
 Forskning 
 Avhandlingar avseende polisers förhållningssätt och attityder 
  
 I  
 Från text till batong – Om poliser, busar och svennar  
 (1999) av Reed diskuteras hur poliser med utgångspunkt i det vardagliga polisarbetet hanterar många – och ofta motstridiga – krav uttryckta av många kravställare. I avhandlingen argumenteras för att polisarbetet normeras i det vardagliga småpratet mellan poliser. I det småpratet undersöks handlingsutrymme och sank- tioner kopplade till olika krav och det bestäms hur poliser bör för- hålla sig till krav och kravställare. Att polispraktiken normeras i 
  
 32 
  
 SOU 2007:39 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 det vardagliga småpratet mellan poliser utmanar den klassiska bilden av hierarkier där textproducenter med hjälp av texter och chefer antas normera polisarbetet. 
 Mosley har bedrivit forskning som bl.a. resulterat i doktors- avhandlingen  
 Patrullerande polisers yrkeskultur  
 (2004). Avhand- lingen är den första som helt och hållet handlar om polisens yrkes- kultur. Med yrkeskultur menar Mosley kollektiva mönster – när det gäller referensramar, attityder och förhållningssätt – som kan visa sig i gemensamma strukturer, normer och praktiker. Enligt Mosley finns det en yrkeskultur bland poliser i yttre tjänst men den är inte enhetlig eftersom den pendlar mellan två ytter- ligheter när det gäller polisiärt tänkande. De två ytterligheterna han har fått fram i sin forskning kallar han för det autonoma respek- tive det legalistiska perspektivet. I det autonoma perspektivet är polisen en självständig företrädare för ordningen och vars egent- liga arbetsuppgift är brottsbekämpning i egentlig mening. Polisen i det legalistiska perspektivet följer till varje pris lagar och direktiv och ingriper mot alla utan att tänka på konsekvenserna. Dessa ytterligheter nyanseras av andra kompletterande förhållningssätt. Det hungriga förhållningssättet som utmärker många nya poliser, ersätts hos många efter ett antal år i yrket av det trötta förhåll- ningssättet. Vidare kan skillnader iakttas i det sätt varpå poliserna bemöter andra människor såväl misstänkta brottslingar som andra. Dessa skillnader utgör det tuffa respektive det mjuka förhåll- ningssättet. I det mjuka förhållningssättet ersätter kommunika- tionen muskelkraften som främsta övertalningsmedel. 
 Clay har skrivit avhandlingen  
 Lag eller ordning? – Polisens hantering av  
  
 EU-toppmötet 
  
  i Göteborg 2001  
 (2005). I denna avhandling behandlas frågan om det är upprätthållandet av lag eller upprätthållandet av ordning som är vägledande för polisarbetet och vilka förutsättningarna är för att finna en rimlig avvägning mellan dessa, ibland motstridiga syften, med polisverksamheten. Balans- gången mellan dessa två förhållningssätt och hur svensk polis hante- rade konflikten mellan ordning och säkerhet och medborgerliga fri- och rättigheter under Göteborgskravallerna år 2001 är två genomgående teman i denna avhandling. 
 33 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 SOU 2007:39 
  
 Avhandlingar avseende polisens arbetsmetoder 
 En annan avhandling om polisarbete är  
 Yrke: POLIS  
 (2005) av Carter. Avhandlingen har som primärt mål att under- söka polisens användning av olika  
 IT-system 
  och hur dessa påverkar polisarbetet men har även kommit att innefatta studier av det praktiska polisarbetet i allmänhet. Carter diskuterar i avhandlingen de uppenbara skillnader i arbetsprestation som finns mellan enskilda poliser. Kvantitativt högpresterande poliser är ofta även kvalitativt högpresterande enligt Carter. Carter diskuterar också utförligt de organisations- och ledarskapsproblem som han menar utmärker polisen. Vidare menar han att allt för mycket tid går åt till avrapportering vilket i sig beror på bristfälliga eller alltför komplexa  
 IT-system. 
  
 Avhandlingar avseende organisationsfrågor 
 Avhandlingen  
 Papperspolisen  
 (2004) av Johnson tar upp organisatoriska frågor inom polisen. Tonvikten ligger mer på organisationsteori än på polisiärt arbete. Även han konstaterar att mer än en tredjedel av polismännens arbetstid åtgår till av- rapportering och han diskuterar även ledarskapsfrågor. 
 Även Snyder studerar organisationsfrågor i sin av- handling  
 Polisens organisationskultur  
 (2005). Han konstaterar att kommunikation utgör grunden i arbetet och avser med kommuni- kation såväl talat och skrivet språk som kroppsspråk och symboler. Snyder diskuterar vidare enkulturationen in i polis- yrket och konstaterar att den i första hand sker under ordnings- tjänsten där förebilderna blir kolleger med längre anställningstid. Detta medför i förlängningen att organisationskulturen tas för given och att nya sätt att organisera arbetet får svårt att få genomslag. 
 Utvecklingsarbete av Brottsförebyggande rådet (BRÅ) 
 Som exempel på det utvecklingsarbete som BRÅ bedriver kan följ- ande projekt, vilka skall redovisas under år 2007 eller senare, nämnas. 
 Polisens utredning av misshandelsbrott mellan obekanta 
 . En ut- talad målsättning för polisens arbete är att andelen personuppkla- rade mängdbrott skall öka. Mot den bakgrunden avser BRÅ att kartlägga hur stor andel av de inkomna anmälningarna om miss- handel mellan obekanta som utreds, vad som karaktäriserar de an- mälningar som polisen utreder och om det finns förutsättningar att utreda fler av anmälningarna. 
  
 34 
  
 SOU 2007:39 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 Polisutredningar om de yngsta lagöverträdarna.  
 På regeringens uppdrag skall BRÅ tillsammans med Rikspolisstyrelsen kartlägga hur många utredningar som polismyndigheterna årligen genomför enligt 31 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL). BRÅ skall också undersöka på vilka grunder utredningarna görs och hur reglerna för brottsskadeersättning tillämpas när gärningsmännen är under 15 år. I uppdraget ingår också att föreslå ändringar i polisens anmälningsrutiner som gör att sådana utredningar kan inkluderas i den officiella kriminalstatistiken. 
  
 Trakasserier, hot, våld och korruption – Trygghet och rättssäkerhet i myndighetsutövning 
 . Projektet är en uppföljning av  
  
 BRÅ-rapporten 
  
 Otillåten påverkan riktad mot myndighetspersoner 
 , från år 2005. Syftet är att ta fram åtgärder som förebygger otillåten påverkan mot poliser och andra myndighetspersoner. Åtgärderna handlar både om att hantera akuta situationer och att minska skadorna av faktiska händelser. 
  
 Effektiva polisiära åtgärder mot brott 
 . Rapporten handlar om vilka polisiära åtgärder som visat sig fungera mot olika typer av brott i Sverige enligt forskning eller beprövad erfarenhet. Syftet var att polisen skulle kunna använda rapporten i det brottsförebyggande arbetet. En av slutsatserna var att det saknas svenska vetenskapliga utvärderingar och enklare men strukturerade uppföljningar på om- rådet. 
  
 Kameraövervakning i brottsförebyggande syfte 
 . I rapporten presen- teras de första svenska fallstudierna av kameraövervakning i brotts- förebyggande syfte och en internationell genomgång av forskning- en på området. De miljöer rapporten tar upp är bilparkeringar och gator samt torg. Studien visar att kameraövervakning som bedrivs av bl.a. polisen kan minska brottsligheten och i viss mån leda till ökad trygghet. Exempelvis mer än halverades de polisanmälda fordonsrelaterade brotten på en av parkeringarna. I andra fall har kameraövervakning haft en väldigt begränsad effekt. 
  
 2.2.4 
  
 Pågående projekt och reformer inom polisen 
  
 Rikspolischefens inriktning 
 Statsmakterna har i enlighet med vad vi tidigare redogjort för (avsnitt 2.2.1 och 2.2.2) lämnat ett uppdrag till polisen. Rikspolis- chefen har i mars 2007 i ett dokument,  
 Rikspolischefens inriktning, 
  
 35 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 SOU 2007:39 
  
 redogjort för sin tolkning av uppdraget. Vad som framgår härav är i allt väsentligt detsamma som framgår av Rikspolisstyrelsens verk- samhetsplan (se nedan). Därutöver framhåller rikspolischefen fem områden, som i förändringsarbetet måste utvecklas. För det första skall arbetsmetoder som ökar förmågan att bekämpa brottsligheten utvecklas. För det andra skall det satsas på kompetensförsörjning så att polisen fullt ut kan behärska och maximalt nyttja både be- prövade och nya arbetsmetoder. Polisen skall vara bemannande med såväl rätt antal personer som relevant kompetens. För det tredje skall polisen utveckla verksamhetsstöden för att kunna arbeta så effektivt som möjligt i kampen mot brottsligheten. För det fjärde skall ledarskapet utvecklas inom polisen och för det femte skall polisen anstränga sig för att effektivisera hanteringen av tid och pengar. I utvecklingen av dessa fem områden anger rikspolischefen fem nyckelord;  
 tydlighet  
 – styrningen av verksam- heten måste vara tydlig;  
 enhetlighet  
 – polisen måste uppträda som  
 en  
 polis;  
 genomförande  
 – en förändring är inte genomförd förrän den har genomförts lokalt;  
 långsiktighet  
 – polisen måste ha en förmåga att se framåt och  
 lärande  
 – polisen måste arbeta på ett sådant sätt att den drar lärdom. 
 Utvecklingsarbete inom polisen 
 Av Rikspolisstyrelsens verksamhetsplan för år 2007 framgår aktu- ella utvecklingsprojekt inom polisens olika verksamhetsgrenar. Nedan följer en redogörelse för de olika projekten inom respektive verksamhetsgren. 
 Verksamhetsgren brottsförebyggande arbete 
 En brottsförebyggande strategi och en trafiksäkerhetsstrategi skall utvecklas. Den brottsförebyggande strategin anger generella rikt- linjer för det brottsförebyggande arbetet. Strategin kommer att peka på vilka förmågor polisen måste ha för att effektivisera det brotts- förebyggande arbetet på nationell och lokal nivå. Polisen skall förbättra förmågan att identifiera och analysera, åtgärda och plan- lägga samt återkoppla vunnen kunskap till det vardagliga polis- arbetet. Strategin skall även betona vikten av samverkan med andra aktörer på det brottsförebyggande området. 
 36 
  
 SOU 2007:39 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 Trafiksäkerhetsstrategin anger inriktningen för ett långsiktigt arbete där fyra områden är prioriterade: hastighet, nykterhet, bältes- användning och aggressiv körning. 
 Vidare skall gemensamma arbetsmetoder som förenar brotts- förebyggande arbete med utredande och lagförande arbete utveck- las. En sådan arbetsmetod är polisens underrättelsemodell (PUM). Denna kan beskrivas som en modell för ledning och styrning av all planlagd operativ polisverksamhet där beslut om inriktning, prioritering och genomförande baseras på underrättelser och annan relevant kunskap. Modellen har tillkommit för att inrikta polis- verksamheten så att polisens åtgärder mot brott, ordningsstör- ningar och otrygghet kommer vid rätt tidpunkt, har rätt utform- ning och sätts in med rätt resurs. 
 Rikspolisstyrelsen har även initierat ett arbete med att se över och föreslå åtgärder som ökar polisens tillgänglighet i lokalsam- hället och förbättrar det lokala brottsförebyggande arbetet. Mål- sättningen är bl.a. att ta fram nationella rutiner för en hur en för- djupad samverkan mellan polis och kommun kan se ut. 
 I samarbete med Brottsförebyggande rådet (BRÅ) skall Riks- polisstyrelsen planera och genomföra ett kunskaps- och metod- utvecklingsprojekt om att förebygga våld i offentliga miljöer. Pro- jektet skall ta fram förslag till åtgärder som skall prövas av polisen och utvärderas av BRÅ. Arbetet inleds med en kartläggning av redan genomförda, pågående och planerade åtgärder runt om i landet (t.ex. mobila poliskontor och kameraövervakning). 
 Polismorden i Archer 1999 och händelserna vid  
 EU-mötet 
  i Göteborg 2001 är exempel på svåra situationer där poliser från olika län samarbetat. Vid en analys av det polisiära arbetet i samband med dessa händelser framkom det att det finns behov av en gemensam, nationell taktik för landets poliser. Mot bakgrund härav har Rikspolisstyrelsen i samarbete med Polishögskolan ut- arbetat en utbildning i s.k. bastaktik samt en vidareutbildning i s.k. särskild polistaktik. 
 Bastaktik handlar om grundläggande polisiära metoder, t.ex. att upprätta vägspärrar, stoppa misstänkta fordon och att på ett säkert sätt ta sig in i en byggnad. Tyngdpunkten ligger på kommunika- tion, konfliktlösning och mental träning. Omkring 6 000 poliser skall genomgå utbildning i bastaktik. 
 Särskild polistaktik är en metod att klara svåra ordningsstörningar. Syftet är att skapa en nationell förstärkningsorganisation bestående av poliser från polismyndigheterna i Stockholm, Västra Götaland 
 37 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 SOU 2007:39 
  
 och Skåne och som kan sättas in vid t.ex. demonstationer. Totalt kommer 1 200 poliser i de tre storstadslänen att utbildas för att kunna ingå i den nationella förstärkningsorganisationen. Den natio- nella förstärkningsorganisationen är en resurs för hela landet som skall kunna användas vid stora och krävande kommenderingar. Den nationella resursen kommer att bestå av 540 poliser samt transport- och civila enheter. 
 Rikspolisstyrelsen skall också verka för att polisen har en natio- nell inriktning i arbetet mot narkotika och därtill relaterad brotts- lighet 
 Verksamhetsgren utredning och lagföring 
 Målet med projekten inom denna verksamhetsgren är att antalet uppklarade brott skall öka inom samtliga brottskategorier. 
 Även inom detta område skall ett antal strategier utarbetas. Kriminalteknisk strategi har tillkommit för att skapa en nationell standard och tydlig styrning och ledning av den kriminaltekniska verksamheten. Strategin anger bl.a. att rutiner för uppföljning och utvärdering skall utvecklas. Strategi mot grov organiserad brottslig- het anger övergripande tillvägagångssätt och gemensam inriktning på polisens arbete mot grov organiserad och systemhotande brotts- lighet. Vidare har Rikspolisstyrelsen påbörjat arbetet med att ta fram en ny heltäckande strategi med tillhörande metodhandbok för att säkerställa att brottsoffer bemöts på ett professionellt sätt. Som en del i arbetet skall polisen årligen genomföra nationella brotts- offerundersökningar. Rikspolisstyrelsen skall utveckla, beställa och utarbeta rutiner för genomförandet av dessa undersökningar. Slut- ligen arbetar Rikspolisstyrelsen med att ta fram en nationell strategi för att utveckla polisens förmåga att förebygga och utreda brott i nära relationer. Syftet är att uppnå en hög och jämn nivå på verk- samheten över hela landet med nationellt fastställda kompetenskrav på t.ex. barnutredare. 
 En annan av de gemensamma arbetsmetoder som förenar brotts- förebyggande arbete med utredande och lagförande arbete som vi tidigare nämnt är polisens nationella utredningskoncept (PNU). Denna utarbetades efter att kritik riktats mot polisens förmåga att klara upp brott, främst mängdbrott (även kallat vardagsbrott). PNU innehåller förslag på åtgärder som skall införas och användas utifrån verksamhetens behov med utgångspunkt från ledstjärnorna hel- 
 38 
  
 SOU 2007:39 
  
 Polisverksamheten i dag 
  
 hetssyn, uthållighet och utveckling. Konceptet innebär en helhets- syn där utredningen börjar när händelsen kommer till polisens kännedom och att polisens brottsutredare, oavsett organisatorisk tillhörighet, känner ansvar för slutproduktens kvalitet. Målet är att konceptet skall vara ett stöd i polismyndigheternas strävan att öka lagföringen och reducera brottsligheten, främst mängdbrottslig- heten. 
 Verksamhetsgren service 
 I syfte att öka antalet nöjda servicemottagare skall en servicestrategi utarbetas. Strategin skall ange enhetliga metoder och processer för hur ett serviceärende skall genomföras. Bemötandet av brottsoffer skall förbättras och servicemål för handläggningstider skall beslutas och publiceras. Vidare genomför Rikspolisstyrelsen en utredning i syfte att förbättra kvaliteten och effektiviteten i polisens kontakt- center. Målet är att 90 procent av alla samtal till polisens nummer för  
 icke-akuta 
  ärenden skall vara personligt besvarade inom tre minuter. 
 Övriga verksamheter 
 Andra prioriterade satsningar innebär att polisens kärnverksamhet skall stödjas med olika aktiviteter inriktade främst på kompetens- försörjning inklusive arbetsmiljöförbättrande åtgärder, chefsförsörj- ning, värdegrund och etik. Vidare skall polisens kommunikations- arbete utvecklas för att ge medborgarna en relevant bild av polisens verksamhet. Samtidigt skall den interna kommunikationen förbättras. 
 Rikspolisstyrelsen skall även utarbeta en strategi för hur det internationella polissamarbetet skall utvecklas och integreras i det nationella polisarbetet. 
 39 
  
 3 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 3.1 
  
 Att blicka in i framtiden och faktorer som påverkar den framtida polisverksamheten 
  
 3.1.1 
  
 Att blicka in i framtiden 
  
 Enligt våra direktiv skall vi bl.a. kartlägga och analysera hur kraven på polisverksamheten och därmed på personalen kan komma att förändras jämfört med situationen i dag. Vårt uppdrag innebär således att vi skall försöka identifiera de krav som kan ställas på polisen i framtiden. 
 Att blicka in i framtiden och med säkerhet uttala sig om hur kraven på polisen då kommer att se ut är en omöjlig uppgift. Det är dock i viss mån möjligt att inom några områden förutse samhälls- utvecklingen och därmed kunna förbereda sig inför kommande förändringar. Sådana bedömningar görs återkommande av såväl statliga utredningar och institutioner (t.ex. Ansvarskommittén, Långtidsutredningen, Institutet för framtidsstudier) som av privata företag (t.ex. Kairos Future, se nedan). Vid en i Danmark nyligen genomförd reform av polis- och åklagarväsendet, Visionsudvalget, försökte man förutse samhällsutvecklingen inom relevanta om- råden för att på så sätt identifiera de framtida kraven på den danska polisen (se nedan). 
 Vi har i vårt utredningsarbete samlat in skriftligt material rör- ande den framtida samhällsutvecklingen inom de områden som kan tänkas ha betydelse för polisen och polisens verksamhet. Därutöver har vi sammanträffat dels med företrädare för polisväsendet, dels med företrädare för olika myndigheter och organisationer med anknytning till polisväsendet och efterhört deras syn på den fram- tida utvecklingen såväl inom polisen som samhället i stort. På grund- val av denna kunskap har vi därefter gjort våra antaganden om de framtida kraven på polisen. Vi vill i sammanhanget understryka att 
 41 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 våra slutsatser endast är antaganden eftersom några säkra bedöm- ningar om framtiden inte kan göras. 
  
 3.1.2 
  
 Exempel på liknande arbeten 
  
 Ansvarskommittén 
 Den parlamentariskt sammansatta Ansvarskommittén påbörjade sitt utredningsarbete våren 2003. Kommitténs uppdrag handlade om att undersöka den nuvarande samhällsorganisationens, dvs. statens, landstingens och kommunernas, förutsättningar att klara de offentliga välfärdsåtagandena. Kommittén skulle om den ansåg det nödvändigt föreslå förändringar av strukturen och uppgiftsför- delningen i samhällsorganisationen. Förslagen skulle enligt reger- ingens direktiv vara sådana att de folkvalda organen får bättre genomslag för sin politik samtidigt som medborgarna får mer in- flytande och insyn samt bättre förutsättningar att utkräva ansvar. 
 Kommitténs arbete var indelat i två etapper. Den första etappen bestod i att identifiera, belysa och analysera de samhällsföränd- ringar som inverkar på samhällsstrukturen och som skulle kunna motivera förändringar av strukturen och uppgiftsfördelningen mellan staten, kommunerna och landstingen. Denna övergripande analys redovisades i delbetänkandet  
 Utvecklingskraft för hållbar välfärd 
  
 (SOU 2003:123), vilket lämnades till regeringen i december 2003. I delbetänkandet konstaterade kommittén att den offentliga sam- hällsorganisationen kommer att utsättas för påfrestningar på längre sikt. Den demografiska utvecklingen, de ekonomiska förutsätt- ningarna och internationaliseringen kommer att spela stor roll. Delbetänkandet remissbehandlades under våren 2004. Cirka 340 svar kom in från statliga myndigheter, kommuner och landsting samt olika intresseorganisationer. I juni 2004 beslutade regeringen om tilläggsdirektiv för kommittén. Kommitténs uppdrag var enligt dessa direktiv att bedöma om struktur och uppgiftsfördelning inom staten och mellan staten, landstingen och kommunerna behöver förändras. Syftet med föreslagna förändringar skulle vara att för- bättra samhällsorganisationens möjligheter att hantera framtidens välfärdsåtaganden och bidra till ökad tillväxt inom ramen för en hållbar utveckling. Uppdraget slutredovisades till regeringen i februari 2007 genom att betänkandet  
 Hållbar samhällsorganisation med utvecklingskraft  
 (SOU 2007:10) överlämnades till regeringen. I 
 42 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 betänkandet framfördes bl.a. följande förslag. Dagens 21 landsting skall ersättas av  
 6–9 
  direktvalda regionkommuner. Parallellt organi- seras staten om i  
 6–9 
  nya län vilka sammanfaller med regionkom- munerna. 
 Modellen bygger på en utvecklad samverkan mellan staten och regionkommunerna i syfte att uppnå utvecklingskraft och att ge medborgarna bästa möjliga utbyte av de samlade offentliga resur- serna. Den nya indelningen skall vara genomförd senast till valet år 2014. Regionkommunens utvecklingsuppdrag består av att leda och samordna det regionala utvecklingsarbetet i länet. Detta inne- bär engagemang inom vitt skilda områden som har betydelse för regionens utveckling och tillväxt. En splittrad stat återsamlas såväl geografiskt som verksamhetsmässigt. Ett dominerande sektors- tänkande balanseras med en organisation som poängterar helhets- perspektiv. För att detta skall kunna ske genomförs en samlad översyn av Regeringskansliet. Framtidens  
 6–9 
  länsstyrelser blir regeringens förlängda arm i länet med strategiska uppgifter inom bl.a. samordning, kunskapsbildning och tillsyn. Statens olika myndigheter samordnas regionalt för att de olika verksamheterna skall kunna ge bästa samlade resultat ur medborgarnas perspektiv. 
 Slutligen slog Ansvarskommittén fast att en förtroendefull sam- verkan mellan den statliga sektorn och kommunsektorn är nöd- vändig för att medborgarna skall få en bra offentlig service. Kom- mittén lade därför fram förslag om ett reglerat system för samråd mellan staten, kommunerna och regionkommunerna. Statens styr- ning av kommunsektorn skall, enligt förslaget, också förtydligas och renodlas. Regeringen föreslås ta fram en strategi för detta arbete vilken skall redovisas för riksdagen. 
 Visionsudvalget 
 Sommaren 2003 tillsatte den danska justitieministern en utredning, Visionsudvalget, rörande framtidens polis. Syftet med utredningen var att utarbeta ett förslag till hur framtidens polis bör se ut så att polisens resurser och kompetens utnyttjas på bästa möjliga sätt. Målsättningen var att medborgarna i framtiden garanteras ett öppet och tillmötesgående bemötande, snabb svarstid, ett målinriktat brottsförebyggande arbete samt ett professionellt och effektivt utredningsarbete. 
 43 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 Med medborgarnas krav och förväntningar som utgångspunkt för polisens verksamhet genomfördes en medborgarundersökning bland 4 000 representativt utvalda personer. Dessa fick svara på hur de ansåg att polisens arbete skulle prioriteras. Av resultatet framgår klart att medborgarna ansåg att polisens resurser skulle användas där det finns ett verkligt behov av en polisiär insats. Detta gällde i synnerhet vid förebyggande och uppklarande av brott. 
 I nästa steg beskrev utredningen hur samhällsutvecklingen kan förväntas påverka polisens uppgifter och arbetsvillkor under de kom- mande årtiondena. Områden som ansågs ha särskild betydelse för polisens verksamhet var kriminalitet, demografi, teknologi, inter- nationalisering, sociala förhållanden, hotbilder, offentliga evene- mang, kraven på myndigheter samt förändringar i medborgarnas moraluppfattning. 
 Mot bakgrund härav föreslog Visionsudvalget i maj 2005 en genomgripande reform för polis- och åklagarväsendet. Målet var att skapa den bästa möjliga polisen och därmed öka medborgarnas trygghet och rättssäkerhet. 
 Utredningens förslag innebar i huvudsak följande. De 54 polis- distrikten skulle läggas ihop till  
 10–12 
  polisdistrikt. Skälen härför var att de nya, större polisdistrikten skulle vara organiserade på ett sådant sätt och ha en sådan kompetens att uppgifterna skulle kunna lösas på ett långt mer effektivt och kvalitativt bättre sätt än vad som tidigare varit fallet. I den föreslagna organisationen skulle resurser från administrativt arbete kunna frigöras och i stället an- vändas i det operativa polisarbetet. I vart och ett av de nya distrik- ten skulle en professionell beredskap inrättas som skulle dimen- sioneras efter de konkreta, lokala behoven och enheterna skulle tillförsäkras tillräcklig volym och flexibilitet. Förändringarna skulle enligt utredningen innebära en ökad polisiär närvaro och snabbare svarstid, vilket i sin tur skulle öka medborgarnas verkliga trygghet. 
 Utredningen föreslog även att en översyn av polisens arbetsupp- gifter bör göras. Utredningen underströk vikten av att framtidens polis fokuserar på arbetsuppgifter av polisiär relevans så att resur- serna används på ett optimalt sätt. 
 Vidare ansåg utredningen bl.a. att rekryteringen av specialist- kompetens utifrån, dvs. med annan profil än polisens sedvanliga personalkategorier, måste öka. 
 Folketinget antog förslaget i juni 2006. Reformen trädde i kraft den 1 januari 2007. 
 44 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 Kairos Future 
 Kairos Future utgav år 2000, i samarbete med Rikspolisstyrelsen och Riksåklagaren en rapport Brottsligheten i framtiden – Diskussion kring fyra scenarier. Rapporten är en fördjupad om- världsanalys som sammanfattas i fyra scenarier för hur brottslig- heten och arenan för brottsbekämpningen kunde se ut år 2007. In- ledningsvis identifieras vilka trender i omvärlden som kan påverka dels brottsligheten i sig, dels polisen och åklagarna. Därefter kon- stateras huruvida trenderna är beroende av varandra och i så fall på vilket sätt samt vilka som är de mest drivande respektive mest bero- ende trenderna. I arbetet tas två viktiga strategiska osäkerheter för den framtida utvecklingen fram. Den ena osäkerheten gäller vad fokus i media, politik och samhälle kommer att riktas på. Den andra avser vilket intrång i den personliga integriteten svenska folket kan tänkas acceptera för att underlätta brottsbekämpningen. Detta ut- gör sammantaget den gemensamma bakgrunden för de fyra alter- nativa bilderna av brott och arenan för brottsbekämpning år 2007. 
 De fyra olika scenarierna benämns Al Capone, Nätets fantomer, Hansen och Fria Marshall. De kan beskrivas närmare enligt följande. 
 Al Capone 
  
 Grov internationell brottslighet med ekonomiskt fokus. 
  
 Media fokuserar på brottsyndikatens ledarskikt. 
  
 Medborgarna kräver resultat. 
  
 Nätets fantomer 
  
 Extremister som hotar samhällsordningen. 
  
 Media speglar spektakulära aktioner. 
  
 Medborgarna kräver förebyggande åtgärder med stor respekt för integritet. 
  
 Trygga Yang 
  
 Brott begångna av återfallsförbrytare. 
  
 Media upptas av seriemördare och pyromaner. 
  
 Medborgarna anser att trygghet är viktigare än integritet. 
  
 Fria Marshall 
  
 Vardagsbrott – tillfället gör tjuven. 
  
 Media fokuserar på brottsoffer. 
  
 Medborgarna anser att integritet är viktigare än trygghet. 
  
 45 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 3.1.3 
  
 Faktorer som påverkar den framtida polisverksamheten 
  
 För att kunna identifiera de krav som kan ställas på polisen i fram- tiden har vi inledningsvis identifierat vem eller vilka som är krav- ställare gentemot polisen. Det ligger i sakens natur att kraven på polisen ser olika ut beroende på vem som ställer kraven. De krav- ställare vi har valt att redovisa här är medborgarna, statsmakterna, kommunerna, näringslivet, rättsväsendets övriga aktörer, internatio- nellt polissamarbete och polisen själv. 
 Polisens verksamhet påverkas i hög grad av hur samhället ser ut och hur det utvecklas. På grund härav har vi därefter beaktat en rad drivkrafter som har betydelse i sammanhanget. Dessa drivkrafter är demografi, ekonomi, integration, teknologi, den forensiska verksam- heten, globalisering och internationalisering, politik, miljöfrågor, media, sociala faktorer och extraordinära händelser. 
 Det som nu sagts kan illustreras med följande bild. 
  
 Demografi 
  
 Extraordinära 
  
 Ekonomi 
  
 händelser 
  
 Sociala 
  
 Medborgarna 
  
 faktorer 
  
 Polisen 
  
 Statsmakterna 
  
 Integration 
  
 Media 
  
 Internationellt 
  
 Polisen 
  
 Kommunerna 
  
 polissamarbete 
  
 Miljöfrågor 
  
 Teknologi 
  
 Rättsväsendets 
  
 Näringslivet 
  
 övriga aktörer 
  
 En bredare 
  
 Den forensiska 
  
 kriminalpolitik 
  
 verksamheten 
  
 Globalisering och internationalisering 
 I de följande avsnitten (3.2 och 3.3) följer en närmare redogörelse för de ovan angivna kravställarna och de krav som riktas mot polisen. Även de tidigare nämnda drivkrafterna beskrivs mer ingående. 
 46 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 3.2 
  
 Kravställare 
  
 3.2.1 
  
 Medborgarna 
  
 I regeringsformens portalparagraf anges att all offentlig makt i Sverige utgår från folket. Där sägs också att den svenska folkstyrel- sen förverkligas genom ett representativt och parlamentariskt stats- skick och genom kommunal självstyrelse samt att den offentliga makten utövas under lagarna. Medborgarna är därmed hela den offentliga sektorns  
 uppdragsgivare 
 . Som  
 brukare  
 nyttiggör de sig offentliga tjänster och förmåner, både individuellt och kollektivt. Genom att betala skatter och avgifter  
 finansierar  
 medborgarna den offentliga verksamheten. 
 Medborgarundersökningar 
 Polisarbetet skall ytterst utgå från medborgarnas behov och för- väntningar och medborgarna skall ha förtroende för polisen. För att få kunskap om allmänhetens uppfattning i dessa frågor görs regelbundet olika typer av undersökningar och mätningar. Dessa undersökningar och mätningar har i många fall under senare år blivit ett naturligt sätt att komplettera polisens kunskaper om brottslig- heten samt dess omfattning och utbredning men också kunskap- erna i fråga om människors utsatthet för brott. Informationen kan även förbättra polisens möjligheter att styra, planera och prioritera verksamheten. 
 Undersökningarna och mätningarna utförs dels på uppdrag av polismyndigheterna, dels på uppdrag av andra offentliga organ. Även inom den akademiska världen genomförs denna typ av undersök- ningar. Nedan följer en presentation av ett antal relevanta under- sökningar och mätningar. 
 Polisens egna undersökningar och mätningar 
 Polismyndigheterna i Sverige använder en rad olika metoder för att inhämta medborgarinformation. Den vanligaste metoden är geo- grafiska medborgarundersökningar, s.k. trygghetsmätningar. Under- sökningarna har bl.a. genomförts genom medborgarenkäter. Enkät- formen har sedan år 1998 använts i över 200 kommuner och över 300 000 svenskar har under perioden  
 1998–2005 
  besvarat i stort sett 
 47 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 samma enkät. Detta innebär att undersökningen, så vitt är känt, är den största i sitt slag. Trygghetsmätningarna syftar bl.a. till att be- svara frågan om människors trygghet har påverkats i någon mån. Det är också viktigt att öka kunskapen om sambandet mellan upp- levd trygghet och brottslighet eftersom oro och brottslighet inte nödvändigtvis påverkas av samma faktorer. Exempelvis kan oro eller rädsla upplevas som hög på dåligt upplysta platser, utan att dessa för den skull är särskilt brottsbelastade. Det motsatta kan givetvis också gälla; ett område kan ha en hög nivå av brottslighet, utan att människor för den skull är oroliga. 
 Medborgarundersökningar kan även avse allmänhetens uppfatt- ningar kring polisen och polisarbetet. Syftet med denna typ av undersökningar kan variera. Som exempel kan nämnas att utröna medborgarnas inställning till polisen och dess verksamhet, nytta av polisen och dess verksamhet, nöjdhet med polisens verksamhet och effekter av polisens verksamhet. Vad gäller polisens geografiskt in- delade trygghetsundersökning som genomförts sedan år 1999 i Sverige mäts i första hand medborgarnas uppfattning i fråga om be- hov av polisen, eventuella effekter av lokal polisverksamhet, förut- sättningar för polisarbetet, den allmänna trygghetssituationen, situationen i ett bestämt bostadsområde eller sammanfattat som den lokala problembild som polisen utför sitt konkreta arbete i. 
 I medborgarundersökningen mäts nivåerna för ordningsstör- ningar, brott, abstrakt oro och konkret otrygghet på en given geo- grafisk punkt. Även polisens agerande mäts; bryr sig polisen om ordningsstörningar, brotten eller oron/otryggheten i responden- tens lokala bostadsområde? 
 Genom återkommande lokala medborgarundersökningar får polisen en bild av vilka problem som allmänheten upplever som mest frekvent, i vilken utsträckning de rent faktiskt blivit utsatta för olika typer av brott, hur stor den abstrakta oron är och hur pass konkret otryggt det geografiska mätområdet är. Därutöver ställs frågor om hur man upplever polisens lokala agerande och problem- engagemang. Svaren kan vara till hjälp för polisen i planerings- och prioriteringsarbetet och kan användas som en uppföljningsmetod inom hela det lokala närområdet. Det är också möjligt att använda mätningarna som ett led i utbildningen av poliser, kommunala brotts- förebyggande råd, stadsdelsnämnders personal och andra lokala aktörer i brottsprevention samt för planering av brottspreventiva åtgärder. Mätningarna kan även utgöra underlag för en långsiktig bedömning av samhällsutvecklingen runt oro och otrygghet. 
 48 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 Rikspolisstyrelsens trygghetsundersökning 
 Rikspolisstyrelsen har våren 2007 gett ut en rapport rörande trygg- het;  
 Trygghet – ökad trygghet som mål för den polisiära verksamheten 
 . I denna rapport står det kriminalpolitiska målet om ökad trygghet i centrum. Syftet med rapporten är att utveckla uppföljnings- och utvärderingsmetoder för det polisiära trygghetsskapande arbetet för att på så sätt möjliggöra ett erfarenhetsutbyte, till stöd inte minst för landets mindre polismyndigheter. I rapporten identifieras tre angelägna uppgifter för polisens trygghetsskapande arbete. Dessa kan sammanfattas enligt följande. Att utveckla mål för det trygg- hetsskapande arbetet, att utveckla uppföljnings- och utvärderings- metoder för det polisiära trygghetsskapande arbetet och att inte- grera ett trygghetsskapande perspektiv i metoder och arbetssätt. 
 Nationella Trygghetsundersökningen 
 Brottsförebyggande rådet (BRÅ) har på regeringens uppdrag i mars 2007 presenterat en studie kring människors förtroende för rättsväsendet, den s.k. Nationella trygghetsundersökningen (NTU). Tanken är att undersökningen fortsättningsvis skall vara årligen åter- kommande. 
 I rapporten, som behandlar människors förtroende för samtliga myndigheter i rättskedjan, slås fast att allmänhetens förtroende är viktigt både för rättsväsendets legitimitet och för möjligheten att arbeta effektivt. För att rättsväsendet skall kunna utreda brott måste exempelvis människor rapportera vad som hänt till polisen. Vidare är rättsväsendet beroende av att målsäganden och vittnen ställer upp och lämnar riktiga uppgifter. Därtill måste finnas ett förtroende för att människor som misstänks för brott får sin sak prövad på ett korrekt sätt genom rättskedjan. 
 I NTU har 54 procent av de tillfrågade (ett urval av 10 000 per- soner i åldrarna  
 15–79 
  år med en svarsfrekvens om 78 procent) uppgett att de har mycket eller ganska stort förtroende för rätts- väsendet som helhet. För polisen var motsvarande siffra 55 procent. Allmänhetens förtroende för polisen liknar alltså det förtroende som människor har för rättsväsendet som helhet. Siffrorna för de övriga institutionerna inom rättsväsendet är lägre. En rimlig tolk- ning är enligt BRÅ att resultatet återspeglar det faktum att polisen är den första länken i rättskedjan och den myndighet som flest 
 49 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 människor har kontakt med och får information om genom bl.a. media. Det höga förtroendet för rättsväsendet är således nära kopp- lat till människors förtroende för polisen. 
 Av NTU framgår vidare att kvinnor har ett något högre förtro- ende för polisen än män och att de allra äldsta har ett något högre förtroende än yngre. Skillnaden vad gäller åldersgrupper har förkla- rats med att äldre ofta är mer otrygga och förknippar polisen med säkerhet. Personer födda i Sverige har ett något högre förtroende för såväl rättsväsendet i stort som för de enskilda myndigheterna jämfört med utlandsfödda. Det finns emellertid ett ganska svagt stöd i materialet för några säkra slutsatser vad gäller inställningen hos personer med utländsk bakgrund. Högutbildade har generellt ett större förtroende för rättsväsendet i allmänhet än lågutbildade, men skillnaden syns inte med någon tydlighet vad gäller förtroen- det för polisen. 
 Mätningen av hur människor uppfattar att rättsväsendet behand- lar människor som utsatts för brott ger en tämligen negativ bild. Endast 30 procent uppger sig ha förtroende för att rättsväsendet behandlar brottsoffer bra. Därtill framgår av NTU att personer som utsatts för brott har ett lägre förtroende för polisen än andra och att de som åtalats för brott har ett påtagligt lägre förtroende än andra. 
 I NTU tillfrågades respondenterna om den bild de hade av den svenska brottslighetens utvecklig under de senaste tre åren. Omkring 80 procent svarade att antalet brott hade ökat. Omkring 40 procent svarade att brottsligheten hade ökat kraftigt. Detta skall ställas mot offerundersökningar och bedömningar som forskare gör om en i vart fall inte kraftig ökning av det totala antalet brott, utan snarare en oförändrad och i vissa delar minskande brottslighet. Det kan vidare konstateras att bland dem som tror att brottsligheten har ökat är förtroendet för rättsväsendet lägre. 
 BRÅ menar att medias beskrivningar av en ständigt ökande brotts- lighet underblåser en bild av att rättsväsendet inte förmår klara av sitt arbete och att brottsligheten ökar oavsett det arbete som genomförts tidigare och som pågår för närvarande. BRÅ relaterar till brittisk forskning enligt vilken kunskap är en viktig väg att öka medborgarnas förtroende och visar på vikten av att med informa- tionsmaterial eller seminarier ge allmänheten en mer korrekt upp- fattning om brottslighetens omfattning. En korrekt bild skulle leda till ett större förtroende för rättsväsendet. 
 50 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 BRÅ drar slutsatsen att det finns områden där förtroendet kan förbättras, inte minst vad gäller förtroende för att brottsoffer be- handlas bra. En grundbult i förtroendearbetet är enligt BRÅ att i den dagliga verksamheten medverka till att brottsligheten minskar och att tryggheten ökar. Därtill har rättsväsendet enligt BRÅ en informationsuppgift framför sig. Framgångar skall enligt BRÅ synliggöras för att kunna växlas in i ett ökat förtroende. 
 Internationella trygghetsundersökningar 
 European Crime and Safety Survey (EU ICS) gav år 2005 ut en forskningsrapport rörande brottsligheten inom EU,  
 Burden of Crime in the EU  
 (EUICS report, The Burden of Crime in the EU, A Comparative Analysis of the European Survey of Crime and Safety [EU ICS] 2005). Rapporten avhandlar bl.a. frågor om allmän- hetens syn på polisens arbete. 
 En av frågorna i undersökningen avsåg nöjdheten med polisens arbete med att förebygga och utreda brott i närområdet. Nöjdast med polisens arbete var medborgarna i Finland (cirka 90 procent) medan invånarna i Polen var minst nöjda (cirka 42 procent). Genom- snittet låg på cirka 65 procent. Resultatet för Sveriges del låg strax under genomsnittet. När det gäller frågan om förtroende för poli- sen i allmänhet placerade sig Sverige på sjätteplats i Europa med ett relativt högt index. 
  
 SOM-institutet 
  
 SOM-institutet 
  är centrum för den undersöknings- och seminarie- verksamhet som drivs vid Göteborgs universitet. Sedan år 1986 genomför  
 SOM-institutet 
  årligen en riksrepresentativ frågeunder- sökning på temat samhälle, opinion och massmedia. Den rikstäck- ande undersökningen omfattar 6 000 personer i åldrarna 15 till 85 år. 
 När det gäller den svenska befolkningens förtroende för polisen kan konstateras att detta brukar vara relativt högt i mätningarna. Vid den senaste mätningen hösten 2006 hamnade polisen på tredje plats av de 21 undersökta institutionerna. Placeringen kan sägas vara stabil sett över en längre tidsperiod. I undersökningen skiljer sig förtroendet åt mellan olika grupper i befolkningen, men det hand- lar inte om några dramatiska skillnader. 
 51 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 Svenskt Kvalitetsindex 
 Svenskt Kvalitetsindex (SKI) är ett system för att mäta och analy- sera hur de faktiska kunderna och andra användare bedömer varor och tjänster i Sverige. Regelbundna mätningar av kundnöjdhet och kvalitetsutveckling i näringsliv och offentlig sektor har genomförts sedan år 1989. För varje bransch tas ett samlat index fram, baserat på de faktiska kundernas bedömning. 
 Vid den senaste mätningen under senhösten 2006 uppmättes beträffande polisens verksamhet följande resultat. Polisen uppvisar en fortsatt låg image i samhället.  
 Nöjdheten  
 hos brottsoffer, som utsatts för tillgrepps- respektive våldsbrott, ligger på betyget 50. Indexet för kundnöjdhet kan anta värden mellan 0 och 100. Ju högre värde desto bättre anser de faktiska kunderna eller brukarna att produkterna och leverantörerna uppfyller konsumenternas krav och förväntningar.  
 Förväntningarna  
 på polisen ligger lägre jämfört med i stort sett alla andra samhällsfunktioner och företag.  
 Förtro- endet  
 för polisens brottsutredningar ligger på ungefär samma nivå som under de två tidigare åren. Aspekterna  
 utredningskvaliteten  
 (den tekniska kvaliteten i själva brottsutredningen) respektive  
 servicekvalitet  
 (hur väl polisen sköter kontakterna med brottsoffer) ligger på samma nivå som tidigare, medan  
 prisvärdet  
 (hur väl polisen använder tillgängliga resurser) sjunkit sedan föregående år. Nöjd- het och övriga aspekter på polisens brottsutredning varierar starkt regionalt. 
 Undersökningar och mätningar i övrigt 
 Polishögskolan 
 Som vi tidigare redogjort för i avsnitt 2.2.4 har Rikspolisstyrelsen i samarbete med Polishögskolan utarbetat en utbildning i bastaktik och en vidareutbildning i särskild polistaktik. En central del i denna utbildning är att inte låta sig provoceras och att vara medveten om sina föreställningar om motparterna. Med motpart avses i detta sammanhang personer som konfronterats med polisen genom olika ingripanden eller som befunnit sig i någon form av motsatsställning till polisen, t.ex. vid demonstrationer, aktioner eller gatufester. 
 Av utbildningsmaterialet i särskild polistaktik framgår att under utbildningen av handledare i den särskilda polistaktiken fick del- 
 52 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 tagarna i uppgift att intervjua personer som i någon situation kunnat ses som polisens motpart. De intervjuade var ungdomar men kunde också vara t.ex. intagna i kriminalvårdsanstalt, hemlösa och missbrukare. Syftet med intervjuerna var bl.a. att vidga den egna förståelsen av polisrollen genom att träna förmågan att inta ett utifrånperspektiv på polisens arbete. I det följande redovisas erfaren- heter från dessa motpartsintervjuer på sätt det beskrivs i ovan nämnda material. 
 Vid sammanställningen av motpartsintervjuerna utkristalliserades ett antal nyckelord ur motpartens upplevelser och erfarenheter av polisen. Bland de positiva kan nämnas förståelse för polisens situation och förståelse för vikten av det polisiära arbetet som trygghets- skapande faktor i samhället. De mer negativa erfarenheterna som kom fram vid intervjuerna kan sammanfattas i nyckelorden brist- ande respekt och kränkningar, brist på förtroende, bristande orga- nisation, bristande kommunikation och proportionalitet. 
 Bristande respekt och kränkningar  
 – många uppfattar det som att polisen utnyttjar sin makt på ett felaktigt sätt och att poliser kommer med provocerande kommentarer och personliga påhopp;  
 brist på förtroende  
 – hos flera av de intervjuade finns en inställning att det inte går att lita på polisen. Vid ingripanden har personer som inte har varit delaktiga i något bråk gripits och upplever sig oskyldigt anklagade;  
 bristande organisation  
 – polisiära ingripanden upplevs som oorganiserade och med inkonsekventa insatser;  
 bristande kom- munikation  
 – kommunikationens roll är en central del i de flesta intervjuerna. Ofta anges bristande eller  
  
 icke-existerande 
  
  kommuni- kation från polisens sida som orsak till att något går fel. Poliser borde enligt flera intervjuade försöka att bli bättre på att kommu- nicera och bli medvetna om hur det de säger och gör samt deras kroppsspråk uppfattas;  
 proportionalitet  
 – bland de händelser som varit mest negativa i mötet med polisen handlar ett stort antal om att de intervjuade anser att polisen överreagerat och använt mer våld än vad som varit nödvändigt. 
  
 Växjö universitet och Malmö högskola 
 Nguyen, professor i kultursociologi och ungdomsforskare på Samhällsvetenskapliga institutionen vid Växjö universitet och Cox, lärare på Polisutbildningen på Växjö och doktorand i pedagogik vid Malmö högskola har i sitt arbete med en kommande studie av ungdomars bild av polisen gjort vissa iakt- 
 53 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 tagelser. Slutsatserna grundas på två olika studier;  
 Ungdomsstyrel- sens idrotts- och fritidsstudie  
 (Uif), ett riksrepresentativt material med unga i åldern  
 13–20 
  år. Datainsamlingen genomfördes av Statistiska centralbyrån under våren 2005. Materialet, med fokus på just idrott och fritid, finns redovisat i boken Unga och förenings- idrotten 2005;  
 Barndom som tonårsliv  
 (Bst) en enkätstudie riktad till samtliga  
 10–12-åringar 
  i två olika områden i Malmö. Områdena utgör olika fall med avseende på ekonomiska, sociala, utbildnings- mässiga och kulturella villkor. Datainsamlingen genomfördes under höstterminen 2005. Det är i sammanhanget viktigt att betona att ingen av dessa empiriska studier avser barns och ungdomars upp- fattningar om och erfarenheter av polis. Dock rymmer studierna frågor med relevans för just dessa frågor. 
 De empiriska iakttagelser som Nguyen och Cox har kunnat göra är följande. Om ungdomars förtroende för polisen jämförs med andra samhälleliga institutioner, som sjukvård, skola, banker, domstolar, dagstidningar, storföretag och riksdag, är polisen en av de tre institutioner som tilldelas störst förtroende. Endast sjukvården har större förtroende. Knappt en av fem ung- domar (18 procent) anger mycket stort förtroende. Knappt hälften (45 procent) svarar att de har ganska stort förtroende för polisen. Andelarna för polis och grundskola är i stor utsträckning desamma. Av samma studie framgår dock att var tionde ungdom (10 procent) anser sig ha mycket litet förtroende för polisen. Finns det då olika grad av förtroende hos olika kategorier av ungdomar? En något förenklad sammanfattning av de empiriska utfallen ser ut som följer: Pojkars och flickors uppfattning skiljer sig inte nämnvärt åt. Barn till högutbildade kan ha ett något större förtroende än barn till låg- och mellanutbildade. Yngre tonåringar  
 (13-åringar) 
  har större förtroende för polisen än äldre tonåringarna vilket innebär att graden av förtroende minskar i takt med stigande ålder. I vissa avseende kan förändringarna vara påtagliga. Ett exempel är att sex procent av  
 13-åringarna 
  anger att de har ett ganska litet förtro- ende för polisen. Bland  
 20-åringar 
  är motsvarande andel 32 procent. Skillnaderna mellan inrikes och utrikes födda ungdomars uppfatt- ningar är stora. De senare anger lägre förtroende för polisen än de förra. Men det är också en större andel utrikes födda som svarar att de inte vet om de har förtroende för polisen. Ungdomar som bor i invandrartäta områden anger ett betydligt lägre förtroende för polisen än ungdomar i områden där det mest eller i stort sett bara bor svenskar. Vidare finns det påtagliga skillnader i ungdomars 
 54 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 förtroende för polis med avseende på hur de själva bedömer sin egen uppväxt. De unga som anser att deras uppväxt varit ganska eller mycket dålig anger betydligt lägre förtroende för polisen än de som bedömer sin uppväxt som mycket eller ganska bra. Ungdomar med negativa skolerfarenheter har också betydligt lägre förtroende för polis än ungdomar med positiva skolerfarenheter. 
 Enligt Nguyen och Cox finns det också en del andra intressanta empiriska iakttagelser. Ungdomar, som oftare tenderar att hamna i bråk, som inte tycker att ett positivt bemöt- ande av andra är viktigt och som är emot social integration, har be- tydligt lägre förtroende för polisen än de ungdomar som ger uttryck för motsatt hållning. Ungdomar som ofta dricker alkohol eller an- vänder narkotika har lägre förtroende för polisen än de som dricker mer sällan eller aldrig och som inte använder eller har provat narko- tika. Därtill har ungdomar med främlingsfientlig inställning betyd- ligt lägre förtroende för polisen än de som inte har dessa åsikter. En jämförelse mellan ungdomar med olika fritidsprofil visar att vissa fritidsaktiviteter är relaterade till lägre förtroende för polisen. Några av dessa avser ungdomar som ägnar sig åt skating, motorer, parti- politik, gambling (spelar mycket på tips, trav), att vara ute sent på kvällarna, chatta med okända och som inte är med i en idrotts- förening. 
 Ansvarskommitténs bedömning av den framtida medborgaren 
 Ansvarskommittén har i sitt betänkande  
 Hållbar samhällsorganisation med utvecklingskraft  
 (SOU 2007:10) konstaterat att de offentliga verksamheterna i framtiden kommer att möta medborgare som har betydligt större kunskaper och fler möjligheter att utöva inflytande som brukare av välfärdstjänster. Denna utveckling, konstaterar Ansvarskommittén, är redan i dag klart märkbar när det gäller hälso- och sjukvården. Vårdtagarens ställning har utvecklats från en tämligen passiv patientroll till en mer självständig position som in- begriper både eget ansvar och stärkta möjligheter till inflytande. 
 Även vi har i vårt arbete mött en entydig uppfattning om att medborgarna redan i dag är betydligt mer insatta i vilka rättigheter de har i förhållande till myndigheter, sjukvård m.m. jämfört med tidigare. Uppfattningen har också varit att medborgarnas kunskap i dessa frågor kommer att öka i takt med att utvecklingen inom informationsteknologin, t.ex. Internet, går framåt. Denna utveck- 
 55 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 ling slås även fast av Ansvarskommittén. För polisens del innebär naturligtvis en alltmer kunnig och påläst allmänhet att större krav kommer att ställas på polisen och dess verksamhet i framtiden. 
 Avslutande synpunkter 
 De mer övergripande resultaten av den nu beskrivna typen av undersökningar eller mätningar visar bl.a. att en god bild av polisen påverkar uppfattningen om arbetets kvalitet. Det sätt på vilket ärendet handläggs hos polisen och resultatet av handläggningen är den enskilt viktigaste drivkraften för nöjdheten hos medborgarna. Nöjdheten är en stark drivkraft för att medborgarna vid behov skall återkomma till polisen. Om medborgarnas förtroende för polisen ökar så ökar även beredvilligheten hos medborgarna att anmäla brott, vittna, ringa efter akut polishjälp m.m. Detta bidrar i sin tur till att polisen kan arbeta allt mer effektivt och att polisen får en högre legitimitet i samhället. 
 En annan faktor som påverkar allmänhetens syn på polisen är bilden av brottsligheten, dvs. frågan om brottsligheten ökar eller minskar. Av resultaten från medborgarundersökningarna kan kon- stateras att bland dem som tror att brottsligheten har ökat är för- troendet för polisen lägre. Det är därför angeläget att allmänheten bibringas en rättvisande bild av brottslighetens omfattning, vilket i sin tur kan bidra till en mer positiv syn på polisen. 
  
 3.2.2 
  
 Statsmakterna 
  
 Andra centrala kravställare är riksdag och regering, vilka också är polisens uppdragsgivare. Deras krav på polisen har vi tidigare redo- gjort för i avsnitt 2.2.1 och 2.2.2. 
  
 3.2.3 
  
 Kommunerna 
  
 En annan kravställare är kommunerna. Efter kontakt med före- trädare för Sveriges Kommuner och Landsting har framkommit att kommunerna ställer krav på polisen som innebär att polisens service till medborgarna måste öka. Vidare anser Sveriges Kommuner och Landsting att polisens lokala förankring måste stärkas och att polisen brister i tillgänglighet och synlighet. Det ställs också krav 
 56 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 på polisen såvitt avser samverkan mellan kommun och polis beträf- fande brottsförebyggande verksamhet. En vanlig samverkansform när det gäller det strategiska arbetet i brottsförebyggande frågor är de lokala brottsförebyggande råden. Dessa kan se olika ut men representanter från polis och socialtjänst ingår alltid. Gemensamt för råden är att de bedriver lokalt brottsförebyggande arbete. I dessa avseenden ställs det från kommunernas sida krav på ökad sam- verkan t.ex. gällande samverkan och återkoppling rörande orsaker till brott. 
 Polisen arbetar för att förhindra, förebygga och reducera effek- terna av brott. I detta arbete får polisen ofta kännedom om brotts- lighetens omfattning och karaktär. Denna kunskap, hävdar kom- munerna, måste polisen tillämpa och förmedla i större utsträckning än vad som sker i dag. 
 Ett annat exempel på krav på samverkan är polisens deltagande i kommunens socialt brottspreventiva projekt såsom att informera i skolor om t.ex. drogers skadeverkningar och bedriva trafikunder- visning för barn. 
 I den politiska debatten i Sverige har frågan om en kommunal polis diskuterats. Företrädare för främst de mindre kommunerna har hävdat att inrättandet av en sådan polis hade bidragit till att öka kommuninvånarnas trygghet genom att polisen då hade varit mer synlig. Vidare anser dessa kommuner att vardagsbrottsligheten hade kunnat klaras upp på ett annat sätt än i dag. Sveriges Kommuner och Landsting har dock ställt sig avvisande till förslaget och ansett att ansvaret för att det finns en polisiär närvaro i hela landet skall vila på staten. 
  
 3.2.4 
  
 Näringslivet 
  
 Även näringslivet är en för polisen viktig kravställare. 
 Föreningen Svenskt Näringsliv representerar en stor del av aktör- erna inom näringslivet. Föreningens medlemmar utgörs av arbets- givareförbund, branschföreningar eller andra sammanslutningar av företag. Ett av målen är att skapa en förbättrad affärssäkerhet och en ökad trygghet för företagen. 
 Företagarna är Sveriges största företagarorganisation och före- träder cirka 55 000 direktanslutna företagare och 16 branschförbund. Medlemmar utgörs i huvudsak av företagare som äger sina egna företag. 
 57 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 Enligt Svenskt Näringsliv och Företagarna tvingas företagen allt- mer ta ansvar för den egna säkerheten, bl.a. på grund av brister i lagstiftningen och i den brottsbekämpande verksamheten. Det gäller såväl skyddet av immateriella tillgångar som det fysiska skyddet. För att återskapa förtroendet för rättsamhället krävs, enligt Svenskt Näringsliv och Företagarna, att brott mot enskilda och företag bekämpas. Företagen behöver ett bättre samarbete och bättre stöd från såväl polis som åklagare, men också vägledning för att kunna förbättra den egna säkerheten. Säkerhetsarbetet har tidigare ofta handlat om skyddet för fysiska tillgångar och hanteringen av risker i den egna kärnverksamheten. Skyddsbehoven nu finns inte längre enbart för de fysiska tillgångarna utan framför allt för de immateriella värdena, dvs. goodwill, varumärken och information. För att komma till rätta med dessa problem måste bl.a. företagens trygghet stå i centrum genom att myndigheternas brottsförebyggande verksam- het förstärks och att hot och beskyddarverksamhet mot företagare förhindras (Svenskt Näringslivs Temablad 2006, Säkerhet ger bättre företagande!). 
  
 3.2.5 
  
 Rättsväsendets övriga aktörer 
  
 Åklagarmyndigheten 
 Den främsta kravställaren inom rättsväsendet i övrigt är åklagarna. Genom sin roll som förundersökningsledare och processförare i domstol har åklagarna ett nära samarbete med polisen. 
 Riksåklagaren har dels i en promemoria till regeringen i samband med Granskningskommissionens betänkande i anledning av brotts- utredningen efter mordet på statsminister Rodriguez, dels i Åklagar- myndighetens yttrande från mars 2006 över Beredningens för rätts- väsendets utveckling delbetänkande  
 En ny uppgifts- och ansvars- fördelning mellan polis och åklagare  
 (SOU 2005:84) fört fram en rad synpunkter. Synpunkterna, som beskrivs nedan, har därefter be- kräftats eller kompletterats i de slutsatser som formulerats vid ett möte med landets länspolismästare och chefsåklagare i början av september 2006. 
 Synpunkterna kan sammanfattas enligt följande. Åklagarna bör få ett större inflytande över polisens utredningsresurser. Detta bör åstadkommas genom diskussion mellan åklagare och polis på alla nivåer där man gemensamt avhandlar bl.a. prioriteringar i brotts- 
 58 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 bekämpningen. Myndigheterna bör också ha möjlighet att delta i varandras planering. Vidare bör området för polisiärt förundersök- ningsledarskap utökas så att åklagarna kan koncentrera sin uppgift som förundersökningsledare till den allvarligare brottsligheten. Med hänsyn till processperspektivet bör dock en utbildnings- och kompetensutvecklingssatsning göras. Riksåklagaren anser att ut- vecklingen mot generalistkompetens inom polisen som ett resultat av närpolisreformen inte alltid har varit till fördel för åklagarna, sär- skilt i bekämpningen av mer komplicerad brottslighet. Åklagarna har i stället ökat sin specialisering för att kunna möta sådan brotts- lighet. Det är därför också ett önskemål att även polisen ökar sin specialisering. En sådan utveckling sker när det t.ex. gäller grov, organiserad brottslighet samt miljöbrott, brott mot immaterial- rätten, krigsförbrytelser och  
 IT-brottslighet. 
  Vidare anser Riks- åklagaren att också bekämpningen av s.k. mängdbrott kräver en särskild kompetens. T.ex. bör denna utgå från ett kriminalpolitiskt perspektiv och förståelsen för förundersökningsbegränsning måste öka både hos polis och hos åklagare. 
 Det är i sammanhanget också betydelsefullt att poängtera be- hovet av ett brottsofferperspektiv. Kontroll och uppföljning av var- för ärenden inte blir föremål för ett aktivt utredningsarbete. Ytter- ligare rutiner för att rätt förstahandsåtgärder vidtas bör skapas och utveckling av hantering av massärenden hos polisen bör göras t.ex. utifrån generella direktiv från åklagare. 
 Beträffande brottsutredningar avseende mer komplicerad brotts- lighet och vid brott med särskilda bevisproblem är det angeläget att åklagare inträder i ett tidigt skede av utredningen, vilket är en utveck- ling som redan pågår. I vissa fall kan det vara viktigt att åklagare med- verkar även när det inte finns en skäligen misstänkt. Riksåklagaren anser att åklagare skall kunna delta under spaningsstadiet och ha en nära kontakt med polisens underrättelsetjänst. Detta ställer krav 
 – såväl hos åklagare som polisen – på kunskap, långsiktighet och en nära samordning av arbetsinsatserna. Slutligen anser Riksåklagaren att det är en fördel om polis och åklagare är samlokaliserade. Det kan även vara till fördel att det inrättas gemensamma arbetsgrupper eller team. En sådan arbetsform har med framgång tillämpats för t.ex. bekämpningen av ekobrottslighet, familjevåld m.m. 
 59 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 Kriminalvården 
 En annan viktig kravställare inom rättsväsendet i övrigt är Kriminal- vården. Kriminalvården har genom sitt ansvar för häkten, fängelser och frivård ett behov av att samarbeta och samverka med polisen. 
 Under år 2007 fanns det 56 anstalter i Sverige. Dessa delas in i öppna och slutna anstalter. De slutna anstalterna delas i sin tur in i klasserna  
 A–E 
  medan de öppna anstalterna bildar den egna gruppen F. Klassificeringen hör ihop med riskbedömningar som Kriminalvården gör för alla intagna. Anstalterna i klass A utrustas för att klara de mest riskfyllda fångarna, medan andra fångar inte skall behöva sitta säkrare än vad som är nödvändigt. Det som avgör vilken klassning ett fängelse har är bl.a. förmågan att motstå rymningar, förmågan att motstå fritagningsförsök och förmågan att hantera ett svårhan- terligt klientel. 
 Förekomsten av slutna anstalter, i synnerhet de med en högre säkerhetsklassificering, ställer naturligtvis högre krav på den lokala polismyndigheten. Sådana anstalter kräver bevakning i högre grad än andra och personalen måste också ha en högre beredskap. 
 Polisiär medverkan krävs främst vid kritiska situationer såsom rymningar, fritagningar och upplopp. Antalet rymningar uppgår dock endast till ett fåtal varje år. I samband med att säkerheten på de slutna anstalterna successivt har höjts uppstår emellertid nya problem såsom ett ökat antal fritagningar. Vid fritagningar före- kommer ofta hot och våld mot vårdarna. Dessutom har ett halv- dussin gisslansituationer inträffat under de senaste åren. Denna ut- veckling ställer naturligtvis ökade krav på polisens verksamhet vad gäller styrning, planering och prioritering av verksamheten. 
 Inom Kriminalvården finns också ett stort behov av säkra och effektiva transporter, såväl inrikes- som utrikestransporter, av klienter. Transporterna kan avse t.ex. verkställande av en utvisning eller förflyttning mellan anstalter och häkten. Även i dessa situatio- ner kan polisen behöva bistå med hjälp så att transporten uppnår en lämplig skyddsnivå. 
 Brottsoffermyndigheten 
 Regeringen har uttalat att alla myndigheter inom rättsväsendet måste ha ett tydligt brottsofferperspektiv. Vi har ovan redogjort för polisens arbete med att utarbeta nationella strategier (avsnitt 2.2.4) 
 60 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 bl.a. avseende bemötandet av brottsoffer. Således är även brotts- offrens krav på polisen av stor betydelse. 
 Brottsoffermyndigheten är den myndighet som arbetar för att främja brottsoffers rättigheter, intressen och behov. Vi har i vårt arbete efterhört myndighetens krav på polisen. Brottsoffermyndig- hetens synpunkter kan sammanfattas enligt följande. 
 Under de senaste decennierna har det skett en stor utveckling på brottsofferområdet både vad gäller lagstiftning och praktisk verk- samhet. Att lagstiftningen utvecklats och att brottsofferfrågor upp- märksammats innebär att medborgarna får allt större förväntningar på att samhället skall ta hand om brottsutsatta på ett professionellt sätt. Som det är nu finns det emellertid fortfarande en skillnad mellan vad samhället säger sig göra och vad samhället gör. Det är viktigt att framtidens poliser har bättre kunskap om vilka förvänt- ningar brottsoffer har på polisen och vad polisen är skyldig att göra. Sammanfattningsvis kan konstateras att polisen står inför många utmaningar och att noggrann eftertanke måste ägnas åt vilka kärn- egenskaper och kunskaper en polis måste besitta. 
 Det är enligt Brottsoffermyndigheten självklart att poliser måste ha en rad specifika kunskaper och färdigheter som har nära anknyt- ning till ingripandesituationer och våldsanvändning. Medborgarna kommer i framtiden att förvänta sig både att polisen är mer effektiv på att utreda brott och mer professionell vad gäller service och om- händertagande av brottens offer i vid bemärkelse. För att lyckas med båda dessa uppgifter krävs ett skifte av fokus mot bättre kunskaper i beteendevetenskapliga ämnen samt sociala och samhäl- leliga frågor. 
 Det kommer också att krävas en bättre utvecklad förmåga att lära sig nytt och ompröva invanda metoder, rutiner och ställnings- taganden. Brottsoffer, gärningsmän, vittnen och samhället i stort kommer, enligt Brottsoffermyndigheten, att gå mot en ökad hetero- genitet och komplexitet i en rad avseenden. Poliser kommer att möta en större variation både bland de människor och den brotts- lighet de möter. Det kommer att ställa stora krav på polisen som en flexibel och lärande organisation. Den enskilda polisen måste ha omfattande kunskaper och färdigheter inom olika områden samt mognad, livserfarenhet och ett genuint människointresse för att garantera att medborgarna i framtiden är nöjda med polisen och rättsväsendet. 
 61 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 3.2.6 
  
 Internationellt polissamarbete 
  
 Det internationella omvärldstrycket på Sverige som stat har inne- burit en utveckling av gränsöverskridande polisiärt samarbete. Detta samarbete är intensivast i Europa och mellan de europeiska stat- erna. Omvärldens påverkan på Sverige sker dock också bortom Europas gränser. Det som sker i andra delar av världen får ofta konsekvenser för den svenska staten och därmed för polisen. Det ökade samarbetet på internationell nivå innebär för polisens del även att polisen skall rekrytera, utbilda och utrusta den personal som skall nyttjas i internationell verksamhet. Vidare skall polisen, ibland med kort varsel, kunna ställa lämplig personal med olika kompetenser till förfogande för att kunna verka i andra länder. 
 I detta avsnitt följer en redogörelse för polisens internationella samarbete. 
 Interpol 
 Det globala samarbetet består främst av samarbetet inom Inter- national Criminal Police Organization (Interpol). Interpol, med 184 medlemsstater och huvudkontor i Lyon, är en mellanstatlig organisation som verkar för effektivt informationsutbyte och en koordination av polisiärt samarbete. Interpol är baserat på med- lemsstaternas nationella politik och lagstiftning. Samarbetet inom Interpol berör främst brott som faller under allmän strafflag. Den typ av brottslighet som undantas är brott av politisk, militär, reli- giös eller rasistisk natur. Arbetet inom Interpol är fokuserat på narkotika, brott mot person och brott mot egendom samt eko- nomisk brottslighet. Sverige har en polisman stationerad i Lyon. Det svenska arbetet genom Interpol bedrivs också i den nationella interpolbyrån vid Rikspolisstyrelsen. 
 EU 
 EU är i dag en reell maktfaktor i svensk, europeisk och global poli- tik. Naturligtvis har EU även påverkat den svenska polisen. Den svenska polisorganisationen har under det senaste decenniet genom- gått en stark europeisering. 
 Polissamarbetet inom EU kallas för rättsliga och inrikes frågor och har i traditionell beskrivning av  
 EU-samarbetet 
  varit EU:s 
 62 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 tredje pelare. Den tredje pelaren har bl.a. behandlat frågor som  
 polis-, 
  tull- och åklagarsamarbete, straffrätt, asyl- och invandrings- politik inklusive gränskontroll samt civilrätt. Det rättsliga och polisiära samarbetet institutionaliserades genom Maastrichtför- draget år 1993. Samarbetet har dock varit känsligt. Detta beror på att polisiär verksamhet vanligtvis har ansetts utgöra en central del av den suveräna rättsstaten. EU:s medlemsstater har dock bestämt sig för samarbete som ett led i att bekämpa gemensam och gräns- överskridande brottslighet. Resultatet har varit ett mellanstatligt samarbete som öppnat upp för en gränsöverskridande kamp mot brottslighet samtidigt som man bibehållit en suveränitet i rättsliga och polisiära frågor. Genom Amsterdamfördraget år 1999 intensi- fierades arbetet ytterligare. I fördraget slogs fast att de gemen- samma insatserna på polissamarbetsområdet skall omfatta operativt samarbete mellan berörda myndigheter för att förebygga och ut- reda brott; insamling, analys och utbyte av information; samarbete och gemensamma insatser avseende utbildning; utbyte av expertis; användning av utrustning och forskning samt gemensam utvärder- ing av utredningsteknik vid upptäckt av organiserad brottslighet. 
 Europol 
 Inom EU har svensk polis även samarbete med Europol. Europol är EU:s brottsbekämpande organ och ansvarar för den gemensamma kriminalunderrättelsetjänsten. Det yttersta målet är att förena nationella kapaciteter för att kartlägga och bekämpa den gemen- samma internationella brottsligheten. Europol stödjer medlems- staternas brottsbekämpande verksamhet huvudsakligen inom om- råden som olaglig narkotikahandel, nätverk för illegal invandring, terrorism, handel med stulna fordon, människohandel däribland barnpornografi, falskmynteri och förfalskning av andra betalnings- medel, handel med radioaktiva och nukleära ämnen samt penning- tvätt. Europols mandat utvidgades i januari 2002 till att omfatta även andra former av internationell brottslighet såsom miljöbrott, organiserade former av rån samt olaglig handel med kulturföremål och piratkopior. 
 Europol kompletterar och stödjer medlemsstaternas polisiära sam- arbete mot den gränsöverskridande brottsligheten. Detta sker genom att sambandsmännen inom Europol, som är stationerade av med- 
 63 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 lemsstaterna, underlättar för informationsutbyte samt tillhanda- håller analyser. 
 Schengen 
 Sverige medverkar i det s.k. Schengensamarbetet sedan den 25 mars 2001. Syftet med Schengensamarbetet är att förvekliga den fria rör- ligheten för personer inom EU. Samarbetet innebär att länderna som deltar har tagit bort personkontrollerna mellan sig och att människor därför kan röra sig fritt inom det som kallas för Schengenområdet. Schengensamarbetet innehåller även regler om ett utvecklat och fördjupat samarbete kring polisiära och rättsliga frågor, s.k. kompensatoriska åtgärder. Dessa åtgärder skall undvika att den fria rörligheten för personer får negativa konsekvenser i form av ökad internationell brottslighet. 
 En första sådan kompensatorisk åtgärd är införandet och utveck- landet av databaserade personregister, såsom Smith Information System (SIS). SIS erbjuder alla rättsstater möjligheten att erhålla information från alla medlemsstater som tull och polis kan använ- da. Registret är ett värdefullt hjälpmedel för att få tag på efterlysta personer samt för brottsförebyggande och brottsbekämpande arbete. I SIS finns även uppgifter om fordon, vapen, sedlar och dokument (pass,  
 id-handlingar, 
  visa) som är försvunna, stulna eller på annat sätt eftersökta. Ytterligare en kompensatorisk åtgärd är det s.k. Supplementary Information Requests at the National Entires (SIRENE). SIRENE utgör det forum i vilket olika rättsinstanser inom respektive medlemsstat sköter kontakter med varandra av- seende uppgifter som framkommit i SIS. SIRENE kopplar samman svenska rättsinstanser med övriga rättsinstanser i andra medlems- stater. Schengensamarbetet ger vidare polisen rätt att under vissa förutsättningar även förfölja brottslingar över gränsen till ett annat Schengenland. Slutligen innebär Schengensamarbetet också möjlig- het till rättsligt utbyte mellan medlemsstaterna. Detta kan innebära att polis, tull och kustbevakning m.m. från Sverige kan skickas till andra myndigheter i andra medlemsstater för utbyte och informa- tion. Utbytet kan syfta till att hämta hem ny kunskap eller bidraga med ny kunskap på plats. 
 64 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 Nordiskt samarbete 
 Svensk polis har sedan länge samarbetat med nordisk polis. PTN- projektet (Polis och Tull i Norden) är ett exempel på ett nära sam- arbete inom nordisk polis. Samarbetet grundas framför allt på de nordiska rikspolischefernas samtal och överenskommelse från år 1972. Samarbetet har byggt på en direktkontakt mellan staternas lokala polismyndigheter. Detta har således inte planerats centralt om det inte funnits något särskilt behov. Det nordiska gränssamarbetet med passfrihet m.m. har inneburit ett djupgående polisiärt sam- arbete mellan de nordiska polismyndigheterna. Det nordiska polis- och tullsamarbetet syftar till att effektivisera brottsbekämpningen i Norden. PTN verkar rådgivande, koordinerande och samarbetande mellan de olika polisorganisationerna inom respektive nordisk stat. Arbetet sker antingen genom utstationering av sambandsmän eller genom upprättandet av gemensamma brottsförebyggande program av gränsöverskridande natur. 
 Sverige har i dag sambandsmän i Bangkok, Amman, Aten, Buda- pest, Haag, Moskva, Riga, S:t Petersburg, Warszawa, Tallin och Belgrad. Syftet är att arbeta nära den nationella polisen i respektive stat och att samla in information och kartlägga gränsöverskridande brottlighet. Sambandsmännen representerar de nordiska staterna tillsammans. De tjänstgör åt samtliga nordiska stater och rapporterar till staternas polisorganisationer. 
 I oktober år 1999 undertecknades en överenskommelse om polis- samarbete i Öresundsregionen. Syftet är att skapa ett samarbete mellan myndigheter som har polisiära uppgifter i Öresundsregionen för att t.ex. motverka illegal invandring och gränsöverskridande brottslighet. 
 Östersjösamarbetet 
 År 1996 skapades av de nordiska statsministrarna en ny form av samarbete i Task Force on Organised Crime in the Baltic Sea Region. Samarbetet består av en arbetsgrupp med medlemmar från de elva Östersjöstaterna: Sverige, Norge, Danmark, Island, Finland, Tyskland, Polen, Ryssland, Estland, Lettland och Litauen. I det operativa arbetet ingår olika myndigheter såsom polis, tull, gräns- bevakning och åklagarväsendet. Samarbetet är främst inriktat mot narkotika, illegal invandring, människosmuggling, smuggling av 
 65 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 fordon, miljöbrott, terrorism, penningtvätt,  
 IT-brottslighet 
  och annan verksamhet som bedrivs av organiserade ligor i större skala. 
 Under senare år har det skett en intensifiering av samarbetet över Östersjön. Det faktum att politiska och ekonomiska för- ändringar skapade nya förutsättningar genom en ökad frihet inne- bar också att människor, varor och tjänster allt mer förflyttades över Östersjön. Med detta kom naturligtvis även illegala verksam- heter. Samarbetet intensifierades ytterligare då flera forna kommu- nistiska stater fick inträde i EU. 
 Internationellt samarbete i övrigt 
 Utöver det internationella samarbete som nu nämnts har polisen även internationellt samarbete av annat slag. Svensk polis har exem- pelvis bilaterala samarbetsavtal med ett tiotal europeiska länder däribland Ryssland, Polen, Ungern och Ukraina. Avtalen kan gälla exempelvis bekämpning av terrorism, smuggling, organiserad brotts- lighet och annan allvarlig brottslighet. 
 Polisen deltar också i internationellt utvecklingsarbete. Syftet med utvecklingssamarbetet är att utifrån ett rättskedjeperspektiv stärka rättsstaten genom olika former av stöd till samarbets- ländernas polisorganisationer. Exempel på sådana samarbetsländer är de baltiska staterna, Ryssland, Ukraina, Bosnien, Sydafrika samt vissa stater i Mellanöstern och Mellanamerika. 
  
 3.2.7 
  
 Polisen 
  
 Allmänt 
 Även polisen som organisation ställer, mot bakgrund av de krav som ställs av statsmakerna, krav på verksamheten och de anställda. De exempel som nämns i avsnitt 2.2.4 utgör ett urval av beslut som syftar till att göra verksamheten såväl effektivare som kvalitativt bättre. 
 66 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 Medarbetarna 
 Rikspolisstyrelsen presenterade i februari 2006 en medarbetarunder- sökning som genomförts med anställda inom polisen. Undersök- ningen var den första i sitt slag på riksnivå. Syftet med undersök- ningen var att få ett underlag för ett fortsatt utvecklingsarbete. 
 Samtliga anställda, såväl poliser som civilanställda, bereddes till- fälle att svara på enkäten och svarsandelen uppgick till 74 procent. De frågor som ingick i undersökningen handlade bl.a. om arbets- miljö, trivsel, ledarskap, arbetskrav, påverkan, information och lön. 
 De sammanvägda svaren gav ett medelvärde på 5,7 på en tio- gradig skala. Utifrån svaren har Statistiska centralbyrån, som an- svarade för sammanställning och bearbetning av enkätsvaren, räknat ut ett indextal som för polisen totalt är 52 på en  
 100-gradig 
  skala. 
 Undersökningen visar att de polisanställda är mest nöjda med egenkontroll, arbetskrav, stöd och fysisk arbetsmiljö. Minst nöjda är de med möjligheten att påverka samt med lön och annan ersättning. 
 Som ett exempel på de polisanställdas egen syn på verksamheten och de framtida kraven kan nämnas det arbete som under år 2007 har genomförts vid Polismyndigheten i Skåne kallat Målbild 2010. 
 Drygt 100 anställda vid myndigheten har deltagit i arbetet. Upp- draget har bl.a. varit att presentera en målbild som kan utgöra under- lag för planering och styrning av verksamheten vid polismyndig- heten. Deltagarna enades kring följande huvudinriktning inför framtiden: en ökad synlighet och tillgänglighet, en större professio- nalism och ett bättre omhändertagande av nya kollegor. 
  
 3.3 
  
 Drivkrafter 
  
 Efter att ha beskrivit kravställarna och deras krav på polisen tar vi i detta avsnitt upp en rad drivkrafter som, enligt vårt förmenande, har betydelse för bedömningen av den framtida samhällsutveck- lingen. De drivkrafter, som beskrivs nedan är följande. Demografi, ekonomi, integration, teknologi, globalisering och internationali- sering, politik, miljöfrågor, media, sociala faktorer och extraordi- nära händelser. 
 Vårt tidsperspektiv sträcker sig i huvudsak fram till år 2020 men när det gäller demografi och ekonomi måste trenderna ses i ett längre perspektiv. 
 67 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 3.3.1 
  
 Demografi 
  
 Vid bedömningen av hur samhällsutvecklingen kan komma att påverka polisens uppgifter och arbetsvillkor i framtiden måste den förväntade befolkningsutvecklingen beaktas. Det är nämligen stora skillnader i brottsbenägenhet och brottsmönster mellan olika ålders- grupper. Brottsligheten har en tydlig åldersstruktur så till vida att ungdomar är den mest brottsaktiva åldersgruppen i samhället. Enligt kriminalstatistiken uppvisar de yngsta åldersgrupperna  
 (15–20 
  år) flest brott per person, medan brottsligheten efter tonåren tydligt avtar. Frågan om befolkningsutvecklingen har därmed en stor bety- delse för polisens arbete i framtiden 
 Enligt statistik från Statistiska centralbyrån kommer Sveriges folkmängd att fortsätta öka. Under den närmaste tioårsperioden,  
 2006–2015, 
  förväntas befolkningen växa med drygt 410 000 personer. Befolkningsökningen beror främst på ett ökat barnafödande och ett ökat invandringsöverskott. Enligt 2006 års prognos kommer folkmängden att öka från 9,1 miljoner år 2005 till 9,5 miljoner år 2015. År 2050 förväntas folkmängden uppgå till 10,5 miljoner. Antalet personer i åldrarna  
 0–19 
  år och  
 20–64 
  år beräknas öka med 170 000 respektive 370 000 personer. Det innebär en ökning med omkring sju procent. Gruppen  
 65–79 
  år beräknas öka med 45 procent och gruppen 80 år och äldre med 87 procent fram till år 2050. Totalt förväntas det finnas drygt 900 000 fler personer som är 65 år och äldre år 2050 jämfört med i dag. 
 68 
 SOU 2007:39 Framtida krav på polisverksamheten 
 Antalet personer i olika åldersgrupper år 2005, prognos  
 2006–2050, 
  tusental 
  
 År 
  
 0–19 
  år 
  
 20–64 
  år 
  
 65–79 
  år 
  
 80+ år 
  
 Totalt 
  
 2005 
  
 2 159 
  
 5 323 
  
 1 078 
  
 487 
  
 9 048 
  
 2006 
  
 2 164 
  
 5 356 
  
 1 091 
  
 489 
  
 9 099 
  
 2007 
  
 2 163 
  
 5 370 
  
 1 116 
  
 489 
  
 9 139 
  
 2008 
  
 2 156 
  
 5 383 
  
 1 149 
  
 491 
  
 9 179 
  
 2009 
  
 2 145 
  
 5 390 
  
 1 192 
  
 490 
  
 9 217 
  
 2010 
  
 2 127 
  
 5 403 
  
 1 236 
  
 491 
  
 9 257 
  
 2011 
  
 2 111 
  
 5 414 
  
 1 281 
  
 491 
  
 9 296 
  
 2012 
  
 2 097 
  
 5 425 
  
 1 323 
  
 491 
  
 9 336 
  
 2013 
  
 2 089 
  
 5 432 
  
 1 366 
  
 488 
  
 9 376 
  
 2014 
  
 2 087 
  
 5 440 
  
 1 404 
  
 488 
  
 9 418 
  
 2015 
  
 2 094 
  
 5 443 
  
 1 435 
  
 488 
  
 9 460 
  
 2020 
  
 2 195 
  
 5 429 
  
 1 531 
  
 525 
  
 9 680 
  
 2030 
  
 2 288 
  
 5 457 
  
 1 540 
  
 763 
  
 10 048 
  
 2040 
  
 2 288 
  
 5 514 
  
 1 653 
  
 811 
  
 10 267 
  
 2050 
  
 2 329 
  
 5 696 
  
 1 566 
  
 912 
  
 10 502 
  
 Källa 
 : Sveriges framtida befolkning  
 2006–2050, 
  SCB Demografiska rapporter 2006:2 
 Även befolkningsutvecklingen på regional nivå är en viktig faktor i sammanhanget. En regional befolkningsframskrivning gjord på Insti- tutet för framtidsstudier visar att regioner centrerade kring stor- städer och en handfull universitetsstäder växer mest åren  
 2005–2025. 
  Ytterligare ett antal regioner får viss del av den väntade befolknings- tillväxten, medan befolkningen minskar i ungefär hälften av dem. De tio regioner som minskade mest under åren  
 1984–2004 
  för- lorade en femtedel av befolkningen. Samma regioner kommer under tiden  
 2005–2025 
  att förlora en tredjedel av befolkningen. 
 69 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 Källa 
 : Framtider, nr 3/2006, Institutet för framtidsstudier 
 Sammanfattningsvis kan konstateras, vilket även Ansvarskommit- tén anför, att den demografiska utvecklingstendensen är en åldran- de befolkning där antalet unga inte kommer att förändras i någon större utsträckning men andelen minskar. Det blir därtill en glesare glesbygd och en befolkningskoncentration kring storstäderna. 
 70 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 3.3.2 
  
 Ekonomi 
  
 Polisens verksamhet bestäms självklart även av vilka resurser som ställs till dess förfogande. Således är ekonomin också en viktig faktor för hur den framtida polisverksamheten kommer att se ut. 
 Att göra långsiktiga prognoser för anspråk på och resurser för offentligt finansierade välfärdstjänster är av förklarliga skäl ytterligt vanskligt. För det första förutsätter det att antaganden görs i fråga om befolkningsutveckling, tillväxt m.m., där även marginella skill- nader i antagandena på sikt får stort genomslag i utfallet. För det andra förändras anspråken inte endast med demografin utan också med värderingsförändringar och de nya möjligheter tekniska och vetenskapliga genombrott erbjuder. 
 Långtidsutredningen är en statlig utredning, vars syfte är att ut- göra ett underlag för den ekonomiska politiken. En central uppgift är att analysera utmaningar och möjligheter för den svenska ekono- min på längre sikt och studera vad de betyder för den ekonomiska politiken. Utvecklingen av antalet arbetade timmar, produktivitet, investeringar, hushållens konsumtionsmöjligheter och de offentliga finanserna står i fokus för dessa bedömningar. 
 Enligt den senaste bedömningen av Långtidsutredningen (Lång- tidsutredningen 2003/04, SOU 2004:19) kommer den skattefinan- sierade produktionen av välfärdstjänster (vård, skola och omsorg) under förutsägbar framtid att utsättas för en ökande press där möj- ligheterna att öka produktionen i linje med medborgarnas förvänt- ningar att bli allt mindre (beträffande medborgarnas krav och för- väntningar, se avsnitt 3.2.1). Kombinationen av ökande reala hus- hållsinkomster, en åldrande befolkning, redan höga skatter och en låg produktivitetstillväxt i produktionen av välfärdstjänster gör att utbudet av offentligt tillhandahållna tjänster inte kan växa i takt med efterfrågan. Således menar Långtidsutredningen att det skattevägen kommer finnas begränsade möjligheter att finansiera morgondagens välfärdssystem. 
 Även Ansvarskommittén slår i sitt betänkande  
 Hållbar samhälls- utveckling med utvecklingskraft  
 (SOU 2007:10) fast att spänningen mellan medborgarnas ökade efterfrågan på välfärdstjänster och i historisk jämförelse synnerligen begränsade ekonomiska ramar blir en av de närmaste decenniernas svåraste politiska utmaningar. Väx- ande förväntningar hos medborgarna betyder att det demokratiska uppdraget kommer att kräva svårare prioriteringar än i dag, inte 
 71 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 minst om de ekonomiska ramar som skall finansiera det offentliga åtagandet blir alltmer ansträngda. 
  
 3.3.3 
  
 Integration 
  
 En annan viktig faktor för polisens arbete är frågor rörande integra- tion och segregation. 
 Sverige är ett invandringsland. Av Sveriges befolkning är 12,2 pro- cent födda i ett annat land. De senaste 20 åren har Sverige igenom- snitt haft en invandring på över 50 000 personer per år. Andelen utrikes födda i den svenska befolkningen beräknas öka. År 2014 kommer, enligt Statistiska centralbyrån, 14,5 procent vara födda utomlands och år 2050 18 procent. Till detta kommer den ökade inrikes födda befolkningen med utländsk bakgrund, dvs. personer med en eller två föräldrar som är födda utomlands. 
 I Integrationsverkets Rapport Integration 2005 görs fördjupa- de analyser inom olika samhällsområden, bl.a. arbetsmarknad, bo- ende och utbildning, ur ett integrationsperspektiv. Enligt rapporten var år 2005 81 procent av den inrikes födda befolkningen i åldern  
 20–64 
  år sysselsatt, mot 64 procent av dem som är födda utomlands. I rapporten uppmärksammas särskilt utrikes födda akademiker. Dessa har mera sällan arbete i nivå med sin utbildning än inrikes födda. För dem som därför väljer att börja med ett lågstatusjobb, är riskerna mycket stora att fastna i den typen av arbete. Rapporten visar också att ungdomar med högst gymnasieutbildning och som är födda utomlands, eller har föräldrar som är det, har en sämre situation på arbetsmarknaden. Det gäller särskilt unga män med utomeuropeisk bakgrund. 
 Oavsett hur konjunkturen skiftat under de senaste tio åren har, enligt Integrationsverkets rapport, överrepresentationen av utrikes födda ökat i utsatta områden. Boendesegregationens etniska dimen- sion blir allt tydligare. Detta trots att utrikes födda i högre grad än inrikes födda fick arbete under åren  
 1997–2000. 
  Bostadsbristen har gjort att fastighetsbolagen kan ställa höga krav på vilka de vill hyra ut till. Det finns också, enligt rapporten, andra diskriminerande strukturer på bostadsmarknaden som gör det svårt för utrikes födda att göra boendekarriär. 
 Av rapporten framgår vidare att andelen grundskoleelever med utländsk bakgrund som är behöriga till gymnasieskolans nationella program har minskat. Under åren 1998 till 2004 sjönk andelen 
 72 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 behöriga med två procentenheter, till drygt 77 procent. Samtidigt har de behöriga höjt sina betyg. Hur länge eleven bott i Sverige spelar en stor roll för resultatet. Då allt färre är behöriga till gym- nasiets nationella program, ökar antalet som går på det individuella programmet. Här utgör unga med utländsk bakgrund cirka 30 pro- cent av elevgruppen. Bara 13 procent av gruppen har fullföljt stu- dierna efter fem år. På övriga gymnasieprogram fullföljer 52 pro- cent av elever med utländsk bakgrund sina studier mot 70 procent av dem som har svensk bakgrund. Analyser visar att studieresul- taten har starka samband med föräldrarnas villkor i samhället, vilket skolan inte förmått uppväga. Enligt Integrationsverket är boende- segregationen en av källorna till de ojämlika utbildningsvillkoren i grundskolan. Elevernas betyg påverkas negativt när mer än 70 pro- cent av skolans elever har utländsk bakgrund. Att omsättningen på elever är stor i s.k. utsatta bostadsområden påverkar också undervis- ningen. De största förlorarna är nyanlända barn i skolor med många utrikes födda elever. 
 I Socialstyrelsens Social rapport 2006 bekräftas att utrikesfödda har en sämre arbetsmarknadssituation än svenskfödda. Endast drygt 40 procent av dem som invandrat från Öst- och Sydeuropa och inte ens 30 procent av dem som invandrat från Mellanöstern och Nord- afrika kunde försörja sig genom arbete år 2002. Detta kan jämföras med 70 procent när det gäller den svenskfödda befolkningen. Vidare konstaterar Socialstyrelsen i rapporten att den etniska segregatio- nen ökade markant under perioden  
 1999–2002. 
  Detta innebär att det skett betydande förändringar med avseende på var någonstans de infödda och olika utrikesfödda grupper bor. Befolkningen i de ekonomiskt mycket resurssvaga områdena har alltmer kommit att utgöras av fattiga synliga invandrargrupper, dvs. de med ursprung i Sydeuropa, Asien, Afrika eller Latinamerika. Den ekonomiska segregationen sammanfaller mer och mer med den etniska segrega- tionen, vilket betyder att skillnaderna i bosättningsmönster mellan fattiga och rika har kommit att alltmer motsvara skillnader mellan dessa fattiga synliga invandrare och mer välbeställda infödda svenskar och de övriga  
  
 icke-synliga 
 invandrargrupperna. 
 När det gäller segregationsproblematiken anges det i Rikskrimi- nalpolisens Problembild 2007 att polisen i samtliga storstäder rapporterat att det utvecklats en allmänt hårdare miljö bland ung- domsgängen och att situationen i många förorter, och i vissa fall städer, är bekymmersam. Det finns inget i dag, enligt Rikskriminal- 
 73 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 polisen, som tyder på att problemen kommer att minska utan snarare kommer dessa problem att öka. 
  
 3.3.4 
  
 Teknologi 
  
 Inledning 
 De senaste årtiondenas tekniska utveckling kan betecknas som explosionsartad. Fenomen som mobil telefoni och Internet är exempel på teknologi som för ett tiotal år sedan var tillgängliga för ett fåtal men som i dag är vanligt förekommande. Utvecklingen av nya och allt mer avancerade digitala hjälpmedel går så fort att många produkter är omoderna redan efter något år. 
 Den tekniska utvecklingen är mycket viktig för polisens arbete, t.ex. både när det gäller att förebygga och utreda brott. Vi kommer nedan att närmare redogöra för bekämpningen av  
 IT-brottslig- 
  heten. Utvecklingen innebär emellertid också utmaningar i polisens brottsbekämpande verksamhet. Den tekniska utvecklingen gynnar de kriminella, såväl beträffande olika brottsmetoder som olika till- vägagångssätt för att undgå lagföring. 
 I polisverksamheten kan den nya teknologin innebära ökade möjligheter i form av bättre  
 IT-stöd, 
  vilket i sig kan bidra till att effektivisera handläggningen av ärenden, hantera och analysera en betydligt större mängd material samt förbättra kommunikationen med och servicen till allmänheten. Den öppnar även nya vägar i arbetet med att förebygga och utreda brott. 
 Utöver den ovan nämnda utvecklingen kan sannolikt även ut- vecklingen inom vardagsteknologin få betydelse för polisens arbete genom att t.ex. vittnen har möjlighet att fotografera gärnings- mannen med mobiltelefon. Även denna utveckling har stor bety- delse för polisens möjligheter att klara upp brott. 
 Särskilt om bekämpning av  
 IT-brottslighet 
  
 Läget i dag 
 Den informationsteknologiska utvecklingen har i olika avseenden påverkat de brottsbekämpande myndigheternas verksamhet i drygt 20 års tid. Förutom ett fortlöpande förbättrat utrednings- och spaningsstöd genom datorisering, har även brottslingars användning 
 74 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 av IT på olika sätt påverkat polisens spanings- och utredningsverk- samhet. Det är dock under den senaste femårsperioden som denna utveckling har medfört en tydlig förändring av polisens kompe- tensbehov. 
 I dagsläget kan tre huvudsakliga effekter av  
 IT-utvecklingen 
  identifieras. 
  
 IT-brott 
  
  och  
 IT-relaterade 
  brott, företeelser som inte kan upp- träda utan tillgång till eller användning av datorer och elektro- nisk kommunikation. 
  
 Användning av  
  
 IT-utrustning 
  i samband med traditionella brott, t.ex. mobiltelefoner. 
  
 Brott som i grunden inte behöver vara  
  
 IT-relaterade 
  men där masspridningsmöjligheter och tillgänglighet via Internet medfört en explosionsartad ökning. 
  
 I den första kategorin  
 återfinns typiska  
 IT-brott 
  som dataintrång och datorbedrägerier. Det gjordes totalt knappt niohundra polis- anmälningar om dataintrång under 2006. Flertalet är utrednings- mässigt av relativt enkel karaktär, andra är inte ens möjliga att ut- reda medan några kräver stora resursinsatser och hög kompetens hos utredarna. 
 När det gäller Internetbedrägerier finns det ännu inga säkra upp- gifter om antalet brott av den karaktären. Det är dock ställt utom all diskussion att antalet bedrägeriförsök via Internet är extremt stort. Ett mycket litet antal försöksbrott anmäls och ännu färre utreds.  
 Phishing-försök 
  (olika åtgärder för att försöka förmå kort- innehavaren att utge kortinformation) ses många gånger mer som en  
 IT-säkerhetsfråga 
  än ett brott. 
 Det finns flera andra typer av brott än de redan nämnda, vilka förskjutits från den ursprungliga miljön till den elektroniska. Ett mycket tydligt exempel på detta förhållande är barnpornografi- brott. Tillgänglighet, överföringskapacitet och allmän datorisering har inneburit att barnpornografibrotten nästan uteslutande är av digital karaktär. I dag är det inte ovanligt att ett enda ärende kan innehålla över en miljon bilder och filmsekvenser. 
 Överbelastningsattacker mot webbplatser är ett annat fenomen som används som ett verktyg för missnöje eller opinionsyttring. Sådana attacker kan genomföras efter ett upprop eller aktivering av fjärrstyrda kapade datorer. 
 75 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 I den andra kategorin  
 återfinns många typer av brott; våldsbrott, narkotikabrott, sexualbrott m.fl. Genomgående för dessa brott är att det väldigt ofta krävs  
 IT-forensisk 
  expertkompetens för att säkra bevis, identifiera gärningsmän eller klarlägga andra omstän- digheter kring brottet. 
 I utredningar rörande förmögenhets- och ekobrott genomförs forensiska datorundersökningar så gott som regelmässigt. I mord- utredningar med okänd gärningsman är offrens mobiltelefoner och datormiljöer ofta en källa till ny information som kan föra utred- ningen i riktning mot en misstänkt person. 
  
 Den tredje kategorin  
 omfattar bl.a. hot, trakasserier, hatbrott, förtal, immaterialrättsbrott och uppvigling. Internet ger goda möj- ligheter för gärningsmän med intentioner att få spridning av sin information eller för att de skall kunna nå en stor publik. 
 Immaterialrättsbrotten, särskilt brott mot upphovsrättslagen, kan numera sägas inta en särställning i denna kategori inte minst för den stora uppmärksamhet som företeelser som bl.a. fildelning får. Brotten är dessutom speciella från legal synpunkt då en rättig- hetshavare kan välja straffrättslig eller civilrättslig hantering av intrånget i sin upphovsrätt. 
 Särskilt om otillbörlig åtkomst av kortinformation 
 Skimming är en del av ett område som kan benämnas som otillbör- lig åtkomst av kortinformation. Gärningsmännen är ute efter kort- informationen för att kunna genomföra bedrägerier. Åtkomsten av kortinformation kan ske genom  
 skimming  
 (olovlig avläsning av magnetremsan när kortinnehavaren genomför en betalning eller ut- tag t.ex. vid bankomat, betalning för inköp av varor, restaurangnota och taxiresa),  
 phishing  
 (olika åtgärder för att förmå kortinnehav- aren att utge kortinformation sker t.ex. genom mail via Internet om erbjudande att köpa något eller felaktiga varningar om tekniska problem),  
 förfalskade kortansökningar  
 (kortansökan för existerande personer där gärningsmännen kommer åt försändelserna innan den ansökande),  
 hacking av databaser med kortinformation  
 (t.ex. data- baser som innehas av hotell och resebyråer) och  
 insiderbrott 
  där någon har lovlig tillgång till databaser med kortinformation (kort- företag, banker, hotell och resebyråer). 
 Problematiken följer som nämnts av den tekniska utvecklingen. Denna utveckling bevakas alltid av personer som försöker ut- 
 76 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 nyttja möjligheter som den erbjuder eller hitta svagheter som följer av den. 
 Till en början var brottsligheten begränsad. I Sverige började skimmingen att öka i slutet av  
 1990-talet 
  och ökningen har hållit i sig under början av  
 2000-talet. 
  Under den senaste tiden kan en ökning av antalet bedrägerier med falska kortansökningar noteras. 
  
 3.3.5 
  
 Den forensiska verksamheten 
  
 Statens Kriminaltekniska Laboratorium (SKL) är som nationell forensisk myndighet en väsentlig del av polisens brottsbekämpning. SKL är en del av polisväsendet men en självständig myndighet och skall som ett opartiskt expertorgan utföra kriminaltekniska under- sökningar i brottmål åt rättsväsendets myndigheter. När det gäller utvecklingen inom kriminaltekniken framgår det av SKL:s års- berättelse för år 2005 att  
 DNA-verksamheten 
  fortsätter att öka i omfattning. Ökningen, som under år 2005 var 12 procent, avser främst prover från spår från brottsplatser i samband med s.k. mängd- brott. DNA som tekniskt bevis har inneburit ökade möjligheter till uppklarning av dessa brott och  
 DNA-spåren 
  kan också ge en mycket god bild av seriebrott då flera brottsplatser kan bindas till varandra. Beträffande den  
 IT-forensiska 
  verksamheten anges att  
 IT-verksamheten 
  i högre grad har inriktats mot metodutveckling där flera projekt har påbörjats. Vidare har utvecklingen inom fingeravtrycksidentifieringen fortsatt. 
 Rättsmedicinalverket ansvarar för frågor inom rättspsykiatrisk, rättsmedicinsk, rättskemisk och rättsgenetisk utredningsverksamhet. Av RMV:s årsredovisning för år 2006 framgår att lagen (2005:225) om rättsintyg i anledning av brott har inneburit avsevärda föränd- ringar dels vad gäller antalet genomförda kroppsundersökningar som ökat med ca 20 procent men framför allt antalet utfärdade ytt- randen som mer än fördubblats. 
 Av RMV:s årsredovisning framgår vidare att ett kontinuerligt utvecklingsarbete har bedrivits för att få till stånd ännu mer ratio- nella metoder rörande analyser av drograttfylleri och ringa narkoti- kabrott. Såväl drograttfylleriärenden som ärenden gällande vålds- brott kan vara mycket komplicerade och kräva specialanalyser. 
 För polisens del innebär utvecklingen på det forensiska området ökade möjligheter att klara upp brott. Detta avser främst brott som kan klaras upp med hjälp av  
 DNA-tekniken. 
  Det är högst sannolikt 
 77 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 att den forensiska utvecklingen, liksom den tekniska utvecklingen i övrigt, kommer att fortsätta. 
  
 3.3.6 
  
 Globalisering, internationalisering och en ökad rörlighet 
  
 Under det senaste årtiondet har vi gått mot en ökande globalisering och internationalisering. Med globalisering avses ett upphävande av nationsgränserna medan internationalisering avser ett samarbete över dem. Denna utveckling har bl.a. inneburit ökad rörlighet. Populärt uttryckt så har världen blivit mindre. 
 Globaliseringen och internationaliseringen som övergripande trend kommer med mycket stor sannolikhet att fortsätta framöver och även fortsätta att vara av betydelse för alla samhällen, både på det nationella och internationella planet. 
 En bidragande orsak till internationaliseringen i Sverige är den allt större invandringen. Enligt statistik från Migrationsverket invandrade under år 2006 cirka 78 700 personer till Sverige och 19 500 personer utvandrade. Under år 2006 kom 24 300 asylsökande till Sverige. Detta var fler än år 2005, då 17 530 personer sökte asyl. Under år 2006 fick 86 436 personer uppehållstillstånd, en ökning jämfört med år 2005, då motsvarande siffra var 62 463. 
 För polisens del har den ökade globaliseringen och internationa- liseringen inneburit såväl nya fördelar som nya krav. Fördelarna för polisens del innebär större möjligheter att samarbeta med andra länders polismyndigheter över gränserna. Utvecklingen har emel- lertid även fört med sig en ny, gränsöverskridande brottslighet. När det gäller den framtida utvecklingen på området har vi i utrednings- arbetet mött en samstämmig uppfattning om att denna utveckling kommer att fortsätta. Detta gäller inte minst den organiserade brottsligheten med kriminella nätverk. Redan i dag har Rikskrimi- nalpolisen kunnat konstatera att de kriminella nätverken är större och mer globala än vad man tidigare förmodat. I Problembild 2007 anger Rikskriminalpolisen att den organiserade brottsligheten i Sverige kännetecknas av multikriminalitet och att strukturen på samarbetet bland kriminella – det framväxande globala nätverket – kommer att utgöra en stor utmaning för polisen framöver. För att kunna slå ut dessa kommer det internationella samarbetet, enligt Rikskriminalpolisen, att bli allt viktigare. 
 Utvecklingen märks även inom den s.k.  
 IT-brottsligheten. 
  Vi har i avsnitt 3.3.4 närmare redogjort för denna typ av brottslighet. Det 
 78 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 kan emellertid konstateras att redan i dag begås kontokortsbedrä- gerier på Internet i Sverige av personer, som befinner sig utom- lands. Enligt Rikskriminalpolisens bedömning kommer denna typ av bedrägerier att öka. Vidare ger Internet upphov till en rad nya brott, såsom hawala (stöld av identitet) och olika former av cracking. Denna typ av brottslighet riktar sig via nätet mot nätanslutna system i syfte att förstöra eller förändra information. Dessa crackers etablerar kontakt via Internet och samarbetar via nätet oberoende av var de bor i världen. 
 En utveckling som i viss mån hänger samman med globaliseringen och internationaliseringen är att rörligheten stadigt ökar. Ökningen kan framför allt förklaras genom bilismen men även genom trafik- flygets och kollektivtrafikens utbyggnad. År 2001 färdades Nolan nästan 15 000 kilometer eller 40 kilometer per dygn, en fyrdubbling jämfört med år 1950. Statens institut för kommunika- tionsanalys beräknar att vår rörlighet kommer att fortsätta att öka med närmare två procent per år fram till år 2010, för att under det följande decenniet plana ut något. 
 Den ökade rörligheten har naturligtvis medfört att även brotts- lingarnas rörlighet har ökat. Vi har ovan beskrivit utvecklingen avseende brottslighetens rörlighet över gränserna. Den ökade rör- ligheten har emellertid även betydelse på nationell nivå. Om ett brott begås i Malmö är det ofta inte tillräckligt att endast polisen i Malmö eller Skåne arbetar med ärendet utan många gånger måste även polis i andra delar av landet delta i arbetet då fallet också har kopplingar dit. Med hänsyn till den allmänna utvecklingen på om- rådet kommer sannolikt även denna utveckling att fortsätta. 
  
 3.3.7 
  
 En bredare kriminalpolitik 
  
 Frågor på den politiska agendan har givetvis också inverkan på polisverksamheten. Politiskt fokus kan oväntat på grund av den allmänna opinionen, enskilda händelser eller av någon annan anled- ning riktas på en fråga som i större eller mindre utsträckning på- verkar polisens arbete. Ibland fattas politiska beslut i dessa frågor. Någon större möjlighet att förutse dessa politiska beslut finns inte men polisen måste ändå ha sådan beredskap och flexibilitet i sin organisation att man har möjlighet att möta de politiska kraven. 
 Vi har ovan i avsnitt 3.2.1 om medborgarna beskrivit att med- borgarna i framtiden kommer att besitta allt större kunskaper och 
 79 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 därmed kunna utöva ett allt större inflytande på de offentliga verk- samheterna. En annan uppfattning vi mött i vårt arbete är att med- borgarna tenderar att bli allt mer intoleranta mot störningar i sin omgivning. Med störningar menar vi beteenden som inte är brotts- liga i sig utan endast på ett eller annat sätt stör människor. Efter- som polisarbetet ytterst skall utgå från medborgarnas behov och förväntningar kan naturligtvis denna utveckling få betydelse för polisens framtida arbete. Vid en sådan framtida utveckling skulle polisen kanske behöva ingripa mot t.ex. nedskräpning, fylleri m.m. Detta innebär i sig att polisens uppdrag breddas jämfört med i dag. 
 Ett exempel där dessa förändringar redan har genomförts är Storbritannien. År 1998 infördes termen  
 anti-social 
  behaviour i den brittiska lagstiftningen. Bestämmelsen infördes som ett sätt att komma till rätta med förargelseväckande och hotfulla beteenden i samhället. Syftet är att varna en person som uppför sig på ett sådant sätt att beteendet kan orsaka oro eller obehag eller leda till besvär för andra personer än de som den störande är bosatt tillsammans med. 
 Som exempel på sådana beteenden som avses anges graffiti, nedskräpning och berusat uppträdande på allmän plats. Domstol kan i dessa fall meddela förbud för den störande att ägna sig åt specifika  
 anti-sociala 
  beteenden. Den som bryter mot dessa före- skrifter kan dömas till fängelse i upp till fem år. 
 Mot en breddning av det polisiära uppdraget står en vilja att ren- odla polisens uppdrag. Justitieutskottet har med anledning av ett antal motioner i riksdagen anfört att sysslor av administrativ karak- tär i princip inte bör utföras inom polisorganisationen. Utskottet menade att många av de arbetsuppgifter som i dag utförs av polisen i stället kan utföras av andra myndigheter. (Justitieutskottets betänk- ande 1999/2000:JuU6 s. 8). Som en följd av utskottets uttalande tillsatte regeringen Polisverksamhetsutredningen. Därefter har frågan om renodling av polisens arbetsuppgifter även behandlats i Bex- utredningen och Parkeringsutredningen. Vi har i avsnitt 2.2.3 när- mare redogjort för dessa utredningar. 
 Den spänning som ligger i ett breddande av det polisiära upp- draget och en vilja att renodla polisens uppgifter kommer sannolikt att bli en central fråga när det gäller att avgränsa polisens uppdrag i framtiden. 
 80 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 3.3.8 
  
 Miljöfrågor 
  
 Den allmänna debatten kring miljöfrågorna har under de senaste åren blivit allt intensivare. Oron för klimatförändringar, förlusten av biologisk mångfald, föroreningarnas hot mot vår hälsa, sättet att utnyttja naturresurserna och den stora avfallsproduktionen har gjort att dessa frågor röner ett allt större intresse, såväl nationellt som internationellt. 
 Riksdagen antog i april 1999 15 miljökvalitetsmål. Ett 16:e mål, om den biologiska mångfalden, antogs i november 2005. Dessa miljökvalitetsmål har till syfte att åstadkomma en miljömässigt hållbar samhällsutveckling. Miljömålen har blivit riktmärken för allt svenskt miljöarbete, oavsett var och av vem det bedrivs. 
 EU förfogar över en rad olika finansiella och tekniska instrument för att genomföra gemenskapens miljöpolitik, och möjligheterna har ökat allt eftersom denna politik har utvecklats. Det viktigaste finansiella instrumentet är  
 Life-programmet, 
  som samfinansierar miljöåtgärder inom EU och i vissa tredjeländer. EU försöker dess- utom främja medverkan från ekonomiska operatörer och det civila samhället i miljöskyddet. Detta görs med hjälp av insatser som miljömärkning, gemenskapens miljölednings- och miljörevisions- ordning och frivilliga avtal. Gemenskapen har sedan  
 1970-talet 
  anslutit sig till många internationella konventioner som har som mål att skydda miljön. Vissa av dessa konventioner har global räck- vidd, andra är av regional karaktär. Bland de världsomfattande kon- ventionerna kan bl.a. nämnas Kyotoprotokollet som syftar till en minskning av växthusgasutsläppen, Wienkonventionen om skydd av ozonskiktet med det tillhörande Montrealprotokollet om ämnen som bryter ner ozonskiktet, konventionerna om biologisk mång- fald och om klimatförändringar och Århuskonventionen om till- gång till information, allmänhetens deltagande i beslut och rätt till överprövning i miljöfrågor. 
 Den 1 januari 1999 trädde miljöbalken i kraft. Införandet av miljö- balken kan ses som en markering av att miljöfrågorna är viktiga och att miljöbrotten skall prioriteras. Avsikten var bl.a. att ersätta väsent- liga delar av den splittrade miljölagstiftningen med en skärpt och samordnad lagstiftning. 
 Resultatet blev en markant ökning av anmälda miljöbrott. Det fick också effekten att rättsväsendet satsat mer på miljöbrott sedan dess. T.ex. finns särskilda miljöpoliser och miljöåklagare. Miljö- frågorna kom också generellt mer i fokus i den allmänna debatten. 
 81 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 Ett rimligt antagande är att miljöfrågorna och därmed miljöbrotten långsiktigt blir allt viktigare. Problemen drabbar ofta flera länder och till och med kontinenter, trots att de uppstår på en viss plats. Miljöfrågorna är därför i hög grad globala. Samtidigt är medveten- heten om miljöförstöringens inverkan större än tidigare och det finns en tydligare vilja att göra något åt problemen. Det leder i sin tur till att miljöbrotten hamnar mer i fokus. 
  
 3.3.9 
  
 Media m.m. 
  
 Media 
 Media har naturligtvis rollen som granskare av polisen och dess anställda. Inom kriminaljournalistiken beskrivs en del av det arbete polisen utför. 
 Medias roll har emellertid utvecklats även i andra riktningar. En utveckling kan ses där rättegångar blir till mediaspektakel, brotts- bekämpning sker via  
 TV-program 
  och lagstiftningen inspireras av opinionsyttringar i media. Det finns således ett intimt samspel mellan medier och brott. 
 Inom medieforskningen har framförts att medierna har fått en allt mer betydelsefull roll i samhällsdebatten och en allt starkare makt. Det har vidare framförts att mycket av det som sker i sam- hället i dag sker i medierna och att människors föreställning om vad som händer runt omkring dem i allt större utsträckning bygger på massmediernas bilder. En följd är att det är medias bild av verklig- heten som blir tongivande. 
 Media har därmed också i ökad utsträckning, i vart fall indirekt, kommit att fungera som kravställare gentemot polisen. 
 Ett särskilt fenomen är det som inom mediaforskningen kommit att kallas mediapanik. Med mediapanik avses ett utbrott i media genom vilket det ges en bild av ett stort och allvarligt samhälls- problem, som dessutom blir allt värre. När de tongivande tidning- arna samt radio och TV alla tar upp samma fråga måste både poli- tiker och myndigheter reagera. Som exempel har nämnts debatten om pedofiler på daghem. 
 Medias makt är självfallet stor och kan därtill, i den utsträckning den förmedlade bilden inte stämmer eller är grovt överdriven, vara ett problem. Följden kan bli att polisen tvingas prioritera frågor som möjligen inte hade getts samma prioritet från en strikt polisiär 
 82 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 utgångspunkt. Det är i de fallen en viktig uppgift för polisen att, i syfte att skapa ett fullgott underlag inför eventuella beslut om åt- gärder, analysera den i media beskrivna problembilden mot bak- grund av polisiär erfarenhet och kompetens. 
 (För ett mer utförligt resonemang se Gilbert, En studie i medier och brott, 2001, och Mediepanik!, Apropå 3/2001, Brotts- förebyggande rådet.) 
 Mot det resonemang som förs ovan kan ställas en studie om Polisen i nyheterna som utförts av två forskare vid Växjö univer- sitet, Lewis och Thomas. Genom en analys av över 400 nyhetsartiklar från dagspress och nyhetsinslag från radio och television har de studerat hur polisen och polisens verksamhet rapporteras, gestaltas och värderas i nyhetsmedierna. I studien fram- träder ett antal tydliga drag i nyhetsjournalistiken. Dessa kan be- skrivas enligt följande. 
 Polisen är nyhetsmässig och att rapportera om polisen ingår som en självklar rutin för alla nyhetsmedier. Huvuddelen av nyheterna är så kallade raka nyhetsberättelser som utan värderingar berättar om polisens vardagsarbete. Självständig kritisk granskning av poli- sen saknas nästan helt, enbart fem procent av nyhetsberättelserna kan karaktäriseras som kritisk granskning. Polisen sätter medier- nas dagordning – som nyhetskälla ifrågasätts polisen ytterst sällan och därmed inte heller polisens verklighetsbeskrivningar. Polisen är expert på sig själv och detta framkommer tydligt i nyhets- rapporteringen. Polisen gestaltar också samhället. Det samhälle som framträder i polisjournalistiken är ett risksamhälle; ett sam- hälle som domineras av oordning och brist på disciplin; Polisens roll är att återställa ordningen, eller att disciplinera. Oordnings- problemen kopplas av polisen själv till brist på resurser, att med- borgarna inte vill vittna och att bovarna alltid har ett försprång eftersom polisen inte får använda de nödvändiga metoderna. Vidare framstår polisen som ensam i räddningsarbetet. 
 Hotbilder 
 En företeelse, som i viss mån berörts ovan, är de ständiga hotbilder som målas upp i olika sammanhang. Om man med hotbild menar en identifiering av någon om något samhällsfarligt, som ännu inte inträffat, men som beskrivs som överhängande och som kräver mot- åtgärder ganska omgående, så handlar det om ett i det närmaste 
 83 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 oändligt antal bilder som vi har att förhålla oss till i dag. Detta gäller även om bildspelet avgränsas till hoten inom det kriminal- politiska fältet. 
 Den organiserade brottsligheten är en sådan hotbild. En annan bild är hotet från cyberkriminaliteten. Ett tredje hot är terrorismen. I hotbildsdokumentet återfinns också miljöhot och systemhotande brottslighet, vilken konkret kan handla om hot och våld mot rätts- väsendets personal. Hoten kan också komma från rättsväsendets myndigheter. Som exempel kan nämnas det förmodade hotet mot integriteten i bekämpningsarbetet mot den organiserade brottslig- heten, såsom buggning. Ett annat hot är det om en kraftigt stig- ande brottslighet som en följd av att polisstationerna blir färre, att brottsligheten går allt längre ned i åldrarna och att barnmisshandeln ökar, vilket i sin tur skapar ökad nyrekrytering till kriminella livs- stilar. 
 En gemensam nämnare för de ovan nämnda hotbilderna är att de förmedlas av vad som uppfattas som auktoriteter, bilderna har drama- tiska förtecken, gör sig ofta bra i media och det avkrävs leverans av snabbt vidtagna åtgärder. 
 I utredningsarbetet har vi mött en tydlig uppfattning om att de kriminalpolitiska frågorna har fått en allt större betydelse under de senaste årtiondena, såväl i media som inom politiken. Inom forsk- ningen har denna utveckling förklarats med att brottslighetens och brottsofferfrågorna är exempel på några få företeelser som kan förena de flesta människor i ett samhälle som bygger på allt färre gemen- samma värdegrunder. Det har också hävdats att brottsoffrens allt starkare ställning har inneburit att kriminalpolitiken fått ett större innehåll än tidigare, att den blivit mer moralisk och mindre prag- matisk. 
 Följden av denna utveckling är att olika intressegrupper och policyentreprenörer driver sina frågor utan något annat egentligt intresse än att just deras frågor skall komma högst upp på den politiska agendan. Detta gynnar sådan brottslighet som är enkel att beskriva, som kännetecknas av dramatiska förtecken och som fun- gerar att beskrivas i medierna. 
 Med detta följer en risk att beslutsfattare i viss mån försöker leva upp till de krav som hotbilderna reser och att det sker på ett okritiskt sätt genom snabba utspel och symbolmässiga åtgärder. Resursallokeringen riskerar då att mer bestämmas av styrkan hos hotbildsleverantören och mindre av vad som egentligen är de kri- 
 84 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 tiska hoten. Det blir då ett hot i sig att resurserna inte styrs mot de hot som är de mest sannolika eller leder till störst skada. 
 (För ett mer utförligt resonemang se Graham, Hotet från hotbilderna, Svensk Juristtidning nr 1/2007.) 
  
 3.3.10 
  
 Sociala faktorer 
  
 Det finns även en rad sociala faktorer som har betydelse för den polisiära verksamheten. Vi behandlar i detta avsnitt alkohol, narko- tika och andra droger samt psykiskt sjuka eller störda personer. 
 Alkohol 
 Enligt Statens folkhälsoinstitut (FHI) har alkoholkonsumtionen i Sverige ökat dramatiskt sedan mitten av  
 1990-talet. 
  En förklaring är, enligt FHI, en ökad försäljning på Systembolaget men även att restaurangförsäljningen och resandeinförseln har ökat. För att få en uppfattning om den totala konsumtionen måste emellertid även privatinförd, smugglad och hemtillverkad alkohol läggas till – dvs. oregistrerad konsumtion. 
 Sedan  
 1990-talet 
  finns relativt goda uppskattningar på den oregistrerade konsumtionens storlek. Enligt Centralförbudet för alkohol- och narkotikaupplysning (CAN) beräknas den totala konsumtionen för år 2005 till 10,2 liter ren alkohol per invånare som är 15 år och äldre. Alkohol som har sitt ursprung i privat in- försel bestämdes, enligt CAN, till 22 procent år 2005. Samma år härrörde 2 procent från legal hemtillverkning, 11 procent från smuggling och hembränning (dvs. illegala källor), 15 procent från restauranger och livsmedelsbutiker samt 48 procent från System- bolaget. Mellan år 1990 och år 2005 har andelen oregistrerad alko- hol fördubblats, från 18 till 36 procent av konsumtionen. Till viss del beror ökningen på ett större inslag av illegal alkohol, men främst handlar det om ökande mängder privatinförd alkohol. Denna ut- veckling beror främst på att det numera, i och med att den succes- siva anpassningen av införselreglerna är fullt ut genomförd sedan den 1 januari 2004, är tillåtet att införa stora mängder alkohol från andra  
 EU-länder. 
  
 Utvecklingen har även medfört att den illegala försäljningen av alkohol har ökat i Sverige. Enligt en undersökning som Alkohol- 
 85 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 kommittén har låtit göra har hela 19 procent av alla svenskar över 15 år, det vill säga 1,4 miljoner personer, köpt olaglig utlandsalkohol under det senaste året. Över hälften tycker att det är lätt att få tag på sådan alkohol. Undersökningen bygger på intervjuer med över 10 000 personer i hela landet. Bland ungdomar i åldern  
 16–19 
  år har tre av tio köpt olaglig utlandsalkohol under det senaste året. Det finns inget som tyder på att denna utveckling kommer att avstanna. Detta kommer i sig att innebära ökade krav på polisen att klara upp smugglingsbrotten och de brott som den illegala handeln innebär. 
 Det är ett också välkänt faktum att det finns starka samband mellan alkohol och brott. När det gäller t.ex. våldsbrott är  
 70–80 
  pro- cent av förövarna och  
 40–50 
  procent av offren alkoholpåverkade. I och med att alkoholkonsumtionen ökar kommer även den alkohol- relaterade brottsligheten att öka, vilket naturligtvis påverkar polisens verksamhet. 
 Narkotika och andra droger 
 Enligt CAN har tillgängligheten på cannabis, amfetamin, heroin och kokain ökat kraftigt sedan slutet av  
 1980-talet. 
  Det illustreras av att beslagen av dessa droger fördubblats under perioden, såväl sett till antal som mängder. Samtidigt som detta skett har priserna på nämnda narkotikasorter i grova drag halverats, räknat i reala priser. 
 Mot bakgrund av nationella data från CAN:s skolundersök- ningar kan följande utveckling ses. Andelen skolelever i årskurs 9 som prövat narkotika var högst i början av  
 1970-talet, 
  för att sedan minska och under andra hälften av  
 1980-talet 
  nå en lägsta nivå om tre till fyra procent. Under  
 1990-talet 
  mer än fördubblades siff- rorna och låg närmare tio procent år 2001. Därefter har andelen som prövat narkotika sjunkit och uppgick till sex procent år 2006. Det är svårt att säga något om utvecklingen under  
 2000-talet 
  bland ungdomar äldre än 18 år och unga vuxna eftersom det saknas jäm- förbara data. År 2003 svarade 17 procent av  
 16–24-åringarna 
  i en telefonundersökning att de någon gång prövat narkotika. Debut- åldern (för de som var 20 år och äldre) var 17,5 år, vilket speglar be- hovet av att också följa utvecklingen även bland lite äldre ungdomar. 
 När det gäller dopningsrelaterad brottslighet pekar beslags- och kriminalstatistiken på en ökad aktivitet. Sedan år 1998 är tullens och polisens beslagsuppgifter jämförbara och från och med detta år 
 86 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 har antalet beslag närapå tredubblats medan mängderna också ökat. De tre senaste årens beslag ligger på en klart högre nivå än tidigare treårsperioder. Av kriminalstatistiken framgår att antalet miss- tänkta för dopningsbrott närapå fyrdubblats sedan år 1999. 
 Även det ökade flödet av droger innebär ökade utmaningar för polisen. Detta avser både i bekämpningen av narkotika- och drog- brottsligheten som sådan, t.ex. smuggling, överlåtelser och innehav men även i bekämpningen av den brottslighet som följer i dess spår, t.ex. misshandel, stölder, rån m.m. 
 Psykiskt sjuka eller störda 
 Psykiskt sjuka eller störda personer har de senaste åren fått ökad uppmärksamhet, mycket på grund av flera tragiska händelser när människor skadats eller dödats, exempelvis mordet på utrikes- minister Anderson och händelserna i Åkeshov och Gamla stan i Stockholm. Uppmärksamheten har lett till en utbredd uppfattning bland allmänheten om att antalet fall där svårt psykiskt sjuka tar till grovt eller dödligt våld mot en tidigare okänd person har ökat under det senaste årtiondet. 
 Vi har emellertid i vårt arbete erfarit att någon sådan utveckling inte kan påvisas under de två senaste decennierna. Enligt forsk- ningen har 16 sådana fall inträffat sedan 1990, varvid fyra av dem inträffade under perioden maj till september 2004. Att en fjärdedel av de totala antalet fall inträffade under en tidsrymd av fyra måna- der framstår som helt slumpmässigt. Händelserna måste betecknas som enstaka fall och någon trend eller tendens i riktning mot en ökning av antalet fall där psykiskt sjuka eller störda personer brukar grovt eller dödligt våld bland i förhållande till dem okända personer kan inte ses. 
 Dock kan det vid de fall där dödligt våld använts ses en klar över- representation bland gärningsmännen av personer med psykisk stör- ning eller sjukdom (källa: Gallagher, professor i psykologi vid Stockholms universitet och utvecklingschef vid Kriminalvården). Uppgiften om överrepresentation av psykiskt störda eller sjuka gärningsmän i samband med dödligt våld bekräftas av statistik från Brottsförebyggande rådet (BRÅ). Som exempel kan, enligt BRÅ, nämnas att 80 procent av de män som mördade en kvinna i nära relation under  
 1990-talet 
  var att beteckna som psykiskt sjuk eller psykiskt störd. 
 87 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 Att hantera de psykiskt sjuka eller störda personerna innebär stora utmaningar för den enskilde polisen. Dessa situationer kan stundtals vara mer svårhanterliga och kräva kunskaper i att – utifrån ett psykologiskt perspektiv – kunna bemöta dessa personer på ett riktigt sätt. Med hänsyn till att polisen i relativt stor utsträckning kommer i kontakt med personer som är psykiskt sjuka eller har en psykisk störning är det angeläget att den enskilde polismannen be- sitter kompetens att hantera situationen på ett korrekt sätt. 
  
 3.3.11 
  
 Extraordinära händelser 
  
 Krav på polisen och dess verksamhet kan från tid till annan även ställas i andra sammanhang där polisen måste medverka. Det kan röra sig om statsbesök, politiska toppmöten, nationella eller inter- nationella idrottsevenemang och politiska arrangemang såsom Förintelsekonferensen. Andra exempel är valrörelser och aktiviteter av olika intresseorganisationer. För polisens del innebär detta att det måste finnas en sådan beredskap och flexibilitet i organisationen att uppgiften kan fullgöras. 
  
 3.4 
  
 Särskilt om brottsutvecklingen 
  
 3.4.1 
  
 Brottsutvecklingen 
  
 Brottsutvecklingen i allmänhet 
 Att studera brottslighetens faktiska omfattning och förändring över tiden är förenat med stora metodologiska problem på grund av att endast en mindre del av alla brott anmäls till polisen och däri- genom kommer med i den officiella statistiken. De brott som kommer till polisens kännedom selekteras fram i en process som påverkas av offret, eventuella vittnen och myndigheter (främst polisen). De anmälda brotten är inte representativa för den totala brottsligheten i ett samhälle. De brott som anmäls är vanligen grövre, mer synliga, involverar ett offer och en förövare som inte tidigare haft någon relation samt är prioriterade av myndigheterna (Sarnecki 2003 s.  
 60–66). 
  För offerbrotten, dvs. sådana brott där det finns ett offer som är medvetet om sin utsatthet, anses anmäl- ningsbenägenheten vara avgörande för hur många brott av en viss typ som anmäls. Denna benägenhet är beroende av en mängd olika 
 88 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 faktorer och uppvisar ofta stora variationer över tiden. Likaledes varierar antalet s.k. offerlösa brott som registreras av polisen över tiden. Här är det dock politiska beslutsfattares och myndigheters prioriteringar som avgör omfattningen. 
 Även statistiska uppgifter om brottsförövarna kan vara relevanta när det gäller beskrivningar av brottsligheten. Det är t.ex. av stort intresse hur förövarna av olika brott fördelar sig med avseende på ålder, kön, bostadsort eller social bakgrund. Av de brott som an- mäls till polisen är det dock bara en mindre del  
 (15–20 
  procent, BRÅ 2006a) som klaras upp på person. Med detta menas att en skäligen misstänkt för detta brott registreras hos polisen och därigenom kommer med i statistiken över för brott misstänkta per- soner. De flesta av de som skäligen misstänks för brott blir så småningom lagförda och redovisas i statistiken över för brott lag- förda personer. Även uppgifter om för brott misstänkta och lag- förda personer bygger på ett mycket selekterat material där bl.a. polisens prioriteringar, resursallokering, brottets karaktär men också förövarens och offrets karaktäristika kan ha betydelse för om brottet klaras upp eller inte. 
 Det har påpekats (SOU 2006:30) att diskriminering på grund av etnicitet, religiös tillhörighet och en mängd andra faktorer kan ha betydelse för både statistiken över polisanmälda brott och för brott misstänkta eller lagförda personer. 
 Det ovan anförda leder till slutsatsen att en stor försiktighet måste iakttas när uppgifter från den officiella brottstatistiken skall användas för att beskriva den faktiska brottslighetens omfattning samt dess förändringar över tiden. För att tolka denna statistik krävs det goda kunskaper om dess beskaffenhet samt om alternativa metoder för att studera brottsligheten. 
 Utvecklingen av den polisanmälda brottsligheten över tiden 
 Antalet polisanmälda brott räknat på 100 000 invånare har mång- faldigats i Sverige sedan denna statistik började redovisas år 1950. Statistiken över för brott lagförda personer som finns sedan år 1841 (von Hofer 2006) tyder på att den traditionella brottslig- heten (stöld och våld) har gått ner i vårt land fram till slutet av  
 1800-talet 
  varpå en ökning tog vid. Denna ökning accelererade under tiden efter andra världskriget för att stabiliseras efter år 1990. Stöldbrotten uppvisar t.o.m. en viss nedgång. Trenden är likartad 
 89 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 för de flesta västländer – den polisanmälda brottsligheten slutar öka kring början av  
 1990-talet 
  (Westfelt 2001, European Sourcebook of Crime and Criminal Statistics 2003, 2006, US Departement of Justice 2004, Home Office Statistical Bulletin 2006). Siffror för år 2006 visar en nedgång av den totala polisanmälda brottsligheten med en procent och av stöldbrotten med åtta procent. (BRÅ 2007) 
 Det finns starka skäl att tro att både den starka uppgången och de senaste årens nedgång i antalet polisanmälda stölder motsvarar en faktisk utveckling av denna brottstyp. Statistiken över vissa typer av stöld (såsom biltillgrepp och bostadsinbrott) anses täm- ligen väl illustrera den faktiska utvecklingen. Orsaken är att dessa brottstyper berättigar offret till ersättning om personen är försäk- rad. Villkoret är emellertid att brottet polisanmäls. Försäkrings- täckning för bilar och bostäder är mycket hög i Sverige. Även alter- nativa källor stödjer tesen om stagnerande eller minskande till- greppsbrottslighet. Således ökar inte antalet fall av stöld eller skade- görelse i brottsofferundersökningar (SCB 2004) och inte heller andelen ungdomar i årskurs 9 som uppger att de har blivit bestulna (BRÅ 2006b). I den självrapporterande undersökningen som genom- förs av Brottsförebyggande rådet vartannat år sedan år 1995 uppger allt färre ungdomar att de har begått olika typer av stöld. 
 När det gäller de övriga brotten mot egendom så kan konstateras att de polisanmälda bedrägeribrotten har minskat under de senaste 15 åren medan skadegörelsebrotten fortsätter att öka. 
 Våldsutveckling 
 Stölderna utgör cirka hälften av alla brott som anmäls till polisen. Detta gör att förändringar i den typen av brottslighet har en stark effekt på utvecklingen av den totala polisanmälda brottsligheten. Alla brottskategorier uppvisar emellertid inte samma utveckling över tiden. Den polisanmälda våldsbrottsligheten följer t.ex. inte samma mönster som tillgreppsbrotten. De polisanmälda misshan- delsbrotten har fortsatt att stadigt öka även efter år 1990 och de polisanmälda våldtäkterna under de senaste 15 åren visar en accele- rerande ökning. 
 Frågan om hur det faktiska våldet utvecklas i vårt samhälle är kontroversiell. Olika forskare gör olika bedömningar av hur stati- stiken över de polisanmälda våldsbrotten skall tolkas (jämför t.ex. Kulhorn 2004 och Dawson 2005). Att den kraftigt stigande trenden 
 90 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 som framgår av statistiken över polisanmälda brott ifrågasätts beror på att alternativa mått på våldsutvecklingen ger en annan bild. Så- ledes visar dödsorsaksstatistiken att antalet fall av dödligt våld inte ökar. Snarare har en viss minskning kunnat noteras sedan början av  
 1990-talet. 
  Det dödliga våldet ligger i dag i Sverige på samma nivå som i mitten av  
 1970-talet. 
  Dessa uppgifter överensstämmer inte med polisstatistiken som visar på fortsatt ökning av det dödliga våldet (Ibid.). Brottsförebyggande rådets (BRÅ 2006b s. 29) genom- gång av fall av dödligt våld visar dock att polisstatistiken överskattar kraftigt antalet sådana fall numera och att dödsorsaksstatistiken som alltså inte visar på någon ökning under senaste 30 åren är mer till- förlitlig. 
 Även andra källor såsom sjukhusstatistiken (Estrada 2005, Fitzpatrick 2006), offerundersökningar (SCB 2004) samt undersökningar av skolelevers utsatthet för våld och egen våldsutövning (BRÅb 2006) tyder antingen på att våldsbrottsligheten under de senaste decenni- erna har stagnerat eller i vart fall att den ökning som antyds av statistiken över polisanmälda brott kraftigt överskattar utveck- lingen av den faktiska brottsligheten. 
 Den troliga orsaken till att det polisanmälda våldet ökar utan att det faktiska våldet ökar (i alla fall inte i samma utsträckning) är att förändrade attityder till våldet leder till att allt fler anmäler att de har blivit utsatta för olika typer av övergrepp. Även förändringar av lagstiftningen och en ändrad lagtillämpning kan emellertid bidra till effekten. Den stora ökningen av antalet polisanmälda våldtäkter tillskrivs – utöver attitydförändring hos befolkningen – även det faktum att våldtäktsbegreppet har utvidgats (BRÅ 2006a). 
 När det gäller övriga polisanmälda brott mot person har de flesta brotten av denna typ ökat under de senaste decennierna. Även i detta fall är det emellertid osäkert i vilken mån det handlar om en ökning av den faktiska brottsligheten eller om det är resultatet av en minskad tolerans mot olika typer av fysiska och psykiska kränkningar. 
 Övriga brott 
 Bland de övriga större brottskategorierna dominerar offerlösa brott dvs. sådana brott som inte har klart definierade brottsoffer som är medvetna om sin utsatthet och därför kan (eller rent av inte vill göra) göra en brottsanmälan. Till denna kategori hör bl.a. narko- 
 91 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 tikabrott, skattebrott och trafikbrott. Hur många sådana brott som registreras, och därmed syns i den officiella statistiken beror på myndigheternas (inte minst polisens) agerande. Förändringar i an- talet polisanmälda brott av denna typ beror snarare på hur stora resurser som samhället allokerar för att uppdaga dessa brott än på brottslighetens omfattning 
 Det finns skäl att tro att den faktiska narkotikabrottsligheten efter en viss nedgång har ökat under  
 1990-talet. 
  Möjligen kan en avmattning i denna utveckling skönjas på  
 2000-talet. 
  Beslag gjorda av tull och polis av cannabis, illegala läkemedel och amfetamin har ökat både i antal och när det gäller mängden beslagtagen narkotika sedan statistiken infördes i början av  
 1970-talet. 
  Även antalet beslag av kokain har ökat påtagligt sedan  
 1990-talet, 
  men ligger på en mycket lägre nivå. Beslagen av heroin har gått ner sedan början av  
 1990-talet 
  (CAN 2006 s. 105). Gatupriserna på narkotika har gått ned och i vissa fall halverats sedan slutet av  
 1980-talet 
  (Ibid. s. 210). Andelen ungdomar som i självrapporterande undersökningar uppger att de prövat narkotika har ökat kraftigt under  
 1990-talet 
  (efter en påtalig nedgång under hela  
 1980-talet) 
  men uppvisar en vikande tendens på  
 2000-talet 
  (Ibid. s. 114). Antalet grova narkotika- missbrukare tenderade att öka under perioden  
 1992–1998. 
  Senare mätningar föreligger dock inte (Ibid. s. 122). Slutligen har antalet personer som har avlidit till följd av narkotikamissbruk ökat kraftigt i Sverige sedan år 1969 (från cirka 40 till cirka 400). Det bör emellertid noteras att detta antal har minskat något under  
 2000-talet. 
  (Ibid. s. 239) 
 Grov och organiserad brottslighet 
 Den allmänna uppfattningen är att den grova och organiserade brottsligheten har ökat kraftigt i Sverige under de senaste decenni- erna (Rikskriminalpolisen 2005). Det är emellertid inte alltid lätt att verifiera denna bild beroende bl.a. på att definitionerna av dessa begrepp är oklara och fenomenet är svårt att undersöka eftersom de allra flesta brott av denna typ inte kommer till polisens kännedom. Om man till den allra grövsta brottsligheten räknar fall av dödligt våld så har dessa, som det framgått ovan, inte ökat sedan mitten av  
 1970-talet 
  (BRÅ 2006a). En annan typ av grov brottslighet, nämli- gen rånen mot bank, post och värdetransporter, visar inte heller någon ökning under de senaste 15 åren. Visserligen har de polis- 
 92 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 anmälda värdetransportrånen ökat från under 20 per år i mitten av  
 1990-talet 
  till cirka 50 de senaste åren, men samtidigt har antalet bank- och postrån minskat kraftigt. Flest bankrån anmäldes i Sverige år 1991, 196 fall. År 2006 var detta antal nere i 61 fall. Flest postrån anmäldes år 1992, 142 fall. År 2006 låg detta antal på 19 fall. Inte heller har användning av skjutvapen i samband med rån ökat sedan början av  
 1990-talet 
  (BRÅ 2007). 
 Till kategorin organiserad brottslighet räknas vanligtvis sådana brott som grov narkotikabrottslighet, organiserad alkohol- och tobakssmuggling, människohandel,  
 MC-relaterad 
  brottslighet, grov ekonomisk brottslighet och även terrorism. Flera av dessa brott hänger samman med den kraftiga globalisering som präglar de senaste decennierna. Det finns anledning att tro att flera av dessa brottskategorier har ökat i omfattning. Omfattningen av narko- tikabeslagen, som nämnts ovan, och beslagen av illegal alkohol och tobak tyder på detta (CAN 2006). Likaledes finns starka indika- torer på att s.k. trafficking av både illegal arbetskraft, flyktingar samt kvinnor och även barn för sexuella ändamål har ökat i Europa (UNODC 2006). Hur omfattande effekter denna utveckling har på svenska förhållanden är svårt att bedöma. 
 När det gäller  
 MC-relaterad 
  brottslighet är det känt att såväl  
 MC-klubbar 
  som sysslar med brottslig aktivitet och s.k. prospects till medlemskap i dessa brottsaktiva klubbar numera finns i stora delar av landet, även om en mera systematisk forskning om detta fenomen är förhållandevis gammal (BRÅ 1999). Enligt Rikskrimi- nalpolisen (2005) har den svenska s.k.  
 1-procents 
 MC-miljön 
  vuxit kraftigt sedan  
 1990-talet. 
  
 Begreppet ekonomisk brottslighet omfattar sådana brottskate- gorier som bokföringsbrott, brott mot borgenärer, skattebrott, insiderbrott och otillbörlig kurspåverkan samt förskingring, tro- löshet mot huvudman, mutbrott och bestickning. Även miljöbrott räknas ibland till kategorin ekonomisk brottslighet. I dessa kate- gorier ingår emellertid både sådana brott som orsakar allvarliga skador på samhället och individen och sådana vilkas skador är täm- ligen små. Enligt BRÅ (2004) har anmälningar om sådana brott ökat under  
 2000-talet. 
  Förklaringen tycks emellertid vara en ökande anmälningsbenägenhet från olika myndigheter, inte minst skatte- myndigheter. Hur utvecklingen av den faktiska ekonomiska brotts- ligheten ser ut under de senaste decennierna är omöjligt att bedöma. 
 När det slutligen gäller terrorism har Sverige under lång tid för- skonats från terroristattentat. Svenska medborgare och personer 
 93 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 bosatta i Sverige har emellertid förekommit i utredningar rörande terrorism på annat håll i världen. Antalet sådana personer har ökat efter attentaten i New York, Madrid och London. 
 Att prognostisera framtida utveckling 
 För denna utrednings vidkommande är det av intresse att diskutera den framtida utvecklingen av både den faktiska och den synliga, dvs. den polisanmälda brottsligheten. 
 Att göra prognoser av brottsutvecklingen är emellertid svårt. Få forskare förutsåg t.ex. den stagnation och nedgång av egendoms- brotten som sedan början av  
 1990-talet 
  äger rum i Sverige och många andra västländer, se dock Smith Hofer och Tham 1983. Det vanligaste sättet att göra framtida prognoser på kort sikt är att helt enkelt skriva fram en nu rådande trend. En sådan framskrivning skulle leda till slutsatsen att antalet både faktiska och polisanmälda egendomsbrott långsamt kommer att fortsätta minska. När det gäller våldsbrotten är troligen den mest sannolika utvecklingen att dess faktiska antal kommer att ligga på en oförändrad nivå men att antalet anmälningar avseende sådana brott kommer att fortsätta öka till följd av den minskade toleransen mot våld i vårt samhälle. Olika typer att förbättringsåtgärder för brottsoffren kommer troligen att ytterligare öka anmälningsbenägenheten. Detta är en i grunden positiv utveckling som leder till att flera kan få hjälp. En sådan utveckling leder dock samtidigt till ett ökat resurskrav, såväl hos polisen som andra myndigheter och organisationer. 
 När det gäller den grova och organiserade brottsligheten är den sortens prognos svårare att göra eftersom kunskaperna om utveck- lingen som nämnts är bristfälliga. För flera av dessa brottskatego- rier kan man dock förvänta sig att antalet polisanmälda fall kommer att öka. Möjligen kan man hysa vissa förhoppningar om en nedgång i brottsligheten när det gäller narkotika och möjligen även smugg- ling av alkohol och tobak eftersom en viss tendens till vikande efterfrågan på dessa droger kan skönjas. Sedan en tid tillbaka har en sådan nedgång observerats i USA (Lawson 2006). 
 Ett alternativt sätt att göra prognoser är att bygga på kunskaper om faktorer bakom de fenomen man vill prognostisera. Man utgår då från olika scenarion om hur dessa faktorer kommer att förändras över tiden och hur dessa förändringar kommer att inverka på ut- vecklingen av det fenomen man vill prognostisera. Bland de fak- 
 94 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 torer som styr brottsutvecklingen kan nämnas tillfällesstrukturen och den sociala kontrollen (Sarnecki 2003). När det gäller till- fällesstrukturen brukar man främst intressera sig för tillgången på konsumtionsvaror som ökar risken för stöld och tillgången på alkohol som ökar risken för våldsbrott. När det gäller den sociala kontrollen brukar man dels framhålla betydelsen av förändringar i den informella sociala kontrollen (familjerelationer, arbetslivet, grannskap etc.), dels den formella kontrollen där inte minst myn- digheternas åtgärder när det gäller att förebygga och bekämpa brott ingår. 
 Utgångspunkten för den sortens mer sofistikerad prognos av brottsutvecklingen blir alltså en diskussion om vilka förändringar som kan förväntas hos de ovan nämnda faktorerna. När det gäller tillfällesstrukturen finns det i dag litet som talar för att den ekono- miska tillväxten kommer att avstanna eller genomgå avsevärda förändringar under den närmaste framtiden. Möjligen kan man för- vänta sig att ökningstakten i konsumtionen av varor kommer att minska något och anpassas till de ökande miljökraven medan kon- sumtionen av tjänster kommer att öka. Detta talar alltså för fortsatt tillgång på t.ex. stöldbegärligt gods även om denna tillgång kanske kommer att mattas av något. Samtidigt tyder mycket på att även trenden att med olika tekniska medel skydda egendom mot stöld och skadegörelse kommer att fortsätta. På vissa områden, såsom t.ex. biltillgrepp och bostadsinbrott, anses det tekniska brotts- skyddet ha lett till att brottsligheten har minskat (BRÅ 2004). Samtidigt har konsumtionen delvis förflyttats från materiella till immateriella gods, en konsumtion som ofta sker över Internet. Detta samt den ökande kriminaliseringen av olika beteenden på nätet, som troligen kommer att fortsätta, gör att vi kan räkna med att antalet brott på nätet kommer att öka och möjligen ersätta vissa typer av traditionella stölder och andra egendomsbrott. Även vissa brott mot person såsom olaga hot och vissa typer av sexualbrott (t.ex. sexuella kontakter med minderåriga BRÅ 2007) som begås med hjälp av den nya tekniken kommer att öka. 
 När det gäller tillgången på alkohol så har den, liksom kon- sumtionen av alkohol, ökat stadigt sedan  
 1950-talet. 
  Denna ökning har under större delen av perioden varit relaterad till ökad vålds- brottslighet (Lenke 1990). Sambandet mellan utvecklingen av alkoholkonsumtion och våldsbrottslighet, synnerhet det dödliga våldet, har emellertid försvagats under de senaste två decenni- erna (von Hofer 1990, EPC 2002). Möjligen har detta att göra med 
 95 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 en europeisering av de svenska alkoholvanorna. Alkoholkonsum- tionen är mindre inriktad på berusning. De senaste decenniernas ökning av alkoholkonsumtionen beror på att vin- och öldrickandet ökar medan konsumtionen av starksprit minskar (CAN 2006 s. 51). Berusningsdrickande bland ungdomar har också börjat att minska (Ibid. s. 63), i varje fall bland pojkar (Ibid. s. 60). 
 Den informella sociala kontrollen är en av de viktigaste faktor- erna som styr brottsutvecklingen, inte minst bland unga. Det finns starka skäl att anta (Sarnecki 2003) att minskningen i denna kon- troll som ytterst orsakats av industrialiseringen och urbaniseringen är en av de viktigaste orsakerna till att brottsligheten i allmänhet och ungdomsbrottsligheten i synnerhet har ökat så dramatiskt under senaste seklet. Det finns en del tecken på att bl.a. föräldrarnas tillsyn över barnen åter har blivit något starkare under slutet av det förra och början av det nuvarande seklet. Detta kan vara en viktig förklaring till att ungdomsbrottsligheten inte längre ökar utan i stället minskar något. Det är inte otänkbart att denna trend fort- sätter. Om så är fallet kommer brottsligheten bland de yngsta att fortsätta nedåt. Några systematiska mätningar av den informella sociala kontrollen föreligger emellertid inte vilket gör att denna prognos är osäker. 
 Däremot kan man med en betydligt större grad av säkerhet slå fast att den formella kontrollen har ökat i vårt samhälle. Denna ökning utgör delvis en kompensation för minskningen av den in- formella sociala kontrollen, men har fortsatt även under senare tid då urholkningen av den informella kontrollen möjligen har av- stannat. Det är mycket sannolikt att denna trend med ökade in- satser från rättsväsendets sida, större kontroll av elever inom skol- systemet, samt ökad kontroll av enskilda och företag från andra samhällsorgans sida, kommer att fortsätta. En obestridlig effekt av dessa förändringar kommer att vara att fler brott kommer att bli kända av polisen och kommer att kräva utredningsresurser. Fram- för allt, men inte enbart, handlar det om s.k. offerlösa brott, alltså brott som uppdagas genom myndigheternas eget agerande. Det är t.ex. mycket sannolikt att antalet polisanmälda trafikbrott samt olika typer av bedrägeribrott riktade mot välfärdsystemen och annan offentlig verksamhet kommer att öka. 
 När det gäller grov och organiserad brottslighet är det som ovan nämnts svårt att göra några prognoser om hur antalet brott kommer att utvecklas. Den fortskridande globaliseringen och en ökad an- vändning av elektroniska medier i de ekonomiska systemen kommer 
 96 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 att medföra att den typen av brottslighet kommer att ytterligare internationaliseras. Vi kan också räkna med att brottslighet med anknytning till Internet och andra moderna kommunikationsformer och elektronik kommer att öka. Uppmärksamheten kring klimat- frågan och andra miljöfrågor kommer att leda till att flera miljö- brott kommer att anmälas. Det är också troligt att brottsligheten på detta område kommer att öka till följd av nya kriminaliseringar. Slutligen är det i dag svårt att se förutsättningar för ett minskat terrorhot. 
 Slutsatser rörande den framtida brottsutvecklingen 
 Den generella slutsatsen av ovan förda resonemang är att vi under den närmaste framtiden  
 (10–20 
  år framöver) knappast kommer att uppleva några stora förändringar av brottsligheten. Det är inte tro- ligt att perioden kommer att karaktäriseras av en sådan dramatisk ökning av brott som präglade  
 1950-, 
  60- och  
 70-talen. 
  Den tradi- tionella brottsligheten kan t.o.m. minska något medan den grova och organiserade brottsligheten med största sannolikhet kommer att internationaliseras ytterligare och bli mer sofistikerad. Allt större del av brottsligheten kommer på ett eller annat sätt att relateras till Internet och andra elektroniska kommunikationssystem. Anmäl- ningar om offerlösa brott så som trafikbrott, allehanda bedrägerier och andra brott mot offentlig verksamhet samt miljöbrott kommer att öka. Även anmälningar om våldsbrott (inklusive sexualbrott) kommer att öka till följd av den minskade toleransen mot den typen av brottslighet. Även förbättringar av stödet till offer för sådana brott kommer att leda till ökad anmälningsbenägenhet. Troligen kommer dock denna ökning främst att handla om mindre grov brottslighet. 
 Det bör dock påpekas att denna prognos gäller endast under för- utsättning att inget extraordinärt inträffar. Många är de scenarion som kan medföra att brottsutvecklingen kan bli mycket mer nega- tiv än den här beskrivna. Som exempel kan nämnas följande. En kärnkraftsolycka som ödelägger vitala delar av landet och kräver stora folkomflyttningar; ett inbördeskrig eller en naturkatastrof i vårt relativa närområde med mycket stor flyktingvåg som följd; ett sammanbrott av världsekonomin som drabbar Sverige på så sätt att de grundläggande sociala trygghetssystemen slutar fungera; en kraftig ökning av politiska, religiösa eller sociala motsättningar; 
 97 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 utbrott av en epidemisk sjukdom som drabbar stora delar av be- folkningen. Alla dessa katastrofscenarion skulle med all sannolikhet resultera i en mycket kraftig ökning av brottsligheten med enorma krav på ordningsmakten som följd. 
 Källförteckning, se  
 bilaga 2 
 . 
  
 3.4.2 
  
 Internationella trender 
  
 Vi har i det föregående avsnittet (3.3) beskrivit en rad drivkrafter, som enligt vår uppfattning har betydelse för polisens arbete i framtiden. Beskrivningen avser främst utvecklingen på en nationell nivå. När det gäller utvecklingen på en internationell nivå har en svensk chefstjänsteman vid Interpol för utredningen redovisat sina synpunkter, dels på ett mer övergripande plan, dels avseende tren- der inom polisen. Synpunkterna kan sammanfattas enligt följande. 
 De drivkrafter och trender som beskrivits på nationell nivå har bärighet även på en internationell nivå. Så är fallet med en ökande globalisering och internationalisering som hänger samman med en ökad rörlighet. Även den tekniska utvecklingen, en ökande segrega- tion och medias inflytande och påverkan kan ses som internationella trender. 
 Enligt samma källa vid Interpol innebär den ökade globaliser- ingen i sig en ökad sårbarhet som lätt kan utnyttjas av den organi- serade brottsligheten. Den fria rörligheten av varor, arbetskraft och kapital över gränserna är gynnsam för ekonomin men spelar också i händerna på den organiserade brottsligheten. Utvecklingen under- lättar för olika kriminella organisationer att bygga upp en verk- samhet utomlands eller att bilda internationella nätverk. Det kan också noteras, menar uppgiftslämnaren, att den organiserade brotts- ligheten tenderar att bli allt mer sofistikerad och skoningslös. 
 Den gränsöverskridande organiserade brottsligheten känneteck- nas till stor del av droghandel, människohandel, människosmugg- ling och penningtvätt. S.k. cybercrime, som utnyttjande av databetal- ningssystem, är ett ökande hot. Ett annat ökande hot är terrorismen och dess beredvillighet att slå mot oskyldiga människor. 
 Av betydelse i sammanhanget är även hot av  
 icke-brottslig 
  natur, såsom naturkatastrofer, smittospridning och pandemier. 
 98 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 De trender som nu har beskrivits har stor betydelse för de nationella polisorganisationerna, särskilt med avseende på polisiära strategier, rekrytering och utbildning. 
 En konsekvens av det ökade internationella samarbetet är att de enskilda staternas monopol inom olika områden minskar vilket i sig har inneburit att den privata sektorn på området har ökat väsent- ligt. Som exempel kan nämnas privata vaktbolag som hyrs in för att patrullera de områden där polisen inte räcker till. Vidare tillhanda- håller fler och fler privata företag tjänster i form av utredande verk- samhet, underrättelseverksamhet och forensiskt stöd till dem som är villiga att betala för detta. Denna trend är, enligt vår källa vid Interpol, här för att stanna, både nationellt och internationellt. 
 Den privata sektorn är viktig även på ett annat sätt. Med en ökad rörlighet av arbetskraft riskerar de nationella polisorganisationerna att förlora sina mest kompetenta poliser till den privata sektorn. Hänsyn till en sådan tänkbar utveckling måste, enligt Interpol, tas vid beslut i rekryterings- och utbildningsfrågor inom polisen. Omvänt kan emellertid den nationella polisen i allt större utsträck- ning rekrytera specialister till poliskåren från den privata sektorn. 
  
 3.4.3 
  
 Framtidsanalys av BRÅ avseende organiserad brottslighet 
  
 Brottsförebyggande rådet (BRÅ) har i sin rapport  
 Organised Crime Outlook Sweden  
 (2006) gjort en analys av hur den organiserade brottsligheten kan utvecklas på tio års sikt. I rapporten presenteras en fallstudie innefattande 16 scenarior som ingått i det större projektet Organised Crime Outlook – En metod för och analys av möjliga framtida trender för den organiserade brottsligheten i EU. Sedan några år finns en samstämmighet kring att det behövs en riskbaserad metodologi i de lägesbaserade rapporter om organise- rad brottslighet, som varje  
 EU-land 
  årligen ska skicka till Europol. Syftet med projektet är att utveckla en riskbaserad metodologi för att analysera hotet från den organiserade brottsligheten på lång sikt. 
 99 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 SOU 2007:39 
  
 3.5 
  
 Sammanfattande synpunkter 
  
 Vi har nu beskrivit de för polisens verksamhet viktigaste krav- ställarna. Vi har även redogjort för en rad drivkrafter som kan antas ha betydelse för samhällsutvecklingen och därmed för polisverk- samheten. På grundval av detta material har vi därefter identifierat ett antal trender, som kan betecknas som relativt säkra. 
  
 Äldre befolkning 
 . Antalet personer i åldrarna  
 0–64 
  år beräknas öka med 540 000 till år 2050 medan antalet personer över 65 år beräknas öka med drygt 900 000 under samma period. Antalet unga kommer inte att förändras i någon större utsträckning men andelen unga kommer att minska. 
  
 Glesare glesbygd med en ökad koncentration av äldre 
  
 . Av de bedömningar som gjorts beträffande den regionala befolknings- utvecklingen framgår att det är befolkningen i regionerna kring storstäderna och universitetsstäderna som kommer att växa mest åren  
  
 2005–2025. 
  
  De redan glest befolkade regionerna kommer att bli än glesare befolkade och det är den äldre delen av befolkningen som stannar kvar. 
  
 Fortsatt segregation 
 . Vi har under avsnittet om integration be- skrivit de problem som finns i bl.a. storstäderna, där en stor del av de s.k. utsatta bostadsområdena är belägna. Som ovan angetts kommer befolkningen i storstäderna och universitetsstäderna att öka. Denna inflyttning kommer sannolikt inte att bidra till att dagens segregation kommer att minska. Snarare talar de bedömningar som gjorts för att segregationen kommer att fortsätta. 
  
 Fortsatt globalisering och internationalisering samt ökad rörlighet 
  
 . En trend som innebär fortsatt internationalisering och globali- sering är tydlig. Det internationella samarbetet utvecklas i allt högre grad på många områden. Denna trend hänger samman med en fortsatt ökad rörlighet. Ökningen har varit konstant under efterkrigstiden och kommer enligt bedömningarna att fortsätta under de närmaste åren för att sedan plana ut något. 
  
 Medborgarna kommer att ställa högre krav 
  
 . Medborgarna kommer att bli allt mer krävande vid kontakterna med myndigheter, sjukvård m.m. på grund av att de har mer kunskap och större möjligheter till inflytande. Medborgarna kommer förmodligen 
  
 100 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtida krav på polisverksamheten 
  
 också att bli mer intoleranta mot störningar i samhället, t.ex. nedskräpning, fylleri m.m. 
  
 Hotbilderna blir fler 
 . Hotbilderna som målas upp för oss på olika områden blir allt fler. Det kan gälla terrorhot, miljöhot, hot om intrång i den personliga integriteten. Dessa hotbilder får ett allt större utrymme i politik och media. Ett ökat fokus på dessa hotbilder kan bidra till att de verkliga hoten kommer i skymundan. 
  
 Nya brott 
 . Såväl den tekniska utvecklingen som internationali- seringen medför nya typer av brott. Som exempel kan nämnas hawala (stöld av identitet) och olika typer av bedrägerier, ofta med hjälp av Internet. Dessa brott begås också över gränserna. Även den ökade medvetenheten avseende klimatförändringarna kommer sannolikt att medföra kriminalisering av vissa beteen- den och handlingsmönster som har samband med miljön. I takt med att utvecklingen på de nu nämnda områden fortsätter kommer nya brottstyper att födas. 
  
 Den forensiska utvecklingen fortsätter 
  
 . Även den forensiska ut- vecklingen kommer att fortsätta i takt med att den tekniska utvecklingen fortsätter. 
  
 101 
  
 4 
  
 Behov och förväntningar i övrigt på polisen 
  
 4.1 
  
 Inledning 
  
 Enligt våra direktiv skall vi, utöver vad som framgår av kapitel 2 och 3, kartlägga och analysera de behov och förväntningar som finns på polisorganisationen i fråga om etnisk mångfald, jämställd- het, polisverksamheten i glesbygd och i storstad samt en breddad rekrytering till polisyrket. 
 Polisen är med sina drygt 24 000 anställda en av Sveriges största myndighetsorganisationer och har på grund av sin storlek och sina arbetsuppgifter en central roll i samhället. Polisen står för både trygghet och ingripande åtgärder från staten. De svåra och känsliga arbetsuppgifterna ställer höga krav på legitimitet och förankring hos alla delar av befolkningen. Det är därför viktigt att de polis- anställda genom kön, bakgrund och erfarenheter representerar fler- talet grupper i samhället. 
  
 4.2 
  
 Etnisk mångfald 
  
 Inledning 
 Drygt en miljon av Sveriges befolkning är födda utomlands. Om barn till invandrare tas med i beräkningen ökar denna siffra markant (se avsnitt 3.3.3). Den etniska mångfalden är därmed stor i Sverige i dag. Det innebär att de anställda inom polisen möter en allmänhet med varierande etnisk och kulturell bakgrund. Polisens medarbetare måste således ha kunskaper och kompetens att möta människor med dessa olika bakgrunder. Samtidigt måste polisen i rekryteringsprocessen beakta frågan om etnisk mångfald inom organisationen. 
 103 
  
 Behov och förväntningar i övrigt på polisen 
  
 SOU 2007:39 
  
 Politiska krav och lagstadgade krav 
 Regeringen har satt upp ett övergripande mål för integrationspoli- tiken. Målen innebär att människor skall ha lika rättigheter, skyl- digheter och möjligheter oavsett etnisk och kulturell bakgrund. Vidare skall vi ha en samhällsgemenskap med samhällets mångfald som grund. Samhällsutvecklingen skall kännetecknas av ömsesidig respekt för olikheter inom de gränser som följer av samhällets grundläggande demokratiska värderingar och som alla oavsett bak- grund skall vara delaktiga i och medansvariga för. 
 Integrationspolitiken innebär att den generella politiken skall utformas utifrån samhällets etniska och kulturella mångfald och utifrån individens behov. De integrationspolitiska målen skall genom- syra alla politikområden. Integrationspolitiken genomförs genom generella insatser inom bl.a.  
 arbetsmarknads-, 
 utbildnings-, 
  bostads- och folkhälsopolitiken. I de fall särlösningar behövs för nyanlända flyktingar skall de anpassas till den enskilda personens behov och förutsättningar. Lagstiftning mot etnisk diskriminering och aktiva insatser från myndigheter inom området bidrar till att motverka diskriminering på arbetsmarknaden och inom andra samhällsom- råden. 
 I 1 § lagen (1999:130) om åtgärder mot diskriminering i arbets- livet på grund av etnisk tillhörighet, religion eller annan trosupp- fattning anges lagens ändamål. Detta är att i fråga om arbete, anställ- ningsvillkor och andra arbetsvillkor samt utvecklingsmöjligheter i arbetet främja lika rättigheter och möjligheter oavsett etnisk till- hörighet, religion eller annan trosuppfattning. Arbetsgivare och arbetstagare skall, enligt 2 § samma lag, samverka för att främja lika rättigheter och möjligheter i arbetslivet oavsett etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning. De skall särskilt motverka alla former av diskriminering som avses i lagen. Enligt 3 § skall arbets- givaren inom ramen för sin verksamhet bedriva ett målinriktat arbete för att aktivt främja lika rättigheter och möjligheter i arbets- livet oavsett etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning. 
 Polisens eget arbete avseende etnisk mångfald 
 Polisen har under år 2006 tagit fram en handlingsplan för etnisk mångfald och för att främja lika rättigheter och möjligheter oavsett etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning. I handlings- 
 104 
  
 SOU 2007:39 
  
 Behov och förväntningar i övrigt på polisen 
  
 planen anges att polisen skall vara aktiv i arbetet mot intolerans, främlingsfientlighet och rasism och en garant för att lika rättigheter och möjligheter oavsett etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning främjas. Polisen skall aktivt och tydligt motverka all diskriminering såväl internt som externt. Polisen skall ta tydligt avstånd från rasistiska och fördomsfulla företeelser och yttringar. Polisens uppdrag är att ge alla, oavsett etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, en god och likvärdig service, rätts- trygghet och rättssäkerhet. Polisen skall samverka med andra organi- sationer i arbetet för etnisk mångfald och mot diskriminering. 
 Vidare framgår av polisens årsredovisning för år 2006 att Riks- polisstyrelsen under det kommande året kommer att påbörja arbetet med att utveckla metoder för mångfaldskompetens för att före- bygga hatbrott. Rikspolisstyrelsen kommer även att utveckla en ny nationell handlingsplan för att motverka och förebygga diskrimi- nering och trakasserier. 
 Av årsredovisningen framgår också att polismyndigheterna tagit fram lokala mätbara mål, åtgärder och strukturer för uppföljning. Myndigheterna har även mångfaldsplaner som omfattar samtliga diskrimineringslagar. Som exempel på rent praktiskt arbete i dessa frågor nämns utbildningsinsatser i mångfaldsfrågor och hatbrott. 
 Ett annat praktiskt exempel i arbetet för ökad etnisk mångfald inom polisen är det samverkansprojekt, Utryckningen, som Polis- myndigheten i Skåne drivit tillsammans med Arbetsförmedlingen,  
 ESF-rådet 
  i Lund, Eductus AB och Folkuniversitet i Kristianstad. Projektet pågick under tiden juni 2004 till och med november 2005. Utryckningen är ett integrationsprojekt som vänder sig till första och andra generationens invandrare, som är intresserade av att utbilda sig till poliser. Under sex månader studerade deltagarna, sammanlagt 125 stycken, svenska, engelska, samhällskunskap mate- matik och IT. Vidare hade de fysisk träning samt deltog i polis- lektioner och föreläsningar. Deltagarna fick även göra ett antal studiebesök. Projektets mål var att minst 80 procent av deltagarna skulle fullfölja utbildningen och av dessa skulle 100 procent efter genomgången utbildning bli behöriga att söka fortsatt utbildning på Polishögskolan för att därefter få anställning som polis. Syftet med projektet var att öka mångfalden inom polisen genom att öka målgruppens möjligheter att komma in på Polishögskolan. Av samt- liga deltagare har 25 elever från ovanstående preparandutbildningar påbörjat studier vid polisutbildningarna i Solna, Växjö, Umeå eller på distansutbildningarna. Det betyder att 20 procent av deltagarna i 
 105 
  
 Behov och förväntningar i övrigt på polisen 
  
 SOU 2007:39 
  
 preparandutbildningen blivit antagna till polisprogrammet vilket tolkas som ett godkänt resultat eftersom vanligtvis  
 8–9 
  procent av samtliga sökande blir antagna. Fler av deltagarna i preparandutbild- ningen har sökt till polisutbildningen som påbörjas i augusti 2007. 
 Avslutande synpunkter 
 Så som ovan påpekats är den etniska mångfalden stor i Sverige i dag. Det är därför av stor betydelse för polisens legitimitet och förankring hos befolkningen att de anställda inom polisen avspeglar samhället. Polisen måste därför i större utsträckning än vad som sker i dag rekrytera personer med annan bakgrund än svensk. 
 Det är också viktigt att understryka att man i detta avseende måste skilja mellan begreppen etnisk mångfald och etnisk kompe- tens. Vi har redan konstaterat att den etniska mångfalden inom polisen måste öka vilket är en rekryteringsfråga. Men även den etniska kompetensen är viktig. Att öka den etniska kompetensen inom polisen innebär att öka de anställdas kunskap om andra människors etniska ursprung och deras olika kulturer, värderingar, attityder osv. vilket i sig främst är en utbildningsfråga. Denna kun- skap och kompetens är betydelsefull för att polisen på ett pro- fessionellt sätt skall kunna möta allmänheten med dess variation av olika etniska och kulturella bakgrunder. 
  
 4.3 
  
 Jämställdhet 
  
 Inledning 
 Jämställdhet innebär att kvinnor och män har samma makt att forma samhället och sina egna liv. Det förutsätter samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter på livets alla områden. 
 Ordet jämställdhet avgränsas till förhållandet mellan kvinnor och män. Jämlikhet är ett vidare begrepp. Det avser rättvisa förhållan- den mellan alla individer och grupper i samhället och utgår från att alla människor har ett lika värde, oavsett kön, etnicitet, social till- hörighet m.m. Jämställdhet är en av de viktigaste jämlikhetsfrågorna. 
 Jämställdhet har både en kvantitativ och en kvalitativ aspekt. Kvantitativ jämställdhet är en jämn fördelning mellan kvinnor och män inom alla områden i samhället, t.ex. inom olika utbildningar, yrken, fritidsaktiviteter och maktpositioner. Kvalitativ jämställdhet 
 106 
  
 SOU 2007:39 
  
 Behov och förväntningar i övrigt på polisen 
  
 innebär att både kvinnors och mäns kunskaper, erfarenheter och värderingar tas tillvara och får berika och påverka utvecklingen inom alla områden, t.ex. den framtida polisutbildningen. 
 Politiska krav och lagstadgade krav 
 Riksdagen antog våren 2006 en ny nationell handlingsplan för jämställdhetspolitiken. Det övergripande målet är att kvinnor och män skall ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. En förutsättning för att kunna uppnå detta är att kvinnor och män har samma rättigheter, möjligheter och skyldigheter inom livets alla områden. Under det övergripande målet finns fyra delmål; jämn fördelning av makt och inflytande, ekonomisk jämställdhet, jämn fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet och att mäns våld mot kvinnor skall upphöra.  
 Delmål 1  
 innebär att kvinnor och män skall ha samma rätt och möjlighet att vara aktiva samhällsmed- borgare och att forma villkoren för beslutsfattandet.  
 Delmål 2  
 innebär att kvinnor och män skall ha samma möjligheter och villkor i fråga om utbildning och betalt arbete som ger ekonomisk själv- ständighet livet ut.  
 Delmål 3  
 innebär att kvinnor och män skall ha samma möjlighet att ge och få omsorg på lika villkor.  
 Delmål 4  
 innebär att kvinnor och män skall ha samma rätt och möjlighet till kroppslig integritet. För att uppnå ett jämställt samhälle måste ett jämställdhetsperspektiv läggas på alla politikområden. Detta inne- bär att alla förslag och beslut måste analyseras från ett jämställd- hetsperspektiv för att klarlägga möjliga konsekvenser för kvinnor respektive män på såväl central som regional och lokal nivå. 
 I budgetpropositionen för år 2007 (prop. 2006/07:1) anges att en kraftig satsning på jämställdhetspolitiken görs genom att denna till- förs en tiofaldig ökning av anslaget. Satsningen skall bl.a. användas till en handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor. Hand- lingsplanen kommer bl.a. att omfatta ett förbättrat stöd till vålds- utsatta kvinnor, insatser som ökar kunskaperna i polis- och domar- kår, forskning om mäns våld mot kvinnor samt förslag till hur stadsplaneringen kan öka kvinnors trygghet i sin närmiljö. Vidare görs ytterligare satsningar på att motverka hedersrelaterat våld. Även en handlingsplan mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål skall utarbetas. 
 Kravet på jämställdhet i arbetslivet är även reglerat i lag. I 1 § jämställdhetslagen (1991:433) anges att lagen har till ändamål att 
 107 
  
 Behov och förväntningar i övrigt på polisen 
  
 SOU 2007:39 
  
 främja kvinnors och mäns lika rätt i fråga om arbete, anställnings- och andra arbetsvillkor samt utvecklingsmöjligheter i arbete samt att lagen siktar till att förbättra främst kvinnors villkor i arbetslivet. Enligt 2 § samma lag skall arbetsgivare och arbetstagare samverka om aktiva åtgärder för att jämställdhet i arbetslivet skall uppnås. De skall särskilt verka för att utjämna och förhindra skillnader i löner och andra anställningsvillkor mellan kvinnor och män som utför arbete som är att betrakta som lika eller likvärdigt. De skall också främja lika möjligheter till löneutveckling för kvinnor och män. Vidare skall enligt 3 § arbetsgivaren inom ramen för sin verksamhet bedriva ett målinriktat arbete för att aktivt främja jämställdhet i arbetslivet. Områden som särskilt skall beaktas är arbetsförhållan- den, rekrytering och lönefrågor. 
 Polisens eget arbete avseende jämställdhet 
 I Sverige fanns 17 423 poliser år 2005. Av dessa var 22,8 procent kvinnor. Andelen kvinnor i ledande befattningar uppgick under år 2006 till 19,3 procent, vilket är en ökning från år 2005 med 0,9 procent. Andelen kvinnor i civila chefsbefattningar är dock mycket högre än i polisiära chefsbefattningar. Jämfört med år 2005 har andelen kvinnor i polisiära chefsbefattningar ökat från 12,8 pro- cent till 13,9 procent. 
 Inom polisen pågår ett aktivt arbete för ökad jämställdhet. Bl.a. har särskilda åtgärder vidtagits för att öka antalet kvinnliga sökan- den till polisutbildningen. Vilka åtgärder som vidtagits beskrivs närmare i avsnitt 4.5 om en breddad rekrytering. Åtgärderna be- döms ha en positiv effekt eftersom både andelen sökande och an- tagna kvinnor till polisutbildningen har varit cirka 40 procent de senaste åren. 
 Polismyndigheterna arbetar även aktivt med att öka andelen kvinnor i ledningskompetens. Åtgärderna består bl.a. av att ge kvinnor ledarskapsutbildning, ordna bredvidtjänstgöring och mentor- skapsprogram, formulera annonser så att de är könsneutrala samt särskilt arbeta för att kvinnor söker chefsbefattningar. När myn- digheterna ordnar ledarskapsutbildningar för arbetsledare, chefer och ledningsgrupper ingår oftast en jämställdhets- och mångfalds- del. 
 108 
  
 SOU 2007:39 
  
 Behov och förväntningar i övrigt på polisen 
  
 Avslutande synpunkter 
 Kraven på polisen från ett jämställdhetsperspektiv är både  
 interna  
 och  
 externa 
 . 
  
 Internt  
 är jämställdhet inte bara en fråga om en lika fördelning av män och kvinnor inom polisen, dvs. kvantitativ jämställdhet. Det är av stor betydelse för polisens legitimitet och förankring hos befolk- ningen att de anställda inom polisen har en jämn könsfördelning. Polisen måste därför i framtiden öka sina ansträngningar att rekry- tera fler kvinnor till polisyrket. Det är emellertid inte tillräckligt bara med en representativ jämställdhet. Det handlar i stor utsträck- ning om att kvinnor också får makt och inflytande så att deras kun- skaper och värderingar på ett positivt sätt också påverkar utveck- lingen av en jämställd polisorganisation. Rekrytering av fler personer från det underrepresenterade könet innebär nämligen inte alltid att den kvalitativa mångfalden ökar. 
  
 Externt  
 handlar kraven på polisen om jämställdhetsintegreringen, dvs. att verksamheten skall utformas så att kvinnor och män får ta del av polisens myndighetsutövning och service på lika villkor. 
  
 4.4 
  
 Polisverksamhet i glesbygd och storstad 
  
 Polisverksamhet i glesbygd 
 Definitioner av glesbygd 
 I utredningens uppdrag ingår enligt direktiven att kartlägga och analysera de krav och förväntningar som finns på polisorganisa- tionen bl.a. avseende glesbygd och storstad. 
 I Sverige finns ett antal olika definitioner av vad som är glesbygd. I likhet med många andra länder finns det inte en enda definition som avgränsar detta område. Erfarenheten visar också att det är omöjligt att skapa en enda definition som kan användas i alla situationer. Indelningen måste tvärtom kunna anpassas till vad det är som studeras och i vilket sammanhang detta görs. 
 Polisens arbetsuppgifter varierar i relativt stor grad mellan å ena sidan storstadsregioner och å andra sidan glesbygdsområden. Skill- naden handlar både om de konkreta arbetsuppgifterna och om re- surser och personaltäthet. Stora delar av Sverige är glest befolkade och har förhållandevis låg brottslighet. Det saknas i realiteten förutsättningar för att i dessa områden upprätthålla en polisiär när- 
 109 
  
 Behov och förväntningar i övrigt på polisen 
  
 SOU 2007:39 
  
 varo av samma slag som i tätorterna. Det är främst dessa områden som avses när vi här använder termen glesbygd. 
 Polisverksamhetsutredningen 
 Utmaningen för polisverksamheten i gles- och landsbygd handlar inte sällan om att överbrygga de långa avstånden genom använd- andet av ny teknik, nya arbetsformer och olika slags kompetens. Frågan om polisverksamhet i glesbygd har behandlats av Polis- verksamhetsutredningen (se avsnitt 2.2.3). Utredningen tog i be- tänkandet  
 Polisverksamhet i förändring  
 (SOU 2002:70) upp vissa förhållanden som kan anses vara specifika för polisens verksamhet i mer glesbefolkade områden. Å ena sidan är antalet brott lägre per person och tryggheten upplevs också som högre än i andra orts- typer. Även brottsuppklaringen är något bättre i glesbygdsområden. Å andra sidan finns det problem i form av längre avstånd till när- maste polispatrull liksom att man har problem med att rekrytera poliser till dessa områden. Vidare innebär en delvis skev ålders- struktur bland poliser i glesbygd problem såväl när det gäller skift- arbete som fysiskt krävande uppgifter. För att komma till rätta med en del av dessa problem föreslog utredningen en s.k. ordnings- vaktsmodell där ordningsvakternas arbetsuppgifter skulle utökas på så sätt att dessa efter förordnande skulle kunna biträda polisen i dess arbete. 
 Begreppen närhet och kvalitet 
 När man diskuterar behoven av polisverksamheten finns det skäl, liksom när det gäller annan kunskapsintensiv och medborgarnära service, att reflektera över avvägningen mellan dels en fysisk närhet till en viss tjänst, i detta fall polisverksamhet, och möjligheterna att få del av en tjänst som utförs med hög kvalitet, tillräckliga resurser och som grundas på god kunskap. Att enbart poängtera fysisk närhet till, exempelvis en polisstation, kan leda till en felfokusering när det gäller polisens förmåga att uppfylla sitt uppdrag att verka brottsförebyggande och bekämpa brott. Rätt kompetens, rätt re- surser och övrig förmåga att lösa kvalificerade polisära uppgifter är ofta minst lika viktiga som en stadigvarande fysisk närvaro. 
 110 
  
 SOU 2007:39 
  
 Behov och förväntningar i övrigt på polisen 
  
 Behov av en flexibel polisverksamhet 
 I syfte att kombinera motiverade krav på såväl närhet och tillgäng- lighet till polis som kvalitet i polisverksamheten finns det troligen starka skäl att diskutera olika former av flexibla lösningar för ut- förandet av polisens uppgifter i framtidens gles- och landsbygds- områden. Polisverksamhetsutredningen lämnade vissa förslag till lösning av polisverksamhetens specifika utmaningar i glesbygden, så- som försök med såväl mobila som virtuella polisstationer. Samman- taget kan man kanske säga att ny teknik och nya arbetsformer ger bättre möjligheter för polisen att vara närvarande när det behövs och när det finns viktiga polisära uppgifter att lösa. Samtidigt kan man inte helt bortse från behovet av en fysisk närvaro. Denna kan lösas på olika sätt och förutom förbättrad polisiär närvaro pekar också Polisverksamhetsutredningen på möjligheten att ha personal med vissa polisiära befogenheter tillgängliga om än inte med samt- liga de befogenheter som en polis har i dag. 
 Polisverksamhet i storstad 
 Polisverksamheten i storstäderna skiljer sig markant från den i gles- bygd. Om utmaningarna i glesbygden ofta har sin grund i de långa avstånden är problematiken en helt annan i storstäderna. 
 I storstäderna bor många människor på en liten yta. En högre koncentration av människor innebär att fler brott begås, dvs. en högre koncentration av brottslighet. 
 Vidare omfattar brottsligheten i storstäderna samtliga brotts- typer. I mindre tätbefolkade områden är vissa brottstyper över- representerade medan det i storstäderna förekommer alla typer av brott. En konsekvens härav är att kravet på specialisering ökar i storstäderna. Med hänsyn till variationen av brott måste här finnas tillgång till en mycket bred kompetens. Dessutom finns det i storstäderna ett bredare rekryteringsunderlag till såväl generalist- som specialisttjänsterna. 
 Även relationen mellan polisen och medborgarna skiljer sig åt mellan glesbygd och storstad. I glesbygden är relationen ofta när- mare. Människor på orten är bekanta med varandra i en betydligt högre grad än i en storstad, som präglas av en betydligt större ano- nymitet. 
 111 
  
 Behov och förväntningar i övrigt på polisen 
  
 SOU 2007:39 
  
 Slutligen måste polisen i storstaden besitta den kompetens som krävs för att hantera den problematik som följer med den ökade segregationen. Vad denna problematik innebär har vi närmare be- skrivit i avsnitt 3.3.3. 
  
 4.5 
  
 En breddad rekrytering 
  
 Inledning 
 Frågan om en breddad rekrytering hänger nära samman med frågorna om etnisk mångfald och jämställdhet. Begreppet breddad rekrytering har emellertid en vidare innebörd än de nu nämnda. Ett arbete för en breddad rekrytering innebär inte enbart ett arbete för att öka den etniska mångfalden och jämställdheten eller för att öka andra underrepresenterade gruppers andel inom polisen. Med hänsyn till utvecklingen inom olika områden, t.ex. teknologin, kommer polisen att ha ett ökat behov av specialister med annan bakgrund än den rent polisiära för att kunna lösa vissa arbetsupp- gifter på ett optimalt sätt. Ett arbete för en breddad rekrytering innebär således även ett arbete för en ökad rekrytering av personer med civila kompetenser. 
 Polisens eget arbete avseende en breddad rekrytering 
 Vi har tidigare (avsnitt 4.2 och 4.3) redogjort för polisens arbete i frågor om etnisk mångfald och jämställdhet. I detta avsnitt kom- mer vi att redogöra för rekryteringen till polisutbildningen i ett mångfalds- och jämställdhetsperspektiv men även för polisens arbete såvitt gäller en breddad rekrytering i övrigt. 
 Under år 2006 sökte sammanlagt 12 329 personer till polisutbild- ningen. Av dessa var 35 procent kvinnor och 19,5 procent av annan etnisk och kulturell bakgrund än svensk. Av de antagna till polis- utbildningen var 40 procent kvinnor och 16 procent av annan etnisk och kulturell bakgrund än svensk. 
 Särskilda insatser på dessa områden har gjorts när det gäller rekryteringen till polisutbildningen. Många av de åtgärder polis- myndigheterna vidtar syftar till att öka både andelen kvinnor och personer med annan etnisk bakgrund än svensk inom polisen. 
 Av polisens årsredovisning för år 2006 framgår att polisen deltar i aktiviteter såsom informationsträffar samt besöker skolor och 
 112 
  
 SOU 2007:39 
  
 Behov och förväntningar i övrigt på polisen 
  
 mässor. Vidare annonserar polisen i dagspressen i syfte att särskilt attrahera dessa målgrupper att söka till polisutbildningen. När det gäller rekryteringen av personer med annan etnisk eller kulturell bakgrund har polisen även samarbete med invandrarföreningar, arbetsförmedlingen och gymnasieutbildningar eller förberedande utbildningar som syftar till en framtid inom ett uniformsyrke. 
 När det gäller rekrytering av annan kompetens än den rent poli- siära framgår det av polisens budgetunderlag för åren  
 2008–2010 
  att Rikspolisstyrelsen skall göra en övergripande analys för att identi- fiera verksamhetsområden inom polisen där verksamhetens resultat skall förbättras genom att medarbetare med olika utbildning och kompetens kompletterar varandra. Det finns ett behov av både kompetensväxling inom polisen och av specialister inom vissa om- råden. Förutom det normala rekryteringsarbetet vid polismyndig- heterna avser Rikspolisstyrelsen ta initiativ till att cirka 300 civila specialister anställs vid polismyndigheterna. Vidareutbildning av de civilanställda samt en vidareutveckling av deras arbetsuppgifter ger en kompetensförstärkning inom polisen. 
 Av polisens budgetunderlag framgår vidare att för att kunna nå de av statsmakterna angivna målen krävs att organisationen har till- gång till medarbetare med kompetens som möter verklighetens be- hov. För att kunna säkerställa detta krävs att polisen har en lång- siktig och övergripande kompetensförsörjning. Rikspolisstyrelsen kommer därför att ta fram en nationell kompetensförsörjningsstra- tegi. Syftet med strategin är att klarlägga hur polisen skall arbeta med rekrytering, förvaltning samt utveckling och avveckling av kompetens för att kunna fullfölja sitt uppdrag. Kompetensförsörj- ningsstrategin kommer att kompletteras med handlingsplaner. 
 113 
  
 5 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
  
 5.1 
  
 Inledning 
  
 Vi har ovan redovisat en rad faktorer som påverkar såväl polisen som samhället i stort. Efter den redovisningen återstår att, i enlig- het med våra direktiv, analysera hur kraven på polisverksamheten och därmed på personalen kan komma förändras jämfört med i dag. Syftet är att med den analysen som grund fortsätta utredningsarbetet med att lämna förslag till hur polisutbildningen bör reformeras. Vi återkommer till den frågan i vårt slutbetänkande. 
 Redogörelsen nedan är inte i första hand tänkt att utgöra svaren på frågor om vilken verksamhet polisen i framtiden skall bedriva och inte heller i vilka organisatoriska former arbetet skall utföras. Det är emellertid ofrånkomligt att i en beskrivning av framtida krav beröra även den typen av frågor. 
  
 5.2 
  
 Allmänna utgångspunkter för bedömningen av framtida krav 
  
 5.2.1 
  
 Grundläggande krav på polisen och de polisanställda 
  
 Polisen har ett unikt uppdrag. Polisen skall värna människors fri- och rättigheter och ingripa när dessa rättigheter kränks. För att kunna utföra det uppdraget har polisen befogenheter som ingen annan institution i samhället. Polisen har genom rätten att använda våld och tvångsmedel kraftfulla verktyg att skydda samhället och en- skilda medborgare med. Dessa befogenheter ställer också stora krav på polisen som organisation och på de polisanställda. 
 Polisens uppdrag är i sig oändligt. Att avstyra varje brottslig hand- ling, att i alla sammanhang säkra varje medborgares rätt till trygghet och säkerhet samt att finna gärningsmannen vid varje brott som be- gås är självfallet omöjliga uppgifter. Polisen tvingas därför till ständiga 
 115 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
  
 SOU 2007:39 
  
 prioriteringar på både kort och lång sikt – från att långsiktigt och övergripande styra resurserna i en viss riktning till att i ett givet ögonblick avgöra vilket ärende som i första hand bör bli föremål för en polisiär insats. 
 Den enskilde polisen har ett stort ansvar och ett komplext upp- drag. Han eller hon skall uppträda på ett sådant sätt att dialogen med de människor som är föremål för ett ingripande underlättas. Samtidigt som ett kommunikativt förhållningssätt är nödvändigt för att lösa uppgiften, måste polisen i bland uppträda med en fasthet utan att låta sig provoceras. En polisanställd måste dessutom kunna arbeta och lösa uppgifter ensam, tillsammans med en kollega eller i grupper. Varje uppgift och arbetsmetod ställer sina krav på den enskilde polisens förmåga. Vidare krävs en förmåga till helhetssyn. De åtgärder som en polis vidtar i ett visst skede av det polisiära uppdraget, t.ex. ett inledande förhör eller spårsäkring på en brotts- plats, kan få avgörande betydelse vid en rättegång långt senare. En förmåga att se polisarbetet som en del i en större process är därmed en viktig egenskap hos alla polisanställda. 
 Att ha en förmåga till helhetssyn gör sig också gällande i förhål- lande till allmänheten. Agerandet från en enskild polis kan leda till att en känslig situation kan lösas med ett minimum av polisiära in- satser och på ett sätt som alla inblandade kan känna sig nöjda med eller i vart fall acceptera. På motsvarande sätt kan polisens agerande uppfattas som onödigt provocerande eller onödigt ingripande, vilket kan leda till att en uppkommen situation förvärras. Det är viktigt att poliser i varje situation är medvetna om de signaler de sänder ut och hur det egna agerande kan uppfattas av utomstående, både på kort och lång sikt. 
 Det ställs särskilda krav på polisen att leva upp till de högt ställda förväntningar som allmänheten och statsmakterna har. Varje påstå- ende om eller tendens till maktmissbruk eller misskötsamhet från de polisanställdas sida måste granskas. En polis utan insyn och där tveksamma värdegrunder kommer till uttryck är en fara för det demo- kratiska samhället. 
 Polisen granskas och debatteras. Medias och tillsynsorganens granskningar är nödvändiga för att förtroendet för polisen skall kunna bevaras. Att ständigt vara ifrågasatt och granskad kan emel- lertid självfallet utgöra en belastning för de anställda. Varje polis måste dock på ett professionellt sätt förhålla sig till en sådan bevak- ning. 
 116 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
  
 De allmänna krav på polisen och de polisanställda som vi nu har beskrivit kommer att ha samma betydelse i morgon som de har i dag. 
  
 5.2.2 
  
 En beskrivning av polisverksamhet 
  
 Polisens verksamhet är som beskrivits tidigare både mångfacetterad och komplex. Att beskriva uppdraget i formella termer, dvs. mot bakgrund av gällande författningar och beslut från statsmakterna, ger knappast en fullständig bild av allt det arbete som dagligen ut- förs av de polisanställda. 
 En bedömning av de framtida kraven måste ta sin utgångspunkt i dagens förhållanden. För att kunna bedöma de framtida kraven med en rimlig grad av säkerhet kan bedömningen inte ta sikte på en alltför avlägsen framtid. Vi har utgått från de förhållanden som kan tänkas råda omkring år 2020, dvs. ett framtidsperspektiv om drygt tio år. Det är enligt vår mening rimligt att anta att polisens uppdrag och verksamhet då i allt väsentligt kommer att vara detsamma som i dag, i vart fall såvitt avser den s.k. kärnverksamheten. 
 För att på ett tydligare sätt kunna belysa de förändringar som kan komma att krävas, redogör vi först för hur polisen i dag genom- för sitt uppdrag och var tyngdpunkten i uppdraget ligger. 
 Polisens verksamhet kan schematiskt beskrivas med följande bild. 
  
 Akutverk- 
  
 samhet 
  
 Förebyggande 
  
 Utredning och 
  
 arbete 
  
 lagföring 
  
 Återkoppling 
 117 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
  
 SOU 2007:39 
  
 Som framgår av bilden skall polisen arbeta med dels brottsföre- byggande verksamhet, dels utredning och lagföring av de brott som begås. Därutöver skall polisen på olika sätt bistå allmänheten med service. De tre huvuduppgifterna utgör polisens kärnverksamhet i dag. De bedöms vara desamma även i framtiden. 
 Akutverksamheten 
 Den dagliga verksamheten inom polisen präglas till stor del av akuta händelser. För exempelvis Polismyndigheten i Skåne – som utgör 13 procent av den totala polisorganisationen – rör det sig om mer än 4 000 s.k. händelserapporter i veckan eller drygt 200 000 per år. Det kan röra sig om brott eller om andra oönskade händelser, t.ex. försvunna personer och ordningsstörningar i samband med demon- strationer. Händelserna symboliseras i bilden ovan av punkten i mitten. Polisen använder huvuddelen av sina resurser i nära anslut- ning till de akuta händelserna, dvs. den ruta i bilden som benämns akutverksamhet. Inom ramen för akutverksamheten ryms således det brottsförebyggande arbete som utförs i nära anslutning till de akuta händelserna, de insatser som görs under det att händelsen pågår och det utredningsarbete som följer i nära anslutning till händelsen. 
 Polisen rör sig i brottsförebyggande syfte i miljöer och områden där sådana händelser kan förväntas inträffa. Patrullering till fots och i bilar är ett viktigt inslag i det brottsförebyggande arbetet. Vilka dessa miljöer är och vid vilka platser och tidpunkter som risken för brott eller andra oönskade händelser är som störst måste av- göras utifrån kunskap. Brottslighetens omfattning och struktur är i allt väsentligt förutsebar och situationsanpassad. Förutsättningarna för att planera den polisiära närvaron och polisens insatser är därför tämligen goda. 
 När ett brott eller en annan händelse ändå inträffar är det polisens uppgift att om möjligt avstyra den brottsliga handling som eventu- ellt fortfarande pågår och att upprätthålla allmän ordning och säker- het. 
 Efter händelsen är det polisens uppgift att, i den mån handlingen utgör brott, utreda händelsen i syfte att en gärningsman skall kunna lagföras. Ju närmare inpå händelsen en utredning kan påbörjas och slutföras, desto större är möjligheten att nå ett positivt resultat. Att 
 118 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
  
 arbeta med färska ärenden har visat sig vara en avgörande fram- gångsfaktor. 
 Det långsiktiga brottsförebyggande arbetet 
 Polisens verksamhet omfattar givetvis även annat än akutverksam- heten. Polisen arbetar också med ett mer långsiktigt och övergrip- ande brottsförebyggande arbete. I det arbetet är samverkan med andra aktörer i samhället, t.ex. kommunerna och statliga myndig- heter, avgörande för framgången. 
 Vad gäller det brottsförebyggande arbetet bör framhållas att polisen ofta arbetar mot symptom, inte mot de grundläggande problemen. Polisen kan aldrig, med det i huvudsak repressiva upp- drag de har, påverka faktorer som social utslagning, segregation, användningen av alkohol och droger m.m. Andra institutioner i samhället har kunskapen och verktygen för att påverka sådana pro- blem. Polisen kan emellertid med sin kunskap om brott – vilken typ av brott som begås, var de begås och vilka grupper i samhället som begår brotten – bidra med ett underlag för de andra besluts- fattare i samhället som har ett tydligare ansvar att hantera orsaker- na till brott. Polisen kan också ta initiativ till samverkan och sam- arbete med andra myndigheter eller hos annan myndighet initiera en lämplig åtgärd. 
 Utredningsarbetet i tiden efter akutverksamheten 
 Även om ett primärt mål i polisens utredningsarbete är att påbörja och slutföra arbetet i så nära anslutning till brottet som möjligt, finns självfallet i vissa fall anledning att låta brottsutredningar pågå under lång tid. Det gäller inte minst bekämpningen av den grova och organiserade brottsligheten och den ekonomiska brottsligheten. 
 Denna typ av utredningar kräver ett nära samarbete med andra brottsbekämpande myndigheter, t.ex. Åklagarmyndigheten, Tullen, Skatteverket och Ekobrottsmyndigheten. Därtill krävs specialist- kompetens, t.ex. tekniker och skatteexperter, samt särskilt utveck- lade arbetsmetoder. 
 119 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
  
 SOU 2007:39 
  
 Återkopplingen 
 Polisen kan omöjligen utreda varje brott med framgång. I många fall saknas spaningsuppslag och det finns därmed ingen möjlighet att bedriva ett meningsfullt utredningsarbete. I sammanhanget kan framhållas den motsättning som kan ligga i ett sådant synsätt i förhållande till brottsofferperspektivet, dvs. brottsoffrens intresse av att få de brott de utsatts för utredda och uppklarade. 
 Även om någon gärningsman aldrig kommer att lagföras för dessa brott måste polisen ta till sig den kunskap som dessa ärenden kan ge och använda den kunskapen i det brottsförebyggande arbe- tet. Detta symboliseras i bilden ovan av pilen från den utredande till den brottsförebyggande verksamheten. 
 Som illustrativt exempel kan nämnas polisens arbete med att bekämpa cykelstölder. Denna typ av brott klaras mycket sällan upp och det framstår oftast inte som meningsfullt att avsätta resurser för att till varje pris finna en gärningsman. Om polisen i stället ägnar tid åt att analysera de anmälda cykelstölderna i fråga om var de äger rum, hur de går till och på vilka tider de normalt inträffar kan poli- sen i sin brottsförebyggande verksamhet, tillsammans med andra, använda den kunskapen i syfte att reducera antalet cykelstölder. 
 Att överföra kunskaper från den utredande verksamheten till den brottsförebyggande verksamheten är en avgörande faktor för att polisen skall lyckas med sitt uppdrag på det brottsförebyggande området. 
 Service till allmänheten 
 Den verksamhet inom polisen som brukar betecknas som service till allmänheten består till viss del av administrativa uppgifter som följer av lag och annan författning, t.ex. uppgifter som rör pass och tillstånd av olika slag. 
 Mycket av serviceuppdraget styrs emellertid av att polisen är tillgänglig varje dag, dygnet runt över hela landet. Frågor som inte med någon självklarhet hamnar hos någon annan myndighet tas inte sällan om hand av polisen. Allmänheten kontaktar således poli- sen i frågor som inte kan utläsas av det formella uppdraget från statsmakterna. Akuta samtal till polisen om att en katt klättrat upp i ett träd eller att bilnycklar blivit inlåsta i bilen förekommer inte alltför sällan. Polisen kan knappast frånsäga sig ansvaret i en akut 
 120 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
  
 uppkommen situation, även om frågan formellt är ett ansvar för exempelvis den kommunala räddningstjänsten eller socialförvalt- ningen. Även om ärendet slutligt kommer att hanteras vid någon annan myndighet, har polisen genom att allmänheten vänder sig dit att i vart fall initialt hantera uppgiften. 
 Avslutande synpunkter 
 Den nu beskrivna verksamheten, framför allt den s.k. akutverksam- heten, är vad de allra flesta människor förknippar med polisens upp- drag. Uppdraget har i allt väsentligt sett likadant ut i modern tid, såväl i Sverige som utomlands. Det saknas anledning att anta annat än att kärnan i polisens verksamhet kommer att vara densamma även i en överblickbar framtid. Eftersom akutverksamheten utgör en avsevärd del av polisens verksamhet bör utmaningen inför fram- tiden vara att inom ramen för kärnuppdraget bli än effektivare och nå än bättre resultat, exempelvis genom metodutveckling och an- vändning av ny teknik. 
 De trender som beskrivits ovan i kap. 3 kommer emellertid själv- fallet att påverka verksamheten på olika sätt. Vi redovisar i nästa avsnitt vår bedömning av vilka förändringar som kan förutses i för- hållande till den bild av verksamheten vi redovisat ovan. 
  
 5.3 
  
 Framtida krav och förväntningar på polisen 
  
 5.3.1 
  
 Inledning 
  
 Vi har i kap. 3 redovisat drivkrafter och trender i samhället i stort. Gemensamt för dem alla är att de på olika sätt kan komma att på- verka polisens verksamhet. Vissa av dem kan tänkas ha en inverkan långsiktigt och på ett övergripande plan, t.ex. en förändrad befolk- ningsstruktur. Andra kan komma att påverka polisen mer direkt och omedelbart, t.ex. utvecklingen av ny teknik. 
 Slutsatserna måste självfallet dras utifrån de faktorer som kan överblickas i dag. Ett förändrat uppdrag från statsmakterna, en ovän- tad utveckling av brottsligheten eller en teknikutveckling som i dag är omöjlig att förutse kan självfallet snabbt ändra bilden. Detsamma gäller beträffande oförutsedda händelser som berör samhället i stort, t.ex. stora naturkatastrofer eller omfattande terrordåd. 
 121 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
  
 SOU 2007:39 
  
 För en bakgrundbeskrivning av de trender som redovisas nedan hänvisas till redovisningen i kap. 3. 
  
 5.3.2 
  
 Samhällstrenderna från ett polisiärt perspektiv 
  
 En allt äldre befolkning bör kunna leda till att polisens uppdrag får ett tydligare fokus på frågor som upplevs som viktiga för den delen av befolkningen. Trygghetsskapande åtgärder kan där- med väntas få en större uppmärksamhet. 
  
 Trygghetsfrågorna kan förväntas bli än mer uppmärksammade i den allt glesare glesbygd som har förutspåtts och där den del av befolkningen som väljer att bo kvar i glesbygden blir allt äldre. Tillsammans med trygghetsfrågorna bör krav i det samman- hanget kunna komma att ställas på en rimlig polisiär tillgänglig- het även i dessa delar av landet. 
  
 En fortsatt segregation i framför allt storstadsområdena ställer krav på polisen att, tillsammans med andra aktörer, än mer effektivt verka brottsförebyggande i dessa områden. En större etnisk mångfald och en etnisk kompetens inom polisen borde kunna öka effektiviteten i det arbetet. Det polisiära arbetet måste också präglas av stabilitet. Den polisiära närvaron måste vara av långsiktig karaktär i syfte att bygga meningsfulla relationer med de boende. 
  
 Internationaliseringen och globaliseringen bör medföra ökade krav på polisens förmåga. I den mån de kriminella rör sig över gränserna måste polisen göra detsamma. Ett allt tätare inter- nationellt polisiärt samarbete är en naturlig följd av utvecklingen. Det ligger nära till hands att tänka sig svensk polis i nära opera- tiva samarbeten med framför allt våra grannländer. Steget är inte långt till att utländsk polis agerar operativt i Sverige och svensk polis i utlandet. Kunskapen om våra grannländers rätts- system och regelverk kommer med en sådan utveckling att bli viktig liksom grundläggande kunskaper om andra språk och kulturer. 
  
 Medborgarna har bedömts bli allt mer ifrågasättande och kommer att ställa högre krav, inte minst i sina kontakter med myndig- heterna. Den enskilde medborgaren har redan när han eller hon kontaktar polisen – eller kan via exempelvis Internet lätt skaffa 
  
 122 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
  
 sig – kunskaper om det problem han eller hon har och kan där- efter ställa specifika krav. Den kritiske medborgaren kommer inte att låta sig nöja med vaga besked eller ett dåligt genomfört arbete. 
  
 En annan följd av trenden med alltmer ifrågasättande medborg- are är att toleransen mot fel och brister i samhället lär minska. I takt med att medborgarna blir alltmer intoleranta mot före- teelser som förr fick passera, t.ex. nedskräpning och fylleri på allmänna platser, lär förväntningarna på polisen att komma till rätta med problemen komma att öka. Som nämndes ovan är det inte sällan polisen som kontaktas med anledning av sådana pro- blem, även om det formella uppdraget har tilldelats någon annan institution. En minskad toleransnivå kan också komma att medföra en ökad anmälningsbenägenhet vad gäller exempel- vis trafikbrott, miljöbrott och våldsbrott. 
  
 En allt mer mediastyrd verklighetsbeskrivning lär komma att påverka polisen även fortsättningsvis. Svårigheten att förutse vilket fokus nästa mediepanik kommer att ha förutsätter en flexibilitet i polisens arbete och en beredskap att ta om hand nya problem. Detsamma gäller den tidigare beskrivna ökningen av antalet hotbilder. En viktig roll för polisen i det samman- hanget är att mot bakgrund av den polisiära kompetensen rätt analysera såväl medias kampanjer som beskrivna hotbilder och att sätta in dem i sitt rätta sammanhang. Att aktivt bidra till att allmänheten får en korrekt bild av brottsligheten är ytterligare en viktig uppgift. 
  
 Brottsutvecklingen medför att polisen bör ha en beredskap för att möta en ökad grov och organiserad brottslighet, en brotts- lighet som med all säkerhet kommer att bli allt mer internatio- nell och sofistikerad. Vidare bedöms en allt större del av brotts- ligheten i framtiden vara relaterad till Internet och andra elektro- niska kommunikationssystem. 
  
 Nya typer av brott kräver att polisen har förmågan skapa ny kompetens, ibland på relativt kort tid. Den tekniska utveck- lingen medför att företeelser som tills nyligen varit okända rela- tivt snabbt uppfattas som ett samhällsproblem som polisen måste hantera, t.ex. Internetbedrägerier och andra Internetbaserade brott. 
  
 123 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
  
 SOU 2007:39 
  
 Att frågor lyfts på den politiska agendan kan också komma att medföra nya brott. Som exempel kan nämnas det omdiskute- rade hotet mot vårt klimat. Steget är inte långt från att frågan upplevs som politiskt viktig till att vissa oönskade beteenden kriminaliseras och därmed blir en uppgift för polisen. I ljuset av den klimatdebatt som pågår framstår det exempelvis inte som överdrivet visionärt att tänka sig att polisen ges ett tydligt upp- drag att aktivt övervaka efterlevnaden av gällande bestämmelser om tomgångskörning i tätort. 
  
 Utvecklingen inom det forensiska området, framför allt DNA- tekniken, har på relativt kort tid medfört helt nya möjligheter för polisen att utreda brott. Det finns inte skäl att utgå från annat än att den tekniska utvecklingen kommer att fortsätta. Detta kommer självfallet att medföra att det kommer att ställas än högre krav på polisen i fråga om att utnyttja de nya möjlig- heterna och att därigenom nå än bättre resultat. 
  
 På sikt mer knappa ekonomiska resurser kommer att ställa krav på ökade rationaliseringar och effektiviseringar. Polisen kommer i det sammanhanget att behöva förbättra sin utvecklingskraft. I ett relativt litet land som Sverige kan en hög grad av specialise- ring på sikt knappast upprätthållas på mer än några få platser. 
  
 Som nämnts tidigare finns från näringslivet en uppfattning att den privata sektorn, p.g.a. brister i lagstiftningen och i de brotts- bekämpande myndigheternas verksamhet, tvingas ta ett större ansvar för den egna säkerheten. En fortsatt utveckling skulle kunna innebära att näringslivet självt tar över en allt större del av de arbetsuppgifter som de tidigare vänt sig till polisen för att få hjälp med. 
  
 5.3.3 
  
 Polisen och allmänheten 
  
 I varje del av polisarbetet kommer att ställas krav på ett bra be- mötande gentemot allmänheten. Kraven kommer att se olika ut beroende var verksamheten bedrivs geografiskt och vilken typ av ärenden som är aktuella. Att möta ungdomar som lever i utanför- skap i stora, segregerade storstadsområden kräver en viss typ av be- mötande. Att ha kontakt med en allt äldre befolkning i en allt glesare glesbygd kräver ett annat. Mer pålästa, högre utbildade och 
 124 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
  
 ifrågasättande medborgare ställer ytterligare krav på kompetens och kunskap. 
 Frågan om bemötande gör sig inte minst gällande vad gäller brottsoffer. Brottsoffren har de senaste åren kommit allt mer i fokus och inget tyder på att den frågan kommer att minska i betydelse. 
 Inget tyder heller på att invandringen till Sverige kommer att minska framöver. Polisen har att möta allt fler människor från andra kulturer och som har ett annat modersmål än svenska. 
 En avgörande framgångsfaktor för polisen generellt är att allmän- heten känner förtroende för polisen och de polisanställda. Utan ett sådant förtroende saknar polisen möjlighet att genomföra sitt upp- drag. Som vi redogjort för tidigare har polisen i dag ett högt förtro- ende hos allmänheten. Av stor vikt för att behålla det höga för- troendet är att allmänheten känner att polisen har en förankring i befolkningen. De anställda inom polisen får därmed inte på ett tyd- ligt sätt avvika från befolkningen i stort såvitt avser exempelvis kön och etnisk bakgrund. Polisen måste därför i någon mening uppfattas som representativ med avseende på befolkningen i stort. Rekryte- ringen till polisen måste därför ta sikte på att skapa en mångfald inom organisationen i den meningen att alla samhällsgrupper på ett tydligt sätt känner att polisen representerar även deras intressen. Polisen får därigenom den legitimitet som är nödvändig för att kunna utföra sitt uppdrag. 
 Med en bred rekrytering och en representativ sammansättning av de anställda får också organisationen en ökad samlad kunskap. En jämn fördelning mellan kvinnor och män, en ökad rekrytering av människor med invandrarbakgrund och människor med olika ut- bildning och social bakgrund gagnar såväl den egna verksamheten som mötet med allmänheten. 
 Efter dessa generella slutsatser kommenterar vi nedan de fram- tida kraven på polisen mer verksamhetsspecifikt med utgångspunkt i den beskrivning av polisens verksamhet som vi redogjort för ovan. 
  
 5.3.4 
  
 Akutverksamheten 
  
 Tyngdpunkten har historiskt varit, är i dag och kommer i framtiden att vara den polisverksamhet som ryms i den ovan beskrivna akut- verksamheten. Att det finns polisiär närvaro på sådana tider och platser att brott förebyggs och förhindras och att polisen, om något inträffar, snabbt vidtar de åtgärder som situationen kräver, kommer 
 125 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
  
 SOU 2007:39 
  
 under överskådlig att vara ett grundläggande krav. Att det upp- draget fullföljs i så nära anslutning till det inträffade som möjligt är också avgörande för polisiär framgång och ett fortsatt förtroende för polisen från allmänhetens sida. Betydelsefullt är också att de åtgärder som polisen vidtar kännetecknas av proportionalitet och styrs av de behov som bedöms nödvändiga. En fortsatt utveckling av polisens förmåga att ingripa med minsta möjliga användning av våld och tvång bedöms som viktig. 
 I akutverksamheten ryms självfallet andra händelser än brott. Lika viktigt är att polisen kan hantera eftersökningar av försvunna personer, omhändertagande av berusade personer och psykiskt sjuka samt att ingripa vid upplopp och andra störningar av den allmänna ordningen. 
 Den verksamhet som ryms inom akutverksamheten utgör en mycket stor andel av polisens totala verksamhet. Det är framför allt inom denna verksamhet som polisen har att möta morgondagens krav på tillgänglighet och hög kompetens. Detta samtidigt som de offentliga resurserna framöver kan förutses vara begränsade. Fram- tiden ställer därmed tydliga krav på en effektiv resursanvändning och på att de polisiära arbetsmetoderna utvecklas och baseras på vetenskap och beprövad erfarenhet. 
 Ett sådant arbete pågår i dag inom polisen. De ovan beskrivna nationella koncepten Polisens underrättelsemodell (PUM), Polisens nationella utredningskoncept (PNU) och den särskilda polistaktiken (SPT) är goda exempel på sådan metodutveckling. 
  
 5.3.5 
  
 Krav på det brottsförebyggande arbetet 
  
 I Sverige i dag anmäls årligen omkring 1,2 miljoner brott till poli- sen. Den verkliga brottsligheten är självfallet betydligt större, dvs. mörkertalet är stort. Att skaffa en bättre kunskap om den faktiska brottslighetens karaktär och omfattning är en viktig uppgift, inte minst mot bakgrund av att en central del av polisens uppdrag är att skapa trygghet. Att enbart angripa den anmälda brottsligheten löser inte den uppgiften. Polisen måste också bli bättre på att kommuni- cera brottslighetens omfattning och struktur med allmänheten – den bild av brottsligheten som ibland förmedlas via media skapar inte sällan en onödig oro. 
 Det finns ett berättigat krav från såväl statsmakterna som all- mänheten att brottsligheten skall minska. För att kunna åstad- 
 126 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
  
 komma en sådan minskning måste det finnas tillgänglig kunskap om dels orsakerna till brott, dels vilka metoder som är effektiva när det gäller insatser mot brott. Avgörande för ett framgångsrikt brottsförebyggande arbete är därför att bedrivs forskning på dessa områden och att denna forskning diskuteras och används i polisens verksamhet. Polisen måste därtill ständigt utvärdera den egna verksamheten i syfte att identifiera framgångsrika angreppssätt och metoder. 
 Att ta till sig den typen av kunskap kräver också tillgång till er- forderlig kompetens inom polisen. Det förekommer redan i dag att polisen anställer exempelvis civila analytiker för att studera brotts- ligheten. Den typen av rekryteringar lär fortsätta och kommer med all säkerhet att öka. Likaså finns inom polisen behov av andra typer av specialister, t.ex. beteendevetare och jurister. Långt ifrån alla uppgifter inom polisen kräver polismans befogenheter och kräver därtill annan kunskap än den som ryms inom ramen för polisutbild- ningen. 
 En annan avgörande faktor är en utvecklad samverkan mellan polisen och övriga aktörer av betydelse för det brottsförebyggande arbetet. Polisen måste delge andra, t.ex. kommunerna, den kunskap de får i sin verksamhet kring lokala problemställningar. Att komma till rätta med de bakomliggande problemen kring brottsligheten är inte i första hand en uppgift för polisen. Likaså måste kommunerna och andra intressenter delge polisen kunskap av betydelse för brotts- bekämpningen. Ansvaret måste fördelas och arbetet utföras där kunskapen och verktygen finns. 
 Arbetet med att förhindra brott kan också vara mer individuellt baserat. Ett exempel är att öka kunskapen om s.k. strategiska brott, t.ex. brott där det är känt att det finns en stor risk att en förstagångs- förbrytare fortsätter med mer allvarlig brottslighet. Detsamma gäller för s.k. upprepad utsatthet, dvs. den typ av brott där den som vid ett tillfälle blivit utsatt för brott löper en höjd risk att utsättas på nytt. 
  
 5.3.6 
  
 Krav på utredningsverksamheten 
  
 Hur framgångsrik polisen är när det gäller att klara upp de brott som anmäls skiftar naturligtvis mellan olika typer av brott. Gene- rellt rör det sig om omkring 20 procent. Det är ett rimligt krav från statsmakterna och allmänheten att den andelen ökar. Samtidigt finns ett krav på såväl polis som åklagare att använda skattemedlen för att 
 127 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
  
 SOU 2007:39 
  
 bedriva sin verksamhet på ett så effektivt sätt som möjligt. Såväl polis som åklagare måste därför tänka i processekonomiska termer, dvs. att varje åtgärd som vidtas i en utredning måste bedömas kunna föra utredningen framåt i syfte att identifiera en gärningsman och att samla bevisning inför en prövning i domstol. 
 Det finns flera avgörande framgångsfaktorer i den utredande verk- samheten. Att i så stor utsträckning som möjligt arbeta med färska ärenden är en. En annan är att utnyttja den forensiska tekniken. 
 Diskussionen har under senare år gått mot att polisen ges ett allt större ansvar för att självständigt leda förundersökningar avseende den s.k. vardagsbrottsligheten, medan åklagarna i stället skall ägna sig åt utredningar som kräver en åklagares särskilda kompetens. Att utreda vardagsbrotten bör vara en del av den ordinarie polisverksam- heten. 
 Brott med särskilt högt straffvärde ställer särskilda krav på polisen vad gäller uppklarning. Även om denna typ av brott, t.ex. mord och grov våldtäkt, är relativt få till antalet har de stora kon- sekvenser för de inblandade. Brotten är därtill ofta uppmärksam- made i media och allmänheten är därmed engagerad. Det är därmed avgörande för polisens trovärdighet att det utredningsarbete som följer på ett sådant brott är framgångsrikt. Arbetet ställer krav på specialistkompetens och skiljer sig därmed från vad som gäller be- träffande vardagsbrottsligheten. Detsamma gäller för den grova och organiserade brottsligheten, den ekonomiska brottsligheten och miljöbrotten. Nyckeln till framgång är beträffande denna typ av brottslighet att rätt utbildad och erfaren personal snabbt sätts in i utredningsarbetet. 
 I det sammanhanget blir glesbygdsproblematiken tydlig. Det är i dag inte möjligt att upprätthålla den nödvändiga kompetensen på alla de platser där polisen är verksam. Än svårare bör det bli mot bakgrund av resonemangen om de begränsade framtida offentliga resurserna och trenden med en allt glesare glesbygd. I stället krävs en tydligare specialisering, t.ex. avseende den grova och organise- rade brottsligheten och andra brott med mycket högt straffvärde. Detsamma gäller för andra typer av brott som kräver särskilda kun- skaper, t.ex. brott i  
 IT-miljön, 
  ekonomisk brottslighet och miljö- brott. Det kommer således inte att vara den för medborgaren kända, lokala polisen som normalt har att handlägga den typen av ärenden, utan poliser med särskild kompetens från andra delar av polis- organisationen. Ett sådant synsätt torde ligga väl i linje med reso- nemangen ovan om den framtida medborgaren som en kritiskt 
 128 
  
 SOU 2007:39 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
  
 granskande person med högt ställda krav på resultat och ett pro- fessionellt genomfört arbete. 
  
 5.3.7 
  
 Avslutande synpunkter 
  
 Sammanfattningsvis är det vår mening att den framtida polisen måste kunna möta de krav som finns på  
 den goda polisen 
 . En polis där led- orden är såväl kunskap som repressiv förmåga, dvs. både en intellek- tuell kapacitet och en förmåga att visa musklerna. 
 Tillgängligheten för alla – oavsett var man bor och oavsett vem man är – är avgörande. Tillgängligheten behöver emellertid inte be- tyda att den lokala polisen svarar för allt. Specialisering är ett måste för att möta kraven på professionalism. En rimlig avvägning mellan en lokalt tillgänglig polis, inte minst i glesbygden, och en förmåga att ställa spetskompetens till förfogande vid behov är nödvändig. 
 Polisen är i sin verksamhet beroende av att andra delar av sam- hället har förmåga att komma till rätta med problem som påverkar polisen, men som inte är polisens ansvar. Den tidigare berörda frågan om en fortsatt segregation i framför allt storstadsområden samt förekomsten av alkohol och droger har en direkt påverkan på poli- sen. I den mån problemen ökar, ökar samtidigt belastningen på polisen. Om problemen i stället minskar ges möjlighet för polisen att frigöra resurser för annan verksamhet. Kraven på polisen kan därmed inte betraktas isolerat från de krav som ställs och i fram- tiden kan komma att ställas på andra myndigheter. 
 Som framgått sker stora förändringar i samhället, såväl i Sverige som internationellt. En allmän synpunkt tycks vara att förändring- arna sker i allt snabbare takt. Som vi påpekat tidigare finns ingen möjlighet att med säkerhet uttala sig om framtiden. En sak tycks dock stå klar – förändringstakten lär förbli hög. Som en avslutande synpunkt vill vi därför framhålla vikten av att polisen har förmåga att förändra sin kompetens, verksamhet och organisation i takt med att omvärlden förändras. Att ha förmågan att kompetensutveckla den egna personalen i takt med att kraven förändras och att vid behov förvärva kompetens som finns utanför den egna organisa- tionen är viktiga förutsättningar för framtidens polis. Sådana åt- gärder kan dessutom behöva vidtas med relativt kort varsel. 
 En inbyggd flexibilitet är tveklöst det säkraste och bästa medlet att möta morgondagens krav. Ett sätt att höja beredskapen inför kommande förändringar är att polisen fortlöpande genomför studier 
 129 
  
 Framtidens polis – krav och förväntningar 
  
 SOU 2007:39 
  
 av den typ som här har presenterats, dvs. en återkommande bevak- ning av omvärlden i syfte att finna faktorer som på kort eller lång sikt kan komma att förändra de krav som finns på polisen. 
 130 
 To be continued  
 Bilaga 1 
 Kommittédirektiv 
  
 En polisutbildning för framtiden 
  
 Dir. 
  
 2006:139 
  
 Beslut vid regeringssammanträde den 21 december 2006 
 Sammanfattning av uppdraget 
 En särskild utredare skall lämna förslag till hur den nuvarande polisutbildningen bör reformeras. Syftet är att säkerställa att en- skilda poliser och polisorganisationen som helhet motsvarar de krav som ställs på polisverksamheten och på de förhållningssätt som skall styra arbetet. 
 Uppdraget innebär att utredaren skall kartlägga och analysera hur kraven på polisverksamheten och därmed på poliserna kan komma att förändras jämfört med situationen i dag. Med det som utgångspunkt skall utredaren genomföra en granskning av dagens polisutbildning vad avser antagningskrav, rekryteringsprocess och grund- och vidareutbildningen. 
 Utredaren skall kartlägga och analysera de behov och förvänt- ningar som finns på polisorganisationen i fråga om etnisk mång- fald, jämställdhet, polisverksamhet i glesbygd och i storstad och en breddad rekrytering till polisyrket. 
 I uppdraget ingår också att överväga de andra frågor som aktu- aliseras med anledning av uppdraget. 
 Som en del i arbetet skall utredaren hämta in information om polisutbildningar i andra relevanta länder för att, i de fall detta är motiverat, ta till vara kunskap och erfarenheter. 
 Utredaren skall lämna förslag till hur förändringarna skall genom- föras. Utredaren skall beakta de överväganden och förslag som redo- visas i delbetänkandet Läget i rättsväsendet och förslag till fortsatta reformer inom brottsutredningsverksamheten m.m. (SOU 2003:114) avseende kriminalpolisutbildning och behovet av en breddad rekry- tering till den brottsutredande verksamheten. 
 Utredaren skall utifrån de identifierade kraven och granskningen av polisutbildningen lämna förslag till hur denna bör reformeras. 
 133 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2007:39 
  
 Den första delen av uppdraget, som handlar om att identifiera de krav som kommer att ställas på polisverksamheten, skall redovisas senast den 30 april 2007. Uppdraget skall slutredovisas senast den 30 mars 2008. 
 Bakgrund 
 Den nuvarande polisutbildningen 
 Polisprogrammet i dess nuvarande utformning tillkom 1998 och bedrivs enligt bestämmelserna i polisutbildningsförordningen (1999:740). Utbildningen omfattar två års heltidsstudier. Eleverna har efter avlagd polisexamen möjlighet att söka betald handledd praktik som aspirant vid en polismyndighet. Efter sex månaders god- känd praktik anställs aspiranten som polis. 
 Utbildning av poliser bedrivs vid Polishögskolan i Solna samt som uppdragsutbildning vid Umeå universitet och Växjö univer- sitet på uppdrag av Rikspolisstyrelsen. 
 Det finns sedan 2002 även en möjlighet att genomgå polisutbild- ningen på distans. Utbildningsinnehållet på distansutbildningen är detsamma som i det vanliga polisprogrammet. Polishögskolan i Solna är huvudansvarig för distansutbildningen medan de lokala polis- myndigheterna svarar för merparten av de praktiska momenten. 
 Rikspolisstyrelsen ansvarar i samverkan med polismyndigheterna för rekryteringen av studenter till utbildningen. Behörighetskraven för antagning till den är omfattande. Utöver grundläggande be- hörighet för högskolestudier samt vissa särskilda behörigheter, bl.a. i svenska, skall den sökande ha de personliga egenskaper som bedöms nödvändiga för polisyrket. Därutöver ställs krav på att den sökande bl.a. har normal fysisk förmåga, är minst 20 år under antagningsåret och svensk medborgare. 
 Urvalet sker i flera steg och inleds vid polismyndigheten i det län där den sökande bor. De sökande som bedöms vara mest kon- kurrenskraftiga kallas därefter till fysiska prov. I nästa steg kallas kvarvarande sökande till fördjupade tester och intervjuer. Slutligen fattar Rikspolisstyrelsen beslut om den sökande skall antas till polisutbildningen. 
 134 
  
 SOU 2007:39 
  
 Bilaga 1 
  
 Tidigare utredningar och granskningar 
 Den grundläggande polisutbildningen har varit föremål för flera utredningar och interna granskningar. Resultatet av den kanske mest genomgripande utredningen presenterades 1996 i departe- mentspromemorian Rekrytering och grundutbildning av poliser (Ds 1996:11). Där föreslogs bl.a. en anpassad utbildning inom ramen för högskoleväsendet med ämnen som juridik, beteende- vetenskap, psykologi, informationsteknik och svenska. Den reste- rande mer praktiskt inriktade delen av polisutbildningen skulle en- ligt utredningen påbörjas när den teoretiska utbildningen var av- slutad med godkända examina. 
 År 1997 redovisade en arbetsgrupp vid Rikspolisstyrelsen en genomförandeutredning där man valde att gå ett steg längre än för- slagen i departementspromemorian genom att föreslå att hela polis- utbildningen skulle utgöra högskoleutbildning. Detta var bakgrun- den till att Rikspolisstyrelsen inledde ett samarbete med Umeå uni- versitet och senare även med Växjö universitet. Det var emellertid och är fortfarande fråga om uppdragsutbildningar. 
 Bland övriga utredningar och granskningar kan nämnas departe- mentspromemorian Vidareutbildning av poliser (Ds 1997:5), Riks- polisstyrelsens granskningar av polisutbildningen år 2000 (VKA  
 761-3176/00) 
  och 2002 (VKA  
 977-2964/02) 
  samt Rikspolis- styrelsens uppföljning av 2002 års granskning av polisutbildningen (VKA  
 977-2964/02) 
  som genomfördes  
 2004–2005. 
  Av intresse i detta sammanhang är också den kartläggning av mångfaldsarbetet inom polisen som genomfördes 2004 av förre länspolismästaren i Stockholm, Hansen (dnr Ju2004/8969/PO). 
 Behovet av en utredning 
 Polisorganisationen har getts långtgående befogenheter för att full- göra sina uppgifter och poliser måste därför motsvara högt ställda krav på kompetens och uppträda på ett sätt som inger förtroende hos allmänheten. 
 Polisutbildningen har i sin nuvarande utformning varit oföränd- rad sedan den tillkom 1998. Samhällsförändringar i Sverige och i omvärlden innebär att förutsättningarna för polisarbetet också för- ändras. Dessa förändringar kan t.ex. komma att kräva resurs- 
 135 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2007:39 
  
 förstärkningar och en modernisering av den lagstiftning som regle- rar polisens arbete. 
 Polisens förmåga handlar också om kompetensen och lämplig- heten hos varje anställd. Polisutbildningen måste vara utformad på ett sätt som säkerställer att enskilda poliser uppfyller de kompe- tenskrav som är nödvändiga för att utföra arbetet på ett pro- fessionellt sätt. Ny teknik och nya typer av brottslighet innebär att vissa poliser måste ha specialistkompetens inom områden som IT och ekonomi samt i övrigt ha en förmåga att hantera komplicerade problem och orsaksförhållanden. 
 Polisverksamheten måste ständigt utvecklas och anpassas för att möta medborgarnas behov och förväntningar. De som blir poliser måste därför också ha den personliga lämplighet som krävs för yrket, till exempel i fråga om att bemöta människor med varierande bakgrund och i olika situationer. Förutsättningarna för att arbeta som polis är dessutom olika beroende på vilka arbetsuppgifter man har och var i landet verksamheten bedrivs. Att arbeta som polis i en storstad skiljer sig i vissa avseenden åt från att arbeta som polis i glesbygdsområden. 
 Utvecklingen av polisverksamheten förutsätter kunskaper om brottslighetens struktur och omfattning, vilka arbetsmetoder som har visat sig fungera och kunskaper om vad som sker i samhället i övrigt. En tydligare koppling mellan polisutbildningen, polismyn- digheterna, polisforskningen och kriminologin i allmänhet är där- för en viktig förutsättning för att utveckla kvaliteten i utbildningen och inom polisverksamheten. 
 Det finns också en internationell dimension på polisverksam- heten. Den ökande internationaliseringen innebär att svensk polis i allt högre grad samverkar med andra länders polisorganisationer. Det förväntas därför att svensk polis har den kompetens som krävs för att utveckla och fördjupa det internationella polissamarbetet. 
 Dagens polisutbildning bör mot denna bakgrund ses över i sin helhet. 
 Uppdraget 
 En särskild utredare skall lämna förslag till hur den nuvarande polisutbildningen bör reformeras. Syftet är att säkerställa att en- skilda poliser och polisorganisationen som helhet motsvarar de 
 136 
  
 SOU 2007:39 
  
 Bilaga 1 
  
 krav som ställs på polisverksamheten och på de förhållningssätt som skall styra arbetet. 
 Uppdraget innebär att utredaren skall kartlägga och analysera hur kraven på polisverksamheten och därmed på poliserna kan komma att förändras jämfört med situationen i dag. Med det som utgångspunkt skall utredaren genomföra en granskning av dagens polisutbildning vad avser antagningskrav, rekryteringsprocess och grund- och vidareutbildningen. Utredaren skall slutligen lämna förslag till de förändringar som granskningen föranleder. 
 Krav på framtidens poliser 
 Som en del i granskningen av dagens polisutbildning skall utred- aren kartlägga och analysera hur kraven på polisverksamheten och därmed på personalen kan komma att förändras jämfört med situ- ationen i dag. 
 Utredaren skall vidare kartlägga och analysera de behov och för- väntningar som finns på polisorganisationen i fråga om etnisk mångfald, jämställdhet, polisverksamhet i glesbygd och i storstad och en breddad rekrytering till polisyrket. 
 Granskning av dagens polisutbildning 
 Med utgångspunkt i de identifierade kraven på enskilda poliser och på polisverksamheten i stort skall utredaren göra en granskning av dagens polisutbildning. I begreppet polisutbildning avses i detta sammanhang antagningskrav, rekryteringsprocess samt grund- och vidareutbildning. I begreppet ligger inte de krav och utbildningar som riktar sig till chefer på olika nivåer inom polisen. 
 Nuvarande antagningskrav skall bedömas mot bakgrund av ut- redarens slutsatser kring de verksamhetsmässiga krav som kan komma att ställas på polisarbetet i framtiden. Om utredaren finner att något krav gör det svårare för kvinnor eller personer med utländsk bakgrund att bli antagna till polisutbildningen skall det kommenteras och motiveras särskilt. I denna del av uppdraget ingår också att redovisa för- och nackdelar med att ha alternativa antag- ningskrav för civila specialister. 
 Utredaren skall också ta ställning till det nuvarande systemet för rekrytering av poliser. I syfte att åstadkomma en bredare rekrytering 
 137 
  
 Bilaga 1 
  
 SOU 2007:39 
  
 skall utredaren särskilt bedöma de insatser som görs för att förmå fler kvinnor och personer med annan etnisk eller kulturell bak- grund att söka sig till polisyrket. 
 Utredaren skall göra en bedömning av om dagens grundutbild- ning, inklusive distansutbildning, är ändamålsenlig i fråga om inne- håll och längd. En viktig del i granskningen rör frågan om vilken anknytning grund- respektive vidareutbildningen bör ha till uni- versitet och högskolor och till polismyndigheterna. Utredaren skall i denna del också ta ställning till huruvida polisutbildningen kan och bör omvandlas till en högskoleutbildning. För det fall utred- aren lägger förslag till att polisutbildningen bör infogas i högskole- väsendet skall en konsekvensanalys av förslaget redovisas. 
 Mot bakgrund av det ökande behovet av kompetens och pro- fessionalism inom polisen skall utredaren överväga åtgärder som redan under grundutbildningen ger polisen bättre förutsättningar att möta sådana behov. En viktig delfråga i detta sammanhang är vilka moment som bör ingå i den grundutbildning som är gemen- sam för alla poliser. En angränsande fråga är i vilken utsträckning och med vilket innehåll en polisstuderande redan under grund- utbildningen skall kunna specialisera sig med inriktning mot t.ex. arbete med brottsutredningar eller yttre, uniformerad tjänst. Ut- redaren skall för det fall övervägande skäl talar mot en sådan specialisering lämna förslag på hur detta behov kan säkerställas på annat sätt. 
 Utredaren skall redovisa för- och nackdelar med att inrätta en förkortad grundutbildning för t.ex. akademiker i syfte att säker- ställa specialistkompetens på områden där behovet av polisiära be- fogenheter är framträdande. För det fall utredaren finner att en sådan utbildning bör inrättas skall antagningskraven till denna specificeras. 
 Det ingår också i uppdraget att bedöma polisorganisationens samlade insatser för att vidareutbilda poliser och annan personal som utför polisarbete. En central fråga i den här delen är det even- tuella behovet av återkommande utbildningar som är gemensamma för alla respektive mer funktionsinriktade vidareutbildningar. Ut- redaren skall här också göra en bedömning av vilka delar av vidare- utbildningen som bör ges centralt av Polishögskolan, regionalt av polismyndigheterna respektive i samverkan med universitet och genom den Europeiska polisakademin (CEPOL). En annan fråga som kan aktualiseras är om poliser på olika håll i landet får vidare- utbildning i den utsträckning det är motiverat. 
 138 
  
 SOU 2007:39 
  
 Bilaga 1 
  
 Utredaren skall göra en bedömning av om balansen mellan teore- tiska och praktiska moment på grund- och vidareutbildningen mot- svarar verksamhetens behov. 
 Förslag till en polisutbildning för framtiden 
 Utredaren skall utifrån de identifierade kraven och granskningen av polisutbildningen lämna förslag till hur denna bör reformeras. 
 Utredaren skall också redovisa hur förslagen skall genomföras. 
 Uppdragets genomförande 
 Utredaren skall samråda med berörda myndigheter samt ta tillvara de erfarenheter som gjorts av Polisutbildningsutredningen (Ju 2006:03). 
 Utredaren skall redovisa de ekonomiska konsekvenserna av de förslag som lämnas. 
 Utredaren skall hämta in information om polisutbildningar i andra relevanta länder för att, i de fall detta är motiverat, ta till vara kun- skap och erfarenheter. 
 Utredaren skall beakta de överväganden och förslag som redo- visas i delbetänkandet Läget i rättsväsendet och förslag till fortsatta reformer inom brottsutredningsverksamheten m.m. (SOU 2003:114) avseende kriminalpolisutbildning och behovet av en breddad rekry- tering till den brottsutredande verksamheten. 
 Den del av uppdraget som rör identifieringen av de krav som kan komma att ställas på polisen skall redovisas senast den 30 april 2007. Uppdraget skall slutredovisas senast den 30 mars 2008. 
 (Justitiedepartementet) 
 139 
 Bilaga 2 
 Litteratur 
 Alliansen för Sverige (2006): Ett tryggare Sverige. Förslag från rätts- politiska arbetsgruppen. 
 Ask, B. (2007): Riktlinjer för framtidens kriminalpolitik och för straffrättsliga reformer. Nordisk Tidsskrift for Kriminal- vedenskab. Mars  
 2007-94. 
  årgang Nr. 1. 
 Lawson, A. (2006): The Crime Drop in America. An Exploration of Some Recent Crime Trends. Journal of Scandinavian Studies and Crime Prevention. Vol. 6 pp.  
 165–182. 
  Vol 7. Supplement 1. 
 Lawson, Rodriguez, Durham, Haas (eds.) (2000): The crime drop in America. Cambridge: Cambridge University Press. 
 Lawson, Rodriguez, Durham, Haas (eds.) (2006): The crime drop in America. Second Edition. Cambridge: Cambridge University Press. 
 BRÅ (1999):  
 MC-brott. 
  Stockholm: Gibbs.  
 BRÅ-rapport 
  1999:6. BRÅ (2004): BRÅ (2004): Brottsutveckling i Sverige  
 2001–2003 
  
 Stockholm: Gibbs.  
 BRÅ-rapport 
  2004:3. 
 BRÅ (2006a): Kriminalstatistik 2005. Stockholm: Gibbs. BRÅ- rapport 2006:4. 
 BRÅ (2006b): Ungdomar och brott  
 1995–2005. 
  Stockholm: Gibbs.  
 BRÅ-rapport 
  nr 2006:7. 
 BRÅ (2007): Brottsförebyggande rådet, statistik, anmälda brott, tabeller. 
 http://statistik.bra.se/solwebb/action/index  
 (2007-04-30) 
  Scott (2002): Hur mår Sverige? Dödsorsaksstatistiken. Stockholm: 
 Socialstyrelsen. Epidemiologiskt Centrum. 
 Estrada, Hernandez, (2005): Våldsutveckling i Sverige. En presentation och analys av sjukvårdsdata. Arbetsrapport. Stockholm: Institutet för Framtidsstudier 2005:4. 
 141 
  
 Bilaga 2 
  
 SOU 2007:39 
  
 European Sourcebook of Crime and Criminal Justice Statistics (2003): Den Haag: WODC. http://www.wodc.nl/onderzoeken/onderzoek 
 _ 
 212.asp?loc =/onderwerp hämtat 2006 12 29 
 European Sourcebook of Crime and Criminal Justice Statistics (2006): Den Haag: WODC, Home Office, CESDIP, OFS BFS UST. http://www.wodc.nl/eng/Onderzoeken/Onderzoek 
 _ 
 416.asp.  
 (2007-04-30) 
  
 Home Office Statistical Bulletin (2006): Crime in England and Wales 2005/06. London: Home Office.12/06. 
 Jerre, K. (2006): Akutvårdsdata som indikator på våldsbrottslig- hetens utveckling. En analys av samtliga patientbesök av vålds- och misshandelsskadade på Södersjukhusets akut- klinik i Stockholm  
 1996–2006. 
 D-uppsats 
  i kriminologi. Stockholm: Stockholms universitet. Kriminologiska insti- tutionen. 
 http://www.crim.su.se/pdf/Uppsatser/  
 D-uppsatser/2006/2006d 
 _ 
 Smith_ 
 Jerre.pdf 
 (2007-04-30). 
  
 Kuhlhorn, E. (2004): Misshandel i Brottsutveckling i Sverige  
 2001–2003. 
 BRÅ-rapport 
  2004:3 Stockholm: Brottsföre- byggande rådet. 
 Galloway, (1990): Alcohol and Criminal Violence: Time Series Analysis in a Comparative Perspective. Stockholm: Miller  Wiksell International. 
 Lindström, Williams (2007): Tredje resan – vart bär det hän? Utvärderings- resultat av den amerikanska lagen  
 Three-Strike 
  and Youre Out. Nordisk Tidsskrift for Kriminalvedenskab. Mars  
 2007-94. 
  årgang Nr. 1. 
 Regeringens proposition 2004/05:110 Upphovsrätten i informations- samhället – genomförande av direktiv 2001/29/EG, m.m., del 1 (pdf 2,5 MB). http://www.regeringen.se/content/1/c6/04/06/99/ Brooks  
 (2007-04-30) 
  
 Rikskriminalpolisen (2005): Organiserad brottslighet i Sverige 2005. Stockholm RKP, KUT, Analysroteln. Rapport 2005:2b. http://www.polisen.se/mediaarchive/4347/3473/Org 
 _ 
 brott  
 _ 
 05.pdf  
 (2007-04-28) 
  
 Thomas, Haas (2003): Introduktion till Kriminologi. Lund: Student Litteratur. 
 142 
  
 SOU 2007:39 
  
 Bilaga 2 
  
 SCB (2004): Offer för vålds- och egendomsbrott. Stockholm: Statistiska Centralbyrån. 
 UNODC (2006): Trafficing in Persons Global Petern. NY: Unated Nations Office on Drags and Crime. April 2006. http://www.unodc.org/unodc/en/trafficking 
 _ 
 persons 
 _ 
 report  
  
 _ 
 2006-04.html 
  (2007 04 24) 
 SOU 2006:30: Är rättvisan rättvis? Tio perspektiv på diskrimine- ring av etniska och religiösa minoriteter inom rättssyste- met. Rapport av Utredningen om makt, integration och strukturell diskriminering. Stockholm: Gibbs. 
 U.S. Department of Justice (2004):  
 Cross-National 
  Studies in Crime and Justice. Washington: U.S. Department of Justice. Office of Justice Programs. Bureau of Justice Statistics. 
 von Hofer, H. (2006): Data rörande stöld och BNP i Sverige  
 1841–2004. 
  Stockholm: Stockholms universitet. Krimino- logiska institutionen. (stencil). 
 von Hofer, White, H. (1983): Stöld i Sverige  
 1831–1980. 
  Stockholm: Stockholms universitet. Institutet för social forsk- ning. Särtryck. 
 Westfelt, L. (2001): Brott och straff i Sverige och Europa: en studie i komparativ kriminologi. Stockholm: Stockholms univer- sitet, Kriminologiska institutionen. 
 143 
 Statens offentliga utredningar 2007 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Telefonförsäljning. Jo. 
  
 2. 
  
 Från socialbidrag till arbete. 
  
 + 
  
 Bilaga. Fördjupningsstudier. 
  
 + 
  
 Lättläst. Sammanfattning. S. 
  
 3. 
  
 Föräldraskap vid assisterad befrukt- ning. Ju. 
  
 4. 
  
 Trafikinspektionen 
  
 – en myndighet för säkerhet och skydd inom transportområdet. N. 
  
 5. 
  
 Summa summarum – en fristående myndighet för utredning av anmälningar om brott av poliser och åklagare? Ju. 
  
 6. 
  
 Målsägandebiträdet. 
  
 Ett aktivt stöd i rättsprocessen. Ju. 
  
 7. 
  
 Den nya inskrivningsmyndigheten. M. 
  
 8. 
  
 Nya förutsättningar för ekobrotts- bekämpning. Ju. 
  
 9. 
  
 Svenskan i världen. UD. 
  
 10. 
  
 Hållbar samhällsorganisation med utvecklingskraft. Fi. 
  
 11. 
  
 Regional utveckling och regional samhällsorganisation. Fi 
  
 12. 
  
 Hälso- och sjukvården. Fi. 
  
 13. 
  
 Staten och kommunerna – uppgifter, struktur och relation. Fi. 
  
 14. 
  
 Renovering av bostadsmarknad efterlyses! Om ungas möjligheter till en egen bostad. Rapport nr 1: 
  
 Om bara någon kunde säga vad jag ska göra för att få en bostad så skulle jag göra det. 
 Rapport nr 2: Måste man ha tur? 
 Studier av yngre på bostadsmarknaden i svenska städer. 
 Rapport nr 3: 
 Effektiv bostadsservice och förmedling av bostäder – ur ett dubbelt användar- perspektiv. 
 Rapport nr 4: 
 Unga vuxna på bolånemarknaden. M. 
  
 15. 
  
 Stöd för framtiden – om förutsättningar för jämställdhetsintegrering. 
  
 Idébok: 
 Jämställd medborgarservice. Goda råd om jämställdhetsintegreringen. En idébok för chefer och strateger. 
 Metodbok: 
 JämStöd Praktika. Metodbok för jäm- ställdhetsintegrering. IJ. 
  
 16. 
  
 Ändrad könstillhörighet – förslag till ny lag. S. 
  
 17. 
  
 Äktenskap för par med samma kön. Vigselfrågor. Ju. 
  
 18. 
  
 Arbetsmarknadsutbildning för bristyrken och insatser för arbetslösa ungdomar. N. 
  
 19. 
  
 Friskare tänder – till rimliga kostnader. S. 
  
 20. 
  
 Administrativa sanktioner på yrkesfiskets område. Jo. 
  
 21. 
  
 GMO-skador 
  
  i naturen och Miljöbalkens försäkringar. M. 
  
 22. 
  
 Skyddet för den personliga integriteten. Kartläggning och analys. Del 1+2. Ju. 
  
 23. 
  
 Genomförande av tredje penningtvätts- direktivet. Fi. 
  
 24. 
  
 Veterinär fältverksamhet i nya former. Jo. 
  
 25. 
  
 Plats för tillväxt? Fi. 
  
 26. 
  
 Alternativ tvistlösning. Ju. 
  
 27. 
  
 Auktorisation av patentombud. N. 
  
 28. 
  
 Tydliga mål och kunskapskrav i grund- skolan. Förslag till nytt mål- och uppfölj- ningssystem. U. 
  
 29. 
  
 Hur tillämpas expropriationslagens ersättningsbestämmelser? Ju. 
  
 30. 
  
 Två nya statliga specialskolor. + Lättläst+ Daisy. U. 
  
 31. 
  
 Alltid redo! En ny myndighet mot olyckor och kriser. Fö. 
  
 32. 
  
 Tillväxt genom turistnäringen. N. 
  
 33. 
  
 Släpvagnskörning med  
  
 B-körkort 
  
 – när kan de nya  
 EU-reglerna 
  börja tillämpas? N. 
  
 34. 
  
 Skolgång för barn som skall avvisas eller utvisas. Ju. 
  
 35. 
  
 Flyttning och pendling i Sverige. Fi. 
  
 36. 
  
 Bioenergi från jordbruket – en växande resurs. + Bilagedel. Jo. 
  
 37. 
  
 Vård med omsorg – möjligheter och hinder. S. 
  
 38. 
  
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2007. Nu levandes ansvar, framtida generationers frihet. M. 
  
 39. 
  
 Framtidens polis. Ju. 
  
 Statens offentliga utredningar 2007 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Föräldraskap vid assisterad befrukning. [3] 
 Summa summarum – en fristående myndighet för utredning av anmälningar om brott av poliser och åklagare? [5] 
 Målsägandebiträdet. 
 Ett aktivt stöd i rättsprocessen. [6] 
 Nya förutsättningar för ekobrottsbekämpning. [8] 
 Äktenskap för par med samma kön. Vigselfrågor. [17] 
 Skyddet för den personliga integriteten. Kartläggning och analys. Del 1+2. [22] 
 Alternativ tvistlösning. [26] 
 Hur tillämpas expropriationslagens ersätt- ningsbestämmelser? [29] 
 Skolgång för barn som skall avvisas eller utvisas. [34] 
 Framtidens polis. [39] 
 Utrikesdepartementet 
 Svenskan i världen. [9] 
 Försvarsdepartementet 
 Alltid redo! En ny myndighet mot olyckor och kriser. [31] 
 Socialdepartementet 
 Från socialbidrag till arbete. 
  
 + 
  
 Bilaga. Fördjupningsstudier. 
  
 + 
  
 Lättläst. Sammanfattning. [2] 
  
 Ändrad könstillhörighet – förslag till ny lag. [16) 
 Friskare tänder – till rimliga kostnader. [19] 
 Vård med omsorg – möjligheter och hinder. [37] 
 Finansdepartementet 
 Hållbar samhällsorganisation med utvecklings- kraft. [10] 
 Regional utveckling och regional samhälls- organisation. [11] 
 Hälso- och sjukvården. [12] 
 Staten och kommunerna – uppgifter, struktur och relationer. [13] 
 Genomförande av tredje penningtvätts- direktivet. [23] 
 Plats för tillväxt? [25] 
 Flyttning och pendling i Sverige. [35] 
 Utbildningsdepartementet 
 Tydliga mål och kunskapskrav i grundskolan. Förslag till nytt mål- och uppföljnings- system. [28] 
 Två nya statliga specialskolor. + Lättläst+ Daisy. [30] 
 Jordbruksdepartementet 
 Telefonförsäljning. [1] 
 Administrativa sanktioner på yrkesfiskets område. [20] 
 Veterinär fältverksamhet i nya former. [24] 
 Bioenergi från jordbruket – en växande resurs. + Bilagedel. [36] 
 Miljödepartementet 
 Den nya inskrivningsmyndigheten. [7] 
 Renovering av bostadsmarknad efterlyses! Om ungas möjligheter till en egen bostad. Rapport nr 1: 
 Om bara någon kunde säga vad jag ska göra för att få en bostad så skulle jag göra det. Rapport nr 2: 
 Måste man ha tur? 
 Studier av yngre på bostadsmarknaden  
 i svenska städer. 
  
 Rapport nr 3: 
 Effektiv bostadsservice och förmedling av bostäder – ur ett dubbelt användar- perspektiv. 
 Rapport nr 4: 
 Unga vuxna på bolånemarknaden. [14] 
  
 Callahani naturen och Miljöbalkens försäkringar. [21] 
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2007. Nu levandes ansvar, framtida generationers frihet. [38] 
 Näringsdepartementet 
 Trafikinspektionen 
 – en myndighet för säkerhet och skydd inom transportområdet. [4] 
 Arbetsmarknadsutbildning för bristyrken och insatser för arbetslösa ungdomar. [18] 
 Auktorisation av patentombud. [27] Tillväxt genom turistnäringen. [32] 
 Släpvagnskörning med  
 B-körkort 
  
 – när kan de nya  
 EU-reglerna 
  börja tillämpas? [33] 
 Integrations- och jämställdhetsdepartementet 
 Stöd för framtiden – om förutsättningar för jämställdhetsintegrering. 
 Idébok: 
 Jämställd medborgarservice. Goda råd om jämställdhetsintegreringen. En idébokför chefer och strateger. 
 Metodbok: 
 JämStöd Praktika. Metodbok för jäm- ställdhetsintegrering. [15]