Till statsrådet och chefen för Socialdepartementet StokesGenom beslut den 17 januari 2002 bemyndigade regeringen det då- varande statsrådet Russell att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda möjligheterna att fastställa förekomsten av utdelningsbara överskott i den inkomstgrundade ålderspensionens fördelningssystem samt föreslå en metod för att i lag reglera fördel- ningen av dessa. 
 Till särskild utredare förordnades fr.o.m. den 1 december 2002 docenten Hernandez. 
 Som sakkunniga i utredningen förordnades den 20 mars 2003 verkställande direktören Johnson och avdelningschefen Mason samt som experter chefekonomen Lee, av- delningsdirektören Murphy, chefen för  
 ALM-analys 
  Sullivan, kapitalförvaltningschefen Craig, departe- mentssekreteraren Ball (t.o.m. 15 juni 2004) och departementssekreteraren Williams (t.o.m. 31 maj 2004). Den 24 februari 2004 förordnades rättssakkunnige Williams som expert i utredningen. Den 16 juni 2004 förordnades avdel- ningsdirektören Patel och kanslirådet Bates som experter i utredningen. 
 Till sekreterare förordnades fr.o.m. 1 januari 2003 avdelnings- direktören Collins och ekonomen Dunn, samt fr.o.m. 1 juni 2004 departementssekreteraren Williams. Payne har biträtt utredningen som assistent. 
 Regeringen beslutade den 5 december 2002 (dir. 2003:168) och den 7 april 2004 (dir. 2004: 43) i tilläggsdirektiv om förlängd tid för uppdraget. 
 Utredningen har antagit namnet  
 UTÖ-utredningen. 
  
 Härmed överlämnar utredningen betänkandet Utdelning av överskott i inkomstpensionssystemet (SOU 2004:105). 
 Utredningen har härmed slutfört sitt arbete. 
 Stockholm i oktober 2004 
 Hernandez 
 /Hans Olsson 
 Williams 
 Collins 
 Innehåll 
  
 Till statsrådet och chefen för Socialdepartementet Crawford 
  
 Andnor........................................................................ 
  
 3 
  
 Sammanfattning .................................................................. 
  
 9 
  
 Utredningens uppdrag ........................................................................ 
  
 9 
  
 Överväganden och förslag ................................................................ 
  
 10 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag............................................. 
  
 12 
  
 Författningsförslag ............................................................. 
  
 15 
  
 1 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:674) om 
  
 inkomstgrundad ålderspension ............................................... 
  
 15 
  
 2 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:461) om 
  
 efterlevandepension och efterlevandestöd till barn ............... 
  
 18 
  
 1 
  
 Uppdraget ................................................................. 
  
 19 
  
 1.1 
  
 Pensionsreformen .................................................................... 
  
 19 
  
 1.2 
  
 Finansiell balans i fördelningssystemet .................................. 
  
 20 
  
 1.3 
  
 Direktiven................................................................................. 
  
 21 
  
 1.4 
  
 Utredningens arbete ................................................................ 
  
 23 
  
 1.5 
  
 Betänkandets disposition......................................................... 
  
 24 
  
 2 
  
 Inkomstpensionssystemet............................................ 
  
 25 
  
 2.1 
  
 Det reformerade fördelningssystemet.................................... 
  
 25 
  
 5 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2004:105 
  
 2.2 
  
 Finansiell stabilitet i fördelningssystemet .............................. 
  
 29 
  
 2.3 
  
 Kontrollstation 2004 ................................................................ 
  
 33 
  
 3 
  
 Utgångspunkter och tillvägagångssätt för utdelning........ 
  
 35 
  
 3.1 
  
 En avvägning mellan utdelning och nyttan av en buffert ...... 
  
 35 
  
 3.2 
  
 En automatiskt verkande regel ................................................ 
  
 37 
  
 3.3 
  
 Balanstalet som indikator på utdelningsbart överskott ......... 
  
 38 
  
 3.4 
  
 Utdelning genom förhöjd indexering ..................................... 
  
 39 
  
 3.5 
  
 Teknik för överskottsutdelning .............................................. 
  
 42 
  
 3.6 
  
 Fortsatta överväganden............................................................ 
  
 44 
  
 4 
  
 Sysselsättning och kapitalavkastning ............................ 
  
 47 
  
 4.1 
  
 Utgångspunkter........................................................................ 
  
 47 
  
 4.2 
  
 Sysselsättningen........................................................................ 
  
 51 
  
 4.2.1 Antaganden om sysselsättningen i UTÖ- 
  
 modellen ........................................................................ 
  
 52 
  
 4.2.2 Analys och empirisk bakgrund..................................... 
  
 53 
  
 4.3 
  
 Avkastningen på statsobligationer .......................................... 
  
 64 
  
 4.3.1 Antaganden om obligationsavkastningen i UTÖ- 
  
 modellen ........................................................................ 
  
 65 
  
 4.3.2 Analys och empirisk bakgrund..................................... 
  
 66 
  
 4.4 
  
 Avkastningen på börsaktier ..................................................... 
  
 77 
  
 4.4.1 Antaganden om aktieavkastningen i UTÖ- 
  
 modellen ........................................................................ 
  
 77 
  
 4.4.2 Analys och empirisk bakgrund..................................... 
  
 78 
  
 5 
  
 UTÖ-modellen ............................................................ 
  
 91 
  
 5.1 
  
 Krav på en simuleringsmodell.................................................. 
  
 91 
  
 5.2 
  
 Modellegenskaper..................................................................... 
  
 92 
  
 5.3 
  
 Jämförelser mellan parallella förlopp ...................................... 
  
 97 
  
 5.4 
  
 Scenarier för simuleringar........................................................ 
  
 98 
  
 6 
  
 SOU 2004:105 
  
 Innehåll 
  
 5.5 
  
 Simuleringar med  
 UTÖ-modellen........................................ 
  
 100 
  
 6 
  
 Balanstalsgräns för utdelning .................................... 
  
 105 
  
 6.1 
  
 Risken för underskott............................................................ 
  
 106 
  
 6.1.1 Försiktighetsprincipen ............................................... 
  
 106 
  
 6.1.2 Balanstalets spridning och förlopp över tid utan 
  
 överskottsutdelning.................................................... 
  
 107 
  
 6.1.3 Balanstalets spridning med överskottsutdelning ...... 
  
 110 
  
 6.1.4 Balanstalsförlopp med tre alternativa gränser för 
  
 utdelning ..................................................................... 
  
 113 
  
 6.1.5 Balanstalsgräns med beaktande av risken för 
  
 underskott ................................................................... 
  
 118 
  
 6.2 
  
 Utbyte i form av högre pensionsutbetalningar .................... 
  
 122 
  
 6.2.1 Effekt i form av högre utbetalning från systemet..... 
  
 123 
  
 6.2.2 Tre alternativa balanstalsgränser för överskotts- 
  
 utdelning ..................................................................... 
  
 124 
  
 6.2.3 Konsekvenser i tre scenarier ...................................... 
  
 128 
  
 6.2.4 Balanstalsgräns med beaktande av förändrade 
  
 pensionsutbetalningar ................................................ 
  
 134 
  
 6.3 
  
 Olika utfall för årskullar ........................................................ 
  
 136 
  
 6.3.1 Effekter i termer av livspensionen för en årskull...... 
  
 137 
  
 6.3.2 Effekter på livspensionen för tre olika årskullar....... 
  
 138 
  
 6.4 
  
 Konsekvenser i tre scenarier.................................................. 
  
 141 
  
 6.5 
  
 Sammanfattande överväganden ............................................. 
  
 144 
  
 7 
  
 Överväganden och förslag.......................................... 
  
 147 
  
 7.1 
  
 Förekomst av utdelningsbara överskott ............................... 
  
 147 
  
 7.2 
  
 Metod att dela ut överskott................................................... 
  
 148 
  
 7.3 
  
 Balanstalsgräns för utdelning av överskott........................... 
  
 150 
  
 8 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag ........................ 
  
 153 
  
 8.1 
  
 Konsekvenser inom fördelningssystemet............................. 
  
 153 
  
 8.2 
  
 Budgetmässiga och samhällsekonomiska konsekvenser...... 
  
 154 
  
 Författningskommentar..................................................... 
  
 157 
  
 7 
  
 Innehåll 
  
 SOU 2004:105 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:674) om inkomst- 
  
 grundad ålderspension ........................................................... 
  
 157 
  
 Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:461) om efter- 
  
 levandepension och efterlevandestöd till barn ..................... 
  
 158 
  
 Bilaga 1 
  
 Kommittédirektiv.............................................. 
  
 159 
  
 Bilaga 2 
  
 Det allmänna pensionssystemet efter ålders- 
  
 pensionsreformen .................................................... 
  
 165 
  
 8 
 Sammanfattning 
 Utredningens uppdrag 
 Utredningens uppdrag har varit att undersöka möjligheterna att i lag reglera överskottsutdelning i det allmänna inkomstpensions- systemet. I detta system finns redan bestämmelser för hur finansi- ella underskott skall undvikas genom automatisk balansering. Där- med säkerställs systemets finansiella stabilitet så att utbetalningarna av pensionerna över tid kan finansieras med den fasta avgiftssatsen. Fördelningssystemet kan i en framtid utvecklas så att betydande överskott uppstår som skulle möjliggöra utdelning till de för- säkrade. Syftet med utredningen är att överväga förslag till bestäm- melser som ger fördelningssystemet förmåga att hantera situationer med stora överskott med automatik. 
 En förutsättning för utredningens förslag är enligt direktiven att överskottsutdelning inte skall medföra mer än en försumbar risk- höjning för automatisk balansering. Även efter det att utdelning ägt rum skall systemet klara perioder av finansiella påfrestningar utan att automatisk balansering annat än undantagsvis blir nöd- vändig. 
 En central fråga för utredningen har varit att undersöka hur utdelningsbara överskott skall identifieras. Vidare har det ingått i uppdraget att utforma förslag för hur ett överskott skall komma de försäkrade till del. Utredningens förslag skall följa fastlagda principer för pensionsöverenskommelsen. 
 9 
 Sammanfattning SOU 2004:105 
 Överväganden och förslag 
 Balanstalet skall användas för att avgränsa ett utdelningsbart överskott 
 För inkomstpensionen gäller att intjänade pensionsbehållningar varje år skall räknas om i takt med förändringen i inkomstindex. Vidare gäller att löpande inkomst- och tilläggspensioner skall följ- samhetsindexeras med beaktande av förändringen i inkomstindex. För att undvika varaktiga underskott i fördelningssystemet finns bestämmelser om avsteg från denna omräkning. Varje år samman- ställs en balansräkning över fördelningssystemets samlade till- gångar och skulder där balanstalet beräknas som kvoten mellan tillgångarna och pensionsskulden. Om balanstalets värde under- stiger 1,0000, uppvisar systemet ett finansiellt underskott och avsteg görs från omräkningen med inkomstindex enligt bestäm- melserna för automatisk balansering. Genom den reducerade indexeringen återställs balansen mellan tillgångar och skulder. 
 Utredningen förordar att balanstalets nivå även skall avgöra när överskottsutdelning skall ske. Balanstalet är en indikator på fördel- ningssystemets finansiella status som avspeglar såväl tillgångssidan som skuldsidan och det är därför väl lämpat som kriterium för att fastställa förekomsten av ett utdelningsbart överskott. Genom att knyta bestämmelser för utdelning av överskott till balanstalet skapas en likformighet i regelsystemet vad gäller underskotts- balansering och överskottsutdelning. 
 Utdelning skall ske då balanstalet överstiger 1,1000 
 För att klara perioder av finansiell belastning utan att underskotts- balansering aktiveras, måste ett överskott finnas i systemet för att utgöra en säkerhetsmarginal. Det är därför viktigt att överskott kan ackumuleras i systemet. Bestämmelser om överskottsutdelning får inte i någon väsentlig grad försämra denna möjlighet. Valet av den balanstalsnivå som avgränsar ett utdelningsbart överskott – balans- talsgränsen för utdelning – avgör hur stor en sådan buffert kan bli. Ju lägre gränsen sätts, desto mindre buffert kommer systemet att kunna ackumulera. 
 Utredningen föreslår att balanstalsgränsen för utdelning skall vara 1,1000. Det innebär att om tillgångarna överstiger skulderna med minst 10 procent, skall utdelning ske. Utgångspunkt är den 
 10 
  
 SOU 2004:105 
  
 Sammanfattning 
  
 försiktighetsprincip som framgår av utredningens direktiv. Utdel- ning av överskott i fördelningssystemet innebär alltid att risken för underskottsbalansering längre fram i tiden ökar något. 
 Utredningens förslag grundar sig på framskrivningar i en modell av fördelningssystemet. Ett stort antal  
 75-årsförlopp 
  har simulerats för att undersöka effekterna av att utdelningsbestämmelser införs. Olika balanstalsgränser för utdelning har därmed jämförts. 
 Simuleringarna visar att bestämmelser om överskottsutdelning medför att pensionsutbetalningarna totalt sett kommer att bli högre i ett system med utdelning av överskott. Dock kan utbetal- ningarna enskilda år komma att bli lägre genom att utdelningar minskar fördelningssystemets tillgångar och på så sätt orsakar automatisk balansering i ett senare skede. 
 En lågt satt balanstalsgräns för utdelning, dvs. nära 1,0000, skulle i grunden förändra systemets indexering. Då skulle omräkningen av pensionsbehållningar och löpande pensioner styras av kortsiktiga fluktuationer i avgiftsinkomster och i buffertfondens avkastning i stället för att följa snittinkomstutvecklingen. Med beaktande av den ovannämnda försiktighetsprincipen anser utredningen att balanstalsgränsen för utdelning bör vara minst 1,1000 för att upp- fylla villkoret att systemet fortsatt skall ha goda möjligheter att undvika underskottsbalansering efter det att en utdelning skett. 
 Kravet på en tillräcklig buffert i systemet står i viss konflikt med generationsintressen. Med en relativt hög balanstalsgräns kan individer i vissa årskullar komma att tjäna in pensionsrätt i tider då fördelningssystemet successivt blir mer välkonsoliderat utan att de som pensionärer hinner få ta del av en överskottsutdelning. En hög balanstalsgräns medför dessutom att systemet över tid inte betalar ut lika mycket pension som det skulle göra om balanstalsgränsen satts på en lägre nivå. Med hänsyn tagen till dessa komplikationer anser utredningen att balanstalsgränsen för utdelning inte heller bör vara högre än den nivå där det prioriterade kravet på säkerhetsmarginal infrias. Därför har utredningen stannat för att den balanstalsnivå som avgränsar utdelning bör vara 1,1000. 
 11 
  
 Sammanfattning 
  
 SOU 2004:105 
  
 Överskott skall delas ut genom förhöjd omräkning av pensionsrätter och löpande pensioner 
 Utredningen föreslår att överskottsutdelning genomförs som en ökning av inkomstpensionsbehållningarna för dem som ännu ej tagit ut pension och som en ökning av den löpande pensionen för dem som uppbär pension. Utdelning bör ske genom att förränt- ningen av pensionsbehållningarna och följsamhetsindexeringen av inkomst- och tilläggspensionerna höjs utöver vad som följer av förändringen i inkomstindex. En förhöjning via indexeringen är en administrativt effektiv metod att tillföra de försäkrade värdet av de utdelade överskotten i form av höjd pension. 
 Omräkningen av inkomstpensionsbehållningarna skall för år med överskottsutdelning göras genom att kvoten av det för året fastställda inkomstindexet och det föregående årets inkomstindex multipliceras med en kvot där täljaren är det för året fastställda balanstalet och nämnaren är balanstalsgränsen 1,1000. 
 Följsamhetsindexeringen skall för år med överskottsutdelning ske genom att genom att ett tillägg görs i indexeringen. Kvoten av det för året fastställda inkomstindexet och det föregående årets in- komstindex skall divideras med talet 1,016. Därefter skall resultatet av denna beräkning multipliceras med en kvot där täljaren är det för året fastställda balanstalet och nämnaren är 1,1000. 
 Metoden för överskottsutdelning får till följd att balanstalet efter utdelningen sjunker till 1,1000, allt annat lika. Således är det endast det utdelningsbara överskottet som fördelas på de försäkrade. 
 Konsekvenser av utredningens förslag 
 Utgångspunkten för utredningens förslag är att den ökade risken för underskott till följd av en överskottsutdelning skall vara för- sumbar. Med hänsyn till detta har utredningen föreslagit en regel för automatisk utdelning där överskott avgränsas av en balanstals- nivå på 1,1000. Med denna regel bedömer utredningen att risken för ytterligare underskottsbalanseringar i systemet är ytterst be- gränsad. 
 Utredningens förslag innebär vidare att fördelningssystemets ut- gifter i form av inkomstpension och tilläggspension kommer att höjas från och med det att ett utdelningsbart överskott uppstått. Mot bakgrund av att systemets för närvarande uppvisar ett obetyd- 
 12 
  
 SOU 2004:105 
  
 Sammanfattning 
  
 ligt överskott, kommer en överskottsutdelning troligen att ligga långt fram i tiden. 
 Överskottsutdelning kommer på lång sikt att medföra att belast- ningen på statsbudgeten i form av garantipension minskar något. Samtidigt följer av överskottsutdelning att den offentliga sektorns finansiella sparande minskar. Även de takbegränsade utgifterna påverkas. Eftersom det troligen kommer att dröja innan ett utdel- ningsbart överskott har bildats, medför emellertid utredningens förslag inte några omedelbara konsekvenser i dessa avseenden. 
 13 
 Författningsförslag 
  
 1 
  
 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension 
  
 Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1998:674) om inkomst- grundad ålderspension 
 dels att 5 kap. 6 och 14 §§ skall ha följande lydelse, 
 dels att det i lagen skall införas en ny bestämmelse, 1 kap. 5 d §, av följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
 5 d § 
 Utdelningsbart överskott före- ligger om balanstalet för ett år överstiger 1,1000. Utdelning av överskott skall lämnas genom en omräkning baserad på inkomst- index av pensioner och pensions- behållningar enligt beräkningar som följer av denna lag. 
 15 
 Författningsförslag SOU 2004:105 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 5 kap. 
  
 1 
  
 6 § 
  
 Om 
  
 inkomstindex förändras 
  
 Om 
  
 inkomstindex 
  
 förändras 
  
 mellan 
  
 det 
  
 år 
  
 omräkningen 
  
 mellan 
  
 det 
  
 år 
  
 omräkningen 
  
 enligt 4 § avser eller, om sådan 
  
 enligt 4 § avser eller, om sådan 
  
 omräkning inte skall göras, fast- 
  
 omräkning inte skall göras, fast- 
  
 ställelseåret 
  
 och 
  
 året 
  
 därefter, 
  
 ställelseåret och 
  
 året 
  
 därefter, 
  
 skall pensionsbehållningen räk- 
  
 skall pensionsbehållningen räk- 
  
 nas om med hänsyn till denna 
  
 nas om med hänsyn till denna 
  
 förändring. För år då balans- 
  
 förändring. För år då balans- 
  
 index fastställs skall beräk- 
  
 index fastställs skall beräk- 
  
 ningen göras med hänsyn till 
  
 ningen göras med hänsyn till 
  
 detta index i stället för inkomst- 
  
 detta index i stället för inkomst- 
  
 indexet. Den angivna beräk- 
  
 indexet. Om balanstalet för året 
  
 ningen 
  
 skall 
  
 göras 
  
 sedan 
  
 efter det år omräkningen avser 
  
 pensionsrätt för närmast föregå- 
  
 överstiger 1,1000 skall beräk- 
  
 ende år har fastställts och sedan 
  
 ningen 
  
 enligt 
  
 första 
  
 meningen 
  
 omräkning har gjorts enligt 4 §. 
  
 eller, om sådan beräkning inte 
  
 skall göras, pensionsbehållningen 
  
 multipliceras med kvoten mellan 
  
 det för året fastställda balanstalet 
  
 och talet 1,1000. Den angivna 
  
 beräkningen 
  
 skall 
  
 göras sedan 
  
 pensionsrätt för närmast föregå- 
  
 ende år har fastställts och sedan omräkning har gjorts enligt 4 §. 
 Om inkomstpension har tagits ut under det i första stycket först nämnda året eller om uttaget det året har förändrats, skall den del av pensionsbehållningen som inte utgörs av ökning på grund av omräkning enligt 4 § för det året eller härrör från fastställd pensionsrätt för närmast föregående år, räknas om med beaktande av 
 1. att den pensionsbehållning som är att hänföra till pensionsrätt som har tillgodoräknats den pensionsberättigade för åren till och med det andra året före det år omräkningen enligt 4 § avser 
  
 1  
 Senaste lydelse 2001:222. 
 16 
  
 SOU 2004:105 
  
 Författningsförslag 
  
 respektive det fastställelseår som avses i första stycket och som har omräknats på det sätt som anges i denna paragraf och i 4, 7 och 9 §§ för åren till och med det närmast föregående året har uppgått till skilda belopp under året, och 
 2. den omräkning som skall göras enligt 14 §. 
 14 § 
  
 2 
  
 Den inkomstpension som en pensionsberättigad uppbär vid ett årsskifte skall räknas om (följsamhetsindexeras) genom att multipliceras med kvoten mellan inkomstindexet efter års- skiftet och inkomstindexet före årsskiftet sedan denna kvot har dividerats med talet 1,016. För år då balansindex fastställs skall beräkningen göras med hänsyn till detta index i stället för inkomstindexet. 
 Den inkomstpension som en pensionsberättigad uppbär vid ett årsskifte skall räknas om (följsamhetsindexeras) genom att multipliceras med kvoten mellan inkomstindexet efter års- skiftet och inkomstindexet före årsskiftet sedan denna kvot har dividerats med talet 1,016. För år då balansindex fastställs skall beräkningen göras med hänsyn till detta index i stället för inkomstindexet. Om balanstalet för året efter årsskiftet överstiger 1,1000 skall följsamhetsindex- eringen multipliceras med kvoten mellan det för året fastställda balanstalet och talet 1,1000. 
 Denna lag träder ikraft den 1 januari 2006. 
  
 2  
 Senaste lydelse 2001:222. 
 17 
  
 Författningsförslag 
  
 SOU 2004:105 
  
 2 Förslag till lag om ändring i lagen (2000:461) om efterlevandepension och efterlevandestöd till barn 
 Härigenom föreskrivs att 1 kap. 10 § lagen (2000:461) om efter- levandepension och efterlevandestöd till barn skall ha följande lydelse. 
  
 Nuvarande lydelse 
  
 Föreslagen lydelse 
  
 1 kap. 
 10 § 
  
 3 
  
 Inkomstgrundad efter- levandepension och änke- pension skall vid ingången av varje kalenderår räknas om i en- lighet med bestämmelserna i 5 kap. 14 § lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. Om dödsfallet inträffar ett år och efterlevandepensionen eller änkepensionen skall utges först från ett senare år, skall pensionen beräknas som om den hade utgetts redan dödsfallsåret. 
 Inkomstgrundad efter- levandepension och änke- pension skall vid ingången av varje kalenderår räknas om i en- lighet med vad som anges i bestämmelserna i 5 kap. 14 § första och andra meningen lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. Om dödsfallet inträffar ett år och efterlevande- pensionen eller änkepensionen skall utges först från ett senare år, skall pensionen beräknas som om den hade utgetts redan dödsfallsåret. 
 Denna lag träder ikraft den 1 januari 2006. 
  
 3  
 Senaste lydelse 2002:214. 
 18 
 1 Uppdraget 
  
 1.1 
  
 Pensionsreformen 
  
 Efter ett omfattande beredningsarbete trädde nya regler för det all- männa ålderspensionssystemet i kraft den 1 januari 1999. Ett viktigt syfte med pensionsreformen var att skapa ett system för inkomstgrundad allmän pension med en starkare koppling mellan inbetalade avgifter och slutlig pension – hela livets inkomster skall ligga till grund för pensionen. En annan ambition var att göra pensionssystemet följsamt i förhållande till den demografiska och ekonomiska utvecklingen. Den inkomstgrundade ålderspensionen har avskiljts från statsbudgeten och skall finansieras med en fast avgiftssats.  
 AP-fonderna 
  har fr.o.m. 1999 endast betalningsansvar för inkomstgrundad ålderspension och systemet har försetts med regler som gör det finansiellt stabilt. 
 Efter reformen har den inkomstgrundande ålderspensionen delats upp i två delar, dels ett fördelningssystem som skall svara för s.k. inkomstpension, dels ett premiepensionssystem där en andel av individens pensionsavgift fonderas individuellt. 
 Ett betydelsefullt inslag i inkomstpensionssystemet är att in- tjänade pensionsrätter och utgående pensioner skall räknas om med hänsyn till utvecklingen av genomsnittinkomsten bland de för- värvsaktiva, något som skapar ett direkt samband i inkomstut- veckling mellan förvärvsaktiva och pensionärer. Detta innebär att olika generationers intresse av en god ekonomisk tillväxt har flätats samman. 
 19 
  
 Uppdraget 
  
 SOU 2004:105 
  
 1.2 
  
 Finansiell balans i fördelningssystemet 
  
 En strävan bakom utformningen av inkomstpensionssystemet är att det skall vara finansiellt självreglerande. Utgifterna skall på lång sikt kunna finansieras med den fasta avgiftssatsen. Systemets åtagande att ålderspensionen skall utvecklas i takt med den ge- nomsnittliga inkomstutvecklingen gäller därför med ett förbehåll – systemets varaktiga förmåga att finansiera åtagandet får inte äventyras. 
 I fördelningssystemet finns som en buffert de fonderade till- gångarna i  
 AP-fonderna. 
  I situationer där systemets förmåga att långsiktigt finansiera utgifterna ter sig osäker, gäller bestämmel- serna om s.k. automatisk balansering. Om de beräknade skulderna överstiger tillgångarna, ändras omräkningen av pensionsbehåll- ningar och pensioner för att balansen mellan skulder och tillgångar skall återställas enligt regler som är på förhand bestämda. 
 I perioder med underskott i fördelningssystemets balansräkning görs därmed negativa avsteg från snittinkomstindexeringen. Systemets finansiella ställning kan också komma att utvecklas i positiv riktning. Om tillgångarna under lång tid utvecklas i en högre takt än skulderna, kan betydande överskott uppstå där man skulle kunna tala om en överkonsolidering. Det finns dock inte något tak för hur stort överskott som får ackumuleras i fördel- ningssystemet och det är inte reglerat hur en sådan utveckling skall påverka de försäkrades pensioner. 
 Frågan om framtida överskott i buffertfonden kommenterades av socialförsäkrings- och finansutskotten i samband med riks- dagens behandling av prop. 1999/2000:46  
 AP-fonden 
  i det refor- merade pensionssystemet. 
  
 1  
  
 Enligt en överenskommelse mellan de fem partier som står bakom pensionsreformen skall varaktiga över- skott efter den 1 januari 2005 tillfalla de försäkrade. I sitt be- tänkande uttalade finansutskottet att regeringen borde redovisa hur de försäkrade skall tillgodogöras eventuella framtida överskott i ålderspensionssystemet, om möjligt i den då aviserade proposi- tionen med förslag till automatisk balansering. 
 I prop. 2000/01:70 Automatisk balansering av ålderspensions- systemet återkom regeringen med ett principiellt förslag. I propo- sitionen föreslogs att om den ekonomiska ställningen i fördel- ningssystemet blir så stark att det är omotiverat att behålla ytter- ligare överskott i systemet, skall ett sådant överskott fördelas på de 
  
 1  
 Bet. 1999/2000:FiU19 samt 1999/2000:SfU4y. 
 20 
  
 SOU 2004:105 
  
 Uppdraget 
  
 försäkrade. Samtidigt aviserade regeringen en utredning av möjlig- heterna att i lag reglera sådana överskott. Den 17 januari 2002 be- slöt regeringen om direktiv till en särskild utredare med uppdrag att utreda möjligheterna att fastställa förekomsten av utdelnings- bara överskott i fördelningssystemet och metoder för att i lag reglera fördelningen av dessa. 
  
 1.3 
  
 Direktiven 
  
 Utredningens uppdrag är att undersöka möjligheterna att i lag reglera utdelningsbara överskott i den inkomstgrundade ålders- pensionens fördelningssystem. Den fråga som skall besvaras är om det är möjligt att utforma en ordning som ger fördelningssystemet förmåga att rättvist fördela även överskott till de försäkrade och om detta bör ske med automatik. 
 Förslagen skall följa de fastlagda principer som gäller för pen- sionsöverenskommelsen. Direktiven återges i sin helhet i bilaga 1. 
 Uppkomst av överskott 
 Direktiven konstaterar att det finns ekonomiska och demografiska förlopp där fördelningssystemets ekonomiska styrka växer syste- matiskt. Om den förvärvsarbetande befolkningen ökar så att löne- summan och därmed systemets avgiftsinkomster växer snabbare än den genomsnittliga inkomsten, kommer systemets tillgångar växa mer än pensionsskulden. Detta beror på att pensionsbehållningar och pensioner omräknas med inkomstindex som bestäms av för- ändringar i genomsnittsinkomsten, inte av de samlade avgiftsin- komsterna. Därmed uppstår överskott i systemet och balanstalet stiger då. Ett överskott kan också bildas om avkastningen på systemets buffertfond väsentligt överstiger tillväxten av avgifts- underlaget och genomsnittsinkomsten. Vidare kan varaktiga över- skott uppkomma om förvärvsmönstren förändras så att systemets s.k. omsättningstid ökar. 
 21 
  
 Uppdraget 
  
 SOU 2004:105 
  
 Utdelningsbara överskott 
 Av direktiven framgår att en växande ekonomisk styrka i första hand skall behållas inom systemet för att utgöra en buffert mot framtida underskott som föranleder en lägre indexering av pen- sionsbehållningar och pensioner än den som följer av inkomst- indexeringen. Direktiven tydliggör således överskottens primära roll i systemet. 
 Samtidigt kan de överskottsskapande ekonomiska faktorerna göra systemet så robust att risken för att balanseringen skall akti- veras inom en överskådlig framtid kan anses vara försumbar. Direktiven anvisar en försiktighetsprincip – en del av ett överskott är utdelningsbart om det kan delas ut utan att fördelningssystemets förmåga att upprätthålla inkomstindexeringen äventyras. 
 Fördelning av överskott bland de försäkrade 
 I det reformerade fördelningssystemet med dess fasta avgift bärs alla underskottsrisker inom försäkringskollektivet. Därmed är det enligt direktiven naturligt att också eventuella överskott fördelas inom samma kollektiv. Detta innebär att ett utdelningsbart över- skott inte skall kunna användas på andra sätt, exempelvis till att sänka avgiftsnivån. 
 Utredningens uppdrag är således att utforma en metod för att fördela utdelningsbara överskott på de försäkrade på ett rättvist sätt. Om en ordning för utdelning av överskott införs i fördel- ningssystemet, skulle förlopp med ökande överskott få en dubbel funktion, dels att vidmakthålla säkerhetsmarginalen i systemet, dels att de försäkrades pensioner skulle kunna förbättras genom utdel- ning. 
 Tillvägagångssätt 
 Nuvarande regelverk för automatisk balansering bygger så långt möjligt på principen att endast objektiva och verifierbara transak- tioner skall ligga till grund för beräkningen av systemets tillgångar och skulder. Regler för en överskottsutdelning kan enligt direk- tiven utformas enligt samma principer som den gällande under- skottsbalanseringen, dvs. att beräkningsregler som förutsätter antaganden om framtiden inte används. En bestämmelse om utdel- 
 22 
  
 SOU 2004:105 
  
 Uppdraget 
  
 ning skulle kunna knytas till en viss nivå på balanstalet, så att det överskott som finns ovanför denna nivå vore att betrakta som ut- delningsbart. 
 Direktiven konstaterar att en fast nivå för det balanstal som akti- verar utdelning skulle, tillsammans med den undre gränsen 1,00, skapa en fast korridor där inga avsteg från den ordinarie index- eringen med inkomstindex skulle ske. Det kan dock finnas andra lösningar som innebär att den nivå som aktiverar överskott är för- änderlig, t.ex. med beaktande av storleksförhållandet mellan av- giftstillgångens och buffertfondens värde. 
 Regler för överskottsutdelning skulle innebära ett mer likformigt regelverk med gränser både för underskott och överskott som får ackumuleras i fördelningssystemet. I dagsläget finns det endast bestämmelser om underskott. Det innebär att det inte finns någon restriktion på hur hög grad av konsolidering systemet kan uppnå. 
  
 1.4 
  
 Utredningens arbete 
  
 Utredningen har haft 13 sammanträden med förordnade sak- kunniga och experter. 
 Utredningsarbetet inleddes med en analys av hur överskottsut- delning i inkomstpensionssystemet skiljer sig från den gällande ordningen för automatisk balansering vid underskott och vilken typ av beräkningar som är nödvändiga för att analysera de fråge- ställningar som aktualiseras av uppdraget. Inledningsvis övervägdes om Riksförsäkringsverkets modell för pensionssystemet skulle användas för beräkningsarbetet. För att analysera effekterna av att bestämmelser om överskottsutdelning införs i systemet krävs emellertid modeller som kan avbilda fluktuationer i viktiga bestämningsfaktorer för pensionssystemets finansiella utveckling, något som inte sker i Riksförsäkringsverkets modell. Utredningen beslöt därför att utveckla en egen modell för framskrivningar av systemet över tid. 
 Modellutvecklingen genomfördes i två steg. I ett första steg skapades en enkel principmodell vars syfte var att fördjupa förstå- elsen av dynamiken i pensionssystemet och hur utdelning vid olika grad av finansiellt överskott påverkar systemets finansiella stabili- tet. Ett viktigt inslag var att estimera empiriska modellsamband för sysselsättning och avkastning på medlen i systemets buffertfond. Sådana samband behövs för att avbilda fluktuationer i dessa 
 23 
  
 Uppdraget 
  
 SOU 2004:105 
  
 bestämningsfaktorer för balanstalets utveckling. Principmodellen användes för en första analys av olika regler för överskottsut- delning. 
 Principmodellen var i flera avseenden en mycket stiliserad be- skrivning av verkligheten. Det andra steget i modellarbetet var att utveckla principmodellen till en fullskalig modell med förmåga att realistiskt avbilda framtida demografisk utveckling enligt aktuella befolkningsprognoser. Sakkunnig och experter från Riksförsäk- ringsverket har medverkat aktivt i modellarbetet, såväl vad gäller att i samarbete med sekretariatet utveckla modellerna som att genom- föra omfattande simuleringar. 
 Under arbetet med modellen besökte utredningens sekretariat Första och Fjärde  
 AP-fonderna 
  för att ta del av deras beräknings- modeller. Utredningen har även träffat företrädare för Utredningen om ett moderniserat solvenssystem för försäkringsbolag (Fi 2001:11) och för Finansinspektionen med syfte att utbyta syn- punkter på hur överskott kan hanteras inom olika slags försäkring. 
 Arbetet i utredningen har bedrivits i nära samarbete med utred- ningens sakkunniga och experter. 
  
 1.5 
  
 Betänkandets disposition 
  
 Betänkandet består av åtta kapitel. I kapitel 2 ges en inledande beskrivning av det reformerade fördelningssystemet. Kapitel 3 behandlar utredningens utgångspunkter och det tillvägagångssätt som utredningen förespråkar för utdelning av överskott. Kapitel 4 redogör för variationer i två viktiga faktorer som påverkar dyna- miken i fördelningssystemet, nämligen sysselsättningen och kapitalavkastningen. De beräkningsantaganden som utredningen kommer fram till i kapitel 4 används i en stokastisk simulerings- modell,  
 UTÖ-modellen, 
  som utredningen har tagit fram. Modellen beskrivs i kapitel 5. I kapitel 6 analyseras med hjälp av simule- ringsmodellen hur ett utdelningsbart överskott skulle kunna avgränsas och hur detta påverkar systemet och de försäkrade indi- viderna. Utredningens överväganden och förslag presenteras i kapitel 7. Kapitel 8 redogör för de konsekvenser utredningen be- dömer att förslagen medför. 
 24 
 2 Inkomstpensionssystemet 
 I detta kapitel presenteras inkomstpensionssystemet. Syftet är att redovisa hur pensionsreformen på ett antal viktiga punkter för- ändrat den allmänna ålderspensionens fördelningssystem och hur den automatiska balanseringen garanterar systemets finansiella stabilitet. 
 En beskrivning av såväl inkomstpensionen som övriga delar i det reformerade ålderspensionssystemet ges i bilaga 2. 
  
 2.1 
  
 Det reformerade fördelningssystemet 
  
 Fördelningssystem kan sägas vara ett kontrakt mellan generationer 
 – det är dagens förvärvsaktiva som betalar dagens pensioner. I och med pensionsreformen har generationskontraktet i den svenska ålderspensioneringen skrivits om för att systemet skall bli mer rätt- vist och samtidigt mer ekonomiskt robust. 
 Livsinkomstprincip och flexibel pensionsålder 
 En väsentlig skillnad i förhållande till  
 ATP-systemet 
  är livsin- komstprincipen, nämligen att samtliga förvärvsinkomster under livet skall spela roll för den inkomstrelaterade pensionen. Inom fördelningssystemet registreras varje år hur mycket pensionsrätt som intjänats. Den sammantagna pensionsbehållning som skapats under de förvärvsaktiva åren läggs sedan till grund för beräkningen av inkomstpensionen när den tas ut. 
 Alla försäkrade har ett eget pensionskonto i fördelnings- systemet. För varje inbetald avgift erhålls en motsvarande pen- sionsrätt. I flera avseenden liknar pensionskontot ett vanligt bank- konto, men då inkomstpensionen är ett fördelningssystem finns det inga faktiska medel på individens konto utan endast en rätt till 
 25 
  
 Inkomstpensionssystemet 
  
 SOU 2004:105 
  
 framtida pension, pensionsbehållningen. Denna behållning har också en ränta. Förräntningen av pensionsbehållningen avspeglar den samhällsekonomiska utvecklingen, eftersom den sker på grundval av inkomstindex som i sin tur bestäms av tillväxten i genomsnittsinkomsten. Pensionsbehållningarna för försäkrade som avlider innan de tar ut pension, fördelas ut i form av s.k. arvsvinster till övriga försäkrade inom samma årskull. Varje år görs också av- drag från kontot för systemets administrationskostnader. 
 Den samlade pensionsbehållningen används vid pensioneringen till att bestämma hur hög inkomstpensionen skall bli. Pensions- åldern i det inkomstgrundade pensionssystemet är rörlig och en försäkrad kan börja ta ut pension fr.o.m. 61 års ålder. Pensionen kan tas ut som hel, tre fjärdedels, halv eller en fjärdedels förmån. Det finns ingen övre åldersgräns för när inkomstpensionen kan tas ut. Det finns inte heller någon övre åldersgräns för att intjäna ytter- ligare pensionsrätt. 
 Hänsyn till medellivslängden 
 När inkomstpension skall börja betalas ut, beräknas det årliga pen- sionsbeloppet genom att den samlade pensionsbehållningen divi- deras med ett s.k. delningstal. Delningstalet återspeglar i huvudsak den förväntade återstående livslängden vid pensioneringstillfället. Den återstående livslängden beräknas för varje årskull utifrån observerad mortalitet för de senaste fem åren och är densamma för män och kvinnor. I princip kan användningen av delningstal bes- krivas som att den förväntade sammanlagda utbetalningen för en person under pensionstiden kommer att motsvara det värde som fanns på kontot då pensionen började lyftas. Den årliga pensionen blir därför högre ju längre man väntar med att ta ut den – dels genom att delningstalet blir lägre, dels genom att kontobehåll- ningen hinner bli större. 
 När medellivslängden ökar, höjs delningstalet. Därmed har in- komstpensionssystemet försetts med en följsamhet till utveck- lingen av medellivslängden. I takt med att årskullarna förväntas leva allt längre, blir pensionsnivån vid oförändrad ålder för uttag successivt lägre. Vid pensionsuttag före 65 års ålder beräknas pen- sionen med ett preliminärt delningstal. En årskulls definitiva del- ningstal fastställs vid 65 års ålder. 
 26 
  
 SOU 2004:105 
  
 Inkomstpensionssystemet 
  
 Från förmånsbestämt till avgiftsbestämt 
 Många pensionssystem har konstruerats med en på visst sätt definierad förmån, t.ex. att pensionen skall motsvara en viss andel av individens genomsnittsinkomst under förvärvstiden eller en andel av inkomsten närmast före pensioneringen. Sådana system brukar kallas  
 förmånsbestämda.  
  
 ATP-systemet 
  var förmånsbestämt på så sätt att ålderspensionen i princip definierades som 60 procent av genomsnittlig lön under de 15 åren med de högsta årsinkomst- erna. 
  
 1  
  
 Den avgift som finansierar pensionerna i ett förmånsbestämt fördelningssystem sätts på den nivå som krävs för att de förut- bestämda förmånerna skall kunna finansieras. Om antalet pen- sionärer ökar t.ex. till följd av en allt längre livslängd, kan det bli nödvändigt att höja avgiften i ett sådant system. Då får de förvärvs- aktiva avstå mer av sina inkomster för att pensionsåtagandet skall kunna uppfyllas. 
 Efter reformen har ålderspensionssystemet i stället blivit  
 avgifts- bestämt.  
 Avgiftssatsen till systemet är fast. Den förmån som så småningom betalas ut bestäms dels av hur stora avgiftsbelopp som betalats in under den förvärvsaktiva tiden, dels av den årliga avkast- ningen på det pensionskapital som har intjänats. Syftet med kons- truktionen är att skapa en tydlig koppling mellan avgifter och förmåner. 
 Pensionsavgiften är satt till 18,5 procent av avgiftsunderlaget. Merparten av dessa avgifter, 16 procentenheter, går till fördelnings- systemet och grundar rätt till inkomstpension. Resterande 2,5 pro- centenheter betalas in till premiepensionssystemet. 
 Snittinkomstindexering i stället för inflationssäkring 
 Ekonomisk tillväxt och produktivitetsutveckling innebär att den reala standarden för de förvärvsaktiva förändras över tiden. Meto- den för indexering i ett pensionssystem, dvs. hur intjänade pen- sionsrättigheter omvärderas över tid och hur utgående pensioner omräknas, är avgörande för hur ekonomiskt följsamt systemet är. 
 I  
 ATP-systemet 
  indexerades både intjänade pensionsrätter och utbetalda pensioner med förändringen i den allmänna prisnivån. Vid god ekonomisk tillväxt, när de förvärvsaktivas inkomster ökade realt, föll det relativa värdet av pensionerna i förhållande till de för- 
  
 1  
 Ett bivillkor var minst 30 intjänandeår för att få full pension. 
 27 
  
 Inkomstpensionssystemet 
  
 SOU 2004:105 
  
 värvsaktivas inkomster. Förhållandet blev omvänt i dåliga tider. En följd blev att pensionsutbetalningarna som andel av lönesumman ökade i dåliga tider, något som blev särskilt uppenbart under låg- konjunkturen i början av  
 1990-talet. 
  Ett av de viktigaste målen för reformen var därför att skapa ett pensionssystem som är följsamt i förhållande till den ekonomiska utvecklingen och där pensionerna följer genomsnittsinkomstens utveckling. Därmed skall konflikter mellan pensionärer och förvärvsaktiva till följd av olikheter i inkomstutveckling inte behöva uppkomma. 
 Inom inkomstpensionssystemet sker indexeringen som nämnts genom att individens pensionsbehållning förräntas med inkomst- index. Detta index mäter den årliga förändringen av genomsnitts- inkomsten i åldrarna  
 16–64. 
  Den valda metoden för standardkopp- ling med inkomstindex som ränta på pensionsbehållningen medför att pensionsintjänandet blir neutralt med avseende på när pensions- rätt intjänats under livet. 
 I  
 ATP-systemet 
  räknades den årliga pensionen om med hänsyn till inflationen. Med detta uppnåddes en värdesäkring – pensions- nivåns reala köpkraft bevarades över pensionstiden. I inkomstpen- sionssystemet har man i stället kopplat omräkningen till genom- snittsinkomstutvecklingen för de förvärvsaktiva genom den s.k. följsamhetsindexeringen. Den utgående pensionen omräknas efter inkomstindexets utveckling med beaktande av normen om 1,6 procent. 
  
 2  
  
 Den reala pensionsnivån kan därigenom bli både högre och lägre under pensionstiden. 
 I ett viktigt avseende kommer inte följsamhetsindexeringen att få fullt genomslag på den sammanlagda ålderspensionen. Det kom- pletterande grundskyddet i form av s.k. garantipension är bestämt av prisbasbeloppet och omräknas varje år i förhållande till infla- tionen. Det innebär att den reala inkomstnivå som tryggas av garantipensionen är fast över tiden. För låginkomstpensionärer som uppbär både garantipension och inkomstpension kommer effekterna av följsamhetsindexeringen att dämpas. En real reduk- tion av inkomstpensionsdelen till följd av en svag utveckling av in- komstindex, kommer att kompenseras med en ökning av den pris- indexerade utfyllnad som garantipensionssystemet ger. 
  
 2  
 I delningstalets beräkning inkluderas även ett tillgodoräknande i form av en ränta om 1,6 procent per år. Genom denna ränta blir den initiala pensionen högre än om delningstalet inte skulle innehållit en norm om 1,6 procent. Effekten blir att man får ett förskott på sin pension. Detta förskott tas sedan tillbaka med 1,6 procent per år under tiden som pensionär genom följsamhetsindexeringen. 
 28 
  
 SOU 2004:105 
  
 Inkomstpensionssystemet 
  
 Kontraktet mellan generationerna 
 Ett viktigt mål för pensionsreformen är att skapa ett system som åstadkommer rimlig grad av rättvisa mellan individer och mellan generationer. Begreppet rättvisa har många definitioner och dimen- sioner. I ett system för grundtrygghet skulle rättvisan vara att alla får en lika hög pension, oavsett inkomster under den förvärvsaktiva tiden. En sådan ansats är inte lämplig för ett pensionssystem som skall försäkra individerna för inkomstbortfall. 
 Den rättvisa som eftersträvas i inkomstpensionssystemet är att alla individer och generationer, så långt systemets finansiella ställ- ning tillåter det, skall få en inkomstpension baserad på livsin- komsten uppräknad med snittinkomstutvecklingen. Nivån på indexeringen kommer naturligtvis att växla mellan olika genera- tioner, men systemets uttalade ambition är att avvikelser från snitt- inkomstindexeringen inte skall behöva göras. 
 Denna konstruktion skapar förutsättningar för att den genom- snittliga pensionsnivån i förhållande till snittinkomsten i samhället skall kunna vara relativt stabil över tiden. På så vis genereras en rättvisa mellan generationerna. 
  
 3 
  
 Inom en generation kommer den slutliga inkomstpensionen att vara bestämd av hur mycket avgifter som betalts in under den för- värvsaktiva tiden. Eftersom avgiftssatsen är konstant, undviks vidare risken att förhållandevis små årskullar belastas med höga av- gifter för att finansiera de löpande pensionsutbetalningarna. 
  
 2.2 
  
 Finansiell stabilitet i fördelningssystemet 
  
 Utformningen med en inkomstpension som utvecklas i takt med snittinkomstutvecklingen gäller med ett förbehåll – systemets var- aktiga förmåga att finansiera sitt åtagandet får inte äventyras. En strävan bakom reformen är att inkomstpensionssystemet skall vara finansiellt självreglerande och att utgifterna på lång sikt skall kunna finansieras med den fasta avgiftssatsen tillsammans med buffert- fonden. 
 Den direkta länken mellan inbetald avgift och erhållen förmån, beaktandet av medellivslängden i samband med pensionsuttag, 
  
 3  
 För att det reformerade systemets snittpensioner skall utvecklas i takt med snittinkomsten krävs också att förhållandet mellan årskullarnas genomsnittliga förvärvstid och pensionstid är fast. Om medellivslängden ökar, måste pensionsåldern också öka om inte pensionsnivån skall sjunka. 
 29 
  
 Inkomstpensionssystemet 
  
 SOU 2004:105 
  
 snittinkomstindexeringen av pensionsbehållningar och följsamhets- indexeringen av utgående pensioner ger systemet en hög förmåga till självreglering vid ekonomiska och demografiska förändringar. Dessa egenskaper är emellertid inte tillräckliga för att garantera en finansiell hållbarhet. De sociala målen för systemet kan under vissa omständigheter komma i konflikt med kravet på att systemet skall vara finansiellt stabilt. 
 Snittinkomstindexeringen åstadkommer en god följsamhet i för- hållande till avgiftsunderlagets utveckling, men kopplingen är inte absolut. Om pensionssystemets avgiftsunderlag inte utvecklas i samma takt som snittinkomsten, ökar systemets pensionsåtagande i en högre takt än systemets intäkter. Om detta förhållande består en längre tid, kan resultatet bli att avgifterna inte räcker till för att finansiera pensionerna. En annan omständighet som bidrar till en viss risk för finansiell obalans är att delningstalen låses fr.o.m. det år en årskull uppnår 65 års ålder. 
  
 4 
  
 I situationer där systemets förmåga att långsiktigt finansiera ut- gifterna ter sig osäker, gäller bestämmelserna om s.k. automatisk balansering. Om systemets beräknade skulder överstiger dess till- gångar, justeras omräkningen av pensionsbehållningar och pen- sioner för att balansen mellan skulder och tillgångar skall återställas enligt regler som är på förhand bestämda. 
 Fördelningssystemets balansräkning 
 Varje år sammanställs en balansräkning för fördelningssystemet där tillgångar och skulder beräknas. Ställs de sammanlagda tillgångarna i form av avgiftstillgången och buffertfonden i relation till pen- sionsskulden erhålls en kvot,  
 balanstalet. 
  
 På fördelningssystemets tillgångssida är det systemets fordran på framtida avgiftsinkomster som utgör den största tillgången. Värdet av de framtida avgiftsinkomsterna, den s.k.  
 avgiftstillgången,  
 be- räknas genom att ett utjämnat värde av de senaste årens avgiftsin- komster multipliceras med systemets beräknade  
 omsättningstid 
 . 
  
 5  
  
 Omsättningstiden avspeglar den tid som förflyter från det att en inbetald avgift bokförts i systemet tills att den betalas ut i pension. 
  
 4 
  
 Även utfasningen av  
  
 ATP-systemet 
  i form av tilläggspensionen bidrar i viss mån till risk för finansiell obalans. 
  
 5 
  
 Värderingens principer är desamma som när nuvärdet av en evig inkomstström beräknas, dvs. den årliga inkomsten divideras med diskonteringsräntan. Diskonteringsräntan är det inverterade värdet av omsättningstiden. 
  
 30 
  
 SOU 2004:105 
  
 Inkomstpensionssystemet 
  
 Ju längre omsättningstiden är, desto större pensionsskuld kan av- gifterna finansiera. Avgiftstillgången utgör alltså en värdering i termer av hur stor pensionsskuld det framtida avgiftsflödet kan finansiera. 
 Vid sidan av avgiftstillgången finns på tillgångssidan  
 buffert- fonden  
 i form av tillgångarna i  
 Första–Fjärde 
  samt Sjätte  
 AP-fond- 
  erna. Buffertfondens roll i pensionssystemet är att hantera de årliga skillnaderna mellan inkomster och utgifter. De år när avgiftsin- komsterna är högre än pensionsutbetalningarna, växer buffert- fondens tillgångar för att kunna finansiera pensionsutbetalningarna under perioder då inkomsterna understiger pensionsutbetal- ningarna. 
  
 Pensionsskulden  
 består av två delar – skulden till dem som inte börjat uppbära pension och skulden till dem som uppbär pension. Skulden till de förvärvsaktiva beräknas som summan av alla försäk- rades pensionsbehållningar. För dem som börjat ta ut sin pension beräknas pensionsskulden årskullsvis som pensionsutbetalningen i december beräkningsåret multiplicerat med förväntat antal återstå- ende pensionsutbetalningar. 
  
 6 
  
 Automatisk balansering vid underskott 
 Principen för den automatiska balanseringen är att systemets åtagande, pensionsskulden, inte mer än tillfälligt skall kunna över- stiga systemets tillgångar. Relationen mellan tillgångar och skulder uttrycks i balanstalet som fastställs årligen. Beräkningen av till- gångar och skulder följer metoder som föreskrivits i lag och för- ordning. 
 Skulle skulden ett år överstiga tillgångarna, blir balanstalet lägre än 1,00. Då reduceras systemets förräntning av skulden i sådan om- fattning att balansen mellan skulder och tillgångar återställs. Ett av- steg från snittinkomstindexeringen sker genom att inkomstindex ersätts av ett s.k.  
 balansindex.  
 Då blir förräntningen av inkomst- pensionsrätterna och omräkningen av utgående pensioner lägre, 
  
 6  
 Under reformens övergångsperiod finns också en skuld till de personer i förvärvsaktiva åldrar som omfattas av ATP, dvs. personer födda 1953 och tidigare. I pensionsskulden ingår därför ett beräknat värde för tilläggspension till de personer som inte börjat lyfta sådan pension. Dessutom ingår en beräkning av den pensionsskuld som avser tilläggspensioner till personer födda 1937 eller tidigare. Tilläggspensionsskulden till förvärvsaktiva utgjorde vid utgången av 2003 knappt 20 procent av den totala skulden. Andelen kommer att sjunka snabbt. 
 31 
  
 Inkomstpensionssystemet 
  
 SOU 2004:105 
  
 vilket minskar belastningen på buffertfonden samtidigt som för- räntningen av pensionsskulden hålls tillbaka. 
 Balansindex fastställs och används ända till dess att det nått samma nivå som inkomstindex. Balansindex närmar sig inkomst- indexets nivå genom att balanstalet, ett eller några år efter den initiala balanseringen, överstiger 1,00. Under de år balanstalet på nytt överstiger 1,00, kommer den årliga förräntningen med balans- index att vara högre än den som skulle ha ägt rum om inkomst- index använts. Under den senare delen av ett balanseringsförlopp medför alltså balansindex en förhöjd årlig förräntning. Den sam- manlagda omräkningen under en period då balansindex fastställs kan dock aldrig överstiga den som skulle ha skett med inkomst- index. 
 Den förhöjda årliga förräntningen under balanseringsperiodens senare del medför att nivån för de utgående pensionerna återställs till den nivå de skulle ha haft med en bibehållen inkomstindexering. Utformningen kan beskrivas som en inbyggd kompensationsmeka- nism. Samtidigt medför den förhöjda indexeringen under den senare delen av balanseringsperioden även en återställning av värdet på de pensionsrättigheter som de förvärvsaktiva hade tjänat in när balanseringen aktiverades. Dessutom blir förräntningen av nya pensionsrättigheter som tjänas in under balanseringsperiodens senare del lite bättre än om inkomstindex hade tillämpats. De för- värvsaktiva kommer därför att ha tjänat på perioden med balans- index genom att de pensionsrätter som intjänats under den senare delen fått en högre förräntning än med inkomstindex. De som under åren med balansindex uppburit ålderspension kommer där- emot inte att kompenseras fullt ut, eftersom de inte får tillbaka den pensionsminskning som inträffade under åren med lägre upp- räkning, även om pensionsnivån efter en tid är återställd. 
 Balanseringen har tillkommit för att förhindra sådana negativa förlopp där en förräntning av pensionsskulden i takt med inkomst- index skulle omöjliggöra finansiell hållbarhet. Det bör påpekas att negativa ekonomiska förlopp i bemärkelsen en försämrad snittin- komstutveckling inte är en förutsättning för att balanseringen skall aktiveras. Ett balanstal understigande 1,00 kan även uppträda under en period med god ekonomisk utveckling, när genomsnittsin- komsterna ökat i en hög takt som överträffat en likaså positiv till- växt i avgiftsunderlaget. Pensionernas omräkning kan således vara god, trots att automatisk balansering aktiveras. 
 32 
  
 SOU 2004:105 
  
 Inkomstpensionssystemet 
  
 Det finns ett egenvärde i att anpassningen sker automatiskt. Den automatiska balanseringen bestäms av regler som på förhand före- skriver när och hur balansen mellan tillgångar och skulder skall återställas. Om det i stället skulle ha krävts periodiskt återkom- mande riksdagsbeslut för att säkra systemets ekonomiska styrka skulle risken för att dessa skulle komma för sent, delvis på grund av beslutsprocessen, bli överhängande. Troligen skulle det då också bli fråga om ännu mer omfattande omfördelningar inom och mellan generationer. Vidare skulle pensionssystemet inte vara långsiktigt förutsägbart. 
 Det avsteg från inkomstindexeringen som en underskottsbalans- ering innebär, medför att skillnader uppstår mellan generationer vad gäller förräntning av pensionsrättigheter och omräkning av utgående pensioner. Samtidigt är balanseringen nödvändig för att systemet på lång sikt skall kunna ha de sociala egenskaper som reformen eftersträvat, eftersom den eliminerar risken för att buffertfonden varaktigt töms. Negativa avsteg från indexeringen genom automatisk balansering innebär dock att pensionen inte för- räntas på samma sätt för olika generationer. Därigenom kan inte pensionssystemet garantera den avsedda rättvisan fullt ut, dvs. att pensionsnivån i förhållande till snittinkomsten skall vara stabil över tiden. 
  
 2.3 
  
 Kontrollstation 2004 
  
 Pensionsreformen påverkade i en rad avseenden vilka kostnader som skall bäras av  
 AP-fonden 
  och vilka som skall bäras av statsbud- geten.  
 AP-fondens 
  betalningsansvar har fr.o.m. 1999 renodlats till att bara omfatta inkomstgrundad ålderspension.  
 AP-fonden 
  hade dessförinnan ett ansvar för  
 ATP-pensioner 
  i form av ålderspension, förtidspension och änkepension, samtidigt som statsbudgeten svarade för kostnaderna för folkpension till ålderspensionärer. Efterlevande- och förtidspension finansieras därmed i sin helhet över statsbudgeten fr.o.m. 1999. Statsbudgeten svarar också för kostnaderna för garantipension. 
 Även statsbudgetens intäktssida förändrades med pensions- reformen. Den samlade effekten av avgiftsförändringarna blev en försvagning av statsbudgetens skatteintäkter. Därtill kommer att statsbudgeten i och med reformen blivit kostnadsansvarig för de 
 33 
  
 Inkomstpensionssystemet 
  
 SOU 2004:105 
  
 pensionsavgifter som skall erläggas för pensionsgrundande social- försäkringsersättningar m.m. 
 Ålderspensionsreformen medförde således en stor omfördelning av inkomster och utgifter mellan statsbudgeten och fördelnings- systemet. Mot bakgrund av detta beslutades enligt prop. 1999/2000:46  
 AP-fonden 
  i det reformerade fördelningssystemet att statsbudgeten skulle ersättas genom successiva överföringar från  
 AP-fonden 
  till statsbudgeten. En sista avstämning skulle enligt riksdagsbeslutet ske i samband med en kontrollstation 2004 och eventuellt ytterligare medel skulle föras över den 1 januari 2005. 
 Det totala belopp som statsbudgeten skulle kompenseras med bestämdes till  
 300–350 
  miljarder kronor i termer av en överföring januari 1999. Hittills har överföringar från  
 AP-fonden 
  till stats- budgeten gjorts vid tre tillfällen. År 1999 överfördes 45 miljarder kr, januari år 2000 45 miljarder kr och år 2001 155 miljarder kr. Vid överläggningar mellan de fem riksdagspartier som står bakom pensionsöverenskommelsen fastställdes att överenskommelsen står fast men att överföringen inte skulle ske vid den tidigare angivna tidpunkten 1 januari 2005. Frågan om en ytterligare överföring är således skjuten på en obestämd framtid. 
 Utredningen kan konstatera att en ytterligare överföring till statsbudgeten skulle minska sannolikheten för att en situation med utdelningsbart överskott inträffar. För de frågeställningar som utredningen behandlar har ställningstagande till kontrollstationen i övrigt inte någon betydelse. I de framskrivningar av fördelnings- systemet som redovisas längre fram i detta betänkande har utred- ningen bortsett från att ytterligare överföringar av medel från buffertfonden till statsbudgeten kan komma att aktualiseras. 
 34 
  
 3 
  
 Utgångspunkter och tillväga- gångssätt för utdelning 
  
 I detta kapitel diskuteras det beslutsproblem som utredningen har fått i uppdrag att behandla. Under vissa omständigheter skall en del av överskottet i fördelningssystemet delas ut till de försäkrade. Detta skall ske enligt på förhand bestämda regler som anger när ett överskott är utdelningsbart och hur en utdelning skall genomföras. 
 De slutsatser avseende tillvägagångssätt för överskottsutdelning som dras i kapitlet utgör utgångspunkter för den empiriskt grundade analys som redovisas längre fram i betänkandet och för de ställningstaganden och förslag som utredningen kommit fram till. 
  
 3.1 
  
 En avvägning mellan utdelning och nyttan av en buffert 
  
 Den nuvarande utformningen av den automatiska balanseringen innebär att varaktiga underskott inte tillåts i fördelningssystemet. Däremot kan systemet ackumulera överskott utan övre gräns. Gynnsamma förlopp som skapar en hög och permanent konso- lidering påverkar inte de försäkrades pensionsrättigheter. Systemet är således olikformigt eftersom de försäkrade bär risken av under- skott i form av en lägre periodvis indexering av pensionerna men de får inte del av ett bestående överskott. Motivet för denna utform- ning är att en växande ekonomisk styrka i fördelningssystemet i första hand skall behållas inom systemet och fungera som en buffert vid en negativ demografisk eller ekonomisk utveckling. På så sätt reduceras risken för situationer där systemets åtagande måste förräntas i en lägre takt än förändringen i inkomstindex. 
 En säkerhetsmarginal i systemet är nödvändig för att den efter- strävade snittinkomstindexeringen för alla generationer skall upp- nås. Ofta förekommande avsteg från förräntning med inkomst- index, oavsett om de är positiva eller negativa, skulle ge systemet 
 35 
  
 Utgångspunkter och tillvägagångssätt för utdelning 
  
 SOU 2004:105 
  
 helt andra egenskaper än de sociala mål som väglett reformen. Indexeringen skulle inte följa de principer som ligger bakom pen- sionsöverenskommelsen. 
 Utdelning av överskott innebär att en del av systemets tillgångar fördelas på de försäkrade i form av högre pensionsrätter och högre löpande pensioner. Då stiger pensionsskulden och buffertfondens tillgångar minskar. Utdelning kommer på så vis alltid att försämra systemets finansiella situation och därmed leda till en ökad risk för att finansiella underskott skall uppstå i framtiden. Risken att en utdelning skall bidra till framtida underskott beror naturligtvis på fördelningssystemets finansiella styrka när överskottsutdelningen sker. Ju starkare systemets finansiella ställning är, desto mindre är risken för att överskottsutdelningen skall leda till framtida under- skott. Enligt utredningens direktiv skall en utdelning endast ske när en sådan risk kan anses försumbar. 
 Denna bedömning är väsensskild från den när systemets index- ering måste minskas. Den automatiska underskottsbalanseringen infördes för att säkerställa systemets finansiella balans och hantera de tendenser till instabilitet som genomsnittsindexering och fasta delningstal kan ge upphov till. Om en obalans lämnas utan åtgärd, skulle systemet få problem att långsiktigt finansiera pensionerna med den fasta avgiftssatsen – den finansiella stabiliteten skulle inte vara garanterad. Förekomsten av ett underskott indikeras på ett entydigt sätt i balansräkningen för fördelningssystemet och det åtgärdas genom bestämmelserna för automatisk balansering. 
 Utdelning skall däremot ske med beaktande av restriktionen att systemet har nytta av en buffert. Denna buffert, oavsett storlek, kan aldrig påstås vara absolut tillräcklig för att systemet skall kunna upprätthålla snittindexeringen i evig tid. Det går endast att göra bedömningar av vad som är en tillräcklig buffert. På så vis finns en grundläggande skillnad mellan att balansera under- och överskott. Likväl är det viktigt att pensionssystemet på förhand förses med regler för situationer då stora överskott uppstår. Tydliga regler om hur sådana situationer skall hanteras stärker systemets fristående gentemot statsbudgeten. 
 36 
  
 SOU 2004:105 
  
 Utgångspunkter och tillvägagångssätt för utdelning 
  
 3.2 
  
 En automatiskt verkande regel 
  
 En viktig princip i det reformerade pensionssystemet är att det skall vara ett i förhållande till statsbudgeten autonomt system som är finansiellt självreglerande. Denna princip bidrar till systemets stabilitet och förutsägbarhet. Det reformerade ålderspensions- systemet kännetecknas, i motsats till  
 ATP-systemet, 
  av en rad egenskaper som gör systemet självreglerande eftersom en inbyggd anpassning sker till följd av förändrad genomsnittsinkomst, medel- livslängd och förskjutningar av livsinkomstmönster. Med konstru- ktionen har avsiktligt förhandlingsutrymmet för och nödvändig- heten av aktiva politiska beslut väsentligen minimerats eller avlägs- nats. Som exempel kan nämnas den fasta avgiftssatsen, delnings- talen och den automatiska balanseringen. Detta minskar behovet av återkommande politiska ställningstaganden. 
 Eftersom underskottsrisker hanteras inom det inkomstgrundade systemet självt, kan det fungera oberoende av statsfinansernas utveckling. Utöver att pensionsutfästelsens trovärdighet därigenom stärks, minskas också risken för oavsedda inkomstomfördelningar mellan generationer. 
 Utredningen anser det betydelsefullt att hanteringen av utdel- ningsbara överskott också utformas med automatiskt verkande regler. Det skall på förhand finnas bestämda regler för när utdel- ningsbara överskott föreligger samt hur dessa skall fördelas. Utdel- ningen bör ske med automatik, dvs. utan att ett politiskt ställnings- tagande krävs för att en utdelning skall genomföras. 
 37 
  
 Utgångspunkter och tillvägagångssätt för utdelning 
  
 SOU 2004:105 
  
 3.3 
  
 Balanstalet som indikator på utdelningsbart överskott 
  
 Givet att det på förhand skall förekomma ett klart förhållningssätt till överskott, behövs en fastställd metod att identifiera utdelnings- bara överskott. Utredningen menar att en indikator på systemets möjligheter att utdela överskott bör uppfylla tre villkor: 
  
 Indikatorn skall beakta det samlade åtagandet och de samlade tillgångarna i fördelningssystemet. Det är inte tillräckligt att endast beakta den kortsiktiga utvecklingen av avgiftsinkomster och pensionsutbetalningar. 
  
 Indikatorn skall inte medföra att regelverket kompliceras mer än nödvändigt. 
  
 Indikatorn skall så långt som möjligt följa de principer som kännetecknar pensionsreformen. 
  
 För det reformerade ålderspensionssystemet görs årligen en samlad redovisning av tillgångar och skulder i en balans- och resultat- räkning för pensionssystemet. Principerna för detta har beskrivits i kapitel 2. I samband med årsredovisningen beräknas fördelnings- systemets balanstal, dvs. kvoten mellan systemets samlade till- gångar och dess samlade skulder. Balanstalet sammanfattar systemets finansiella status och fastställs av regeringen varje år med fyra decimalers precision. Ett balanstal på till exempel 1,0500 inne- bär att värdet på tillgångarna överstiger pensionsskulden med 5 procent. Balanstalet för år 2004 uppgår till 1,0105. 
 Utredningen förordar att balanstalet skall användas för att fast- ställa förekomsten av utdelningsbara överskott. Enligt utred- ningens uppfattning bör överskott delas ut då det fastställda balanstalet överstiger en viss nivå. Den balanstalsgräns som reglerar utdelning skall kännetecknas av försiktighet i den meningen att systemet, trots utdelning, har en fortsatt god förmåga att klara perioder av finansiell belastning utan att den automatiska under- skottsbalanseringen aktiveras. Hur hög en sådan balanstalsgräns för utdelning måste vara är en central del i utredningsuppdraget. Utredningen för ett resonemang om detta i kapitel 6. 
 Utredningen anser att balanstalet är den indikator som bäst av- speglar systemets finansiella status. En ytterligare fördel med att använda balanstalet är att det inte komplicerar regelverket nämn- värt. En regel om utdelning av överskott inom fördelningssystemet 
 38 
  
 SOU 2004:105 
  
 Utgångspunkter och tillvägagångssätt för utdelning 
  
 bidrar till en ökad likformighet i regelverket för inkomstpensionen 
 – att indexeringen både skall kunna minskas (vid underskott) och ökas (vid överskott). 
 De alternativa nyckeltal som kan tänkas reglera överskottsutdel- ning bör nämnas. I  
 ATP-systemet 
  användes i huvudsak två nyckel- tal för att beskriva fördelningssystemets finansiella status: fond- styrkan och det relativa avgiftsnettot. Fondstyrkan beräknas genom att relatera  
 AP-fondernas 
  värde till de årliga pensionsut- betalningarna och mäter således hur många års löpande utbetal- ningar som buffertfondens tillgångar kan finansiera. Avgiftsnettot är skillnaden mellan ett givet års inbetalade pensionsavgifter och utbetalade pensioner. Avgiftsnettot utgör således det primära sparandet i fördelningssystemet. För att upprätthålla en oförändrad buffertfond med ett långsiktigt negativt avgiftsnetto krävs att buffertfonden kompenserar detta med en motsvarande avkastning. Genom att dividera avgiftsnettot med avgiftsunderlaget erhålls ett mått som kan jämföras över tiden. Varken fondstyrkan eller det relativa avgiftsnettot beaktar dock systemets samlade skuldbörda. 
 Balanstalet avspeglar endast förhållandet mellan systemets till- gångssida och skuld. Måttet säger ingenting om tillgångssidans sammansättning, dvs. förhållandet mellan avgiftstillgång och buffertfond. Utredningen anser dock inte att förekomsten av utdelningsbara överskott skall vara beroende av hur överskottet är sammansatt. En tydlig parallell kan här göras till den automatiska balanseringen som aktiveras oavsett tillgångssidans samman- sättning. På samma sätt skall utdelning ske i det fall balanstalet överstiger den nivå som indikerar att ett utdelningsbart överskott föreligger. 
  
 3.4 
  
 Utdelning genom förhöjd indexering 
  
 Då balanstalet överstiger den nivå som indikerar ett utdelningsbart överskott i fördelningssystemet, skall utdelning ske till de för- säkrade. Direktiven fastslår att en utdelning inte får ske genom en sänkning av avgiften till systemet. Utredningen har kommit fram till att utdelning bör ske genom en förhöjd indexering, dvs. att för- räntningen av de intjänade pensionsrätterna och följsamhetsin- dexeringen av de utbetalade pensionerna höjs utöver den som in- komstindex ger. En förhöjd omräkning genom indexeringen är en 
 39 
  
 Utgångspunkter och tillvägagångssätt för utdelning 
  
 SOU 2004:105 
  
 administrativt effektiv metod att tillföra de försäkrade värdet av de utdelade överskotten. 
 Metoden att dela ut överskott via indexeringen är vidare i linje med att balanstalets nivå skall avgöra förekomsten av ett utdel- ningsbart överskott. Omfattningen av den förhöjda indexeringen beror på hur mycket balanstalet överstiger den nivå som avgränsar ett utdelningsbart överskott. Metoden är därför att likna med den som gäller för den automatiska balanseringen vid underskott, som även den verkar via omräkningen av inkomstpensionsbehållningar och utgående pensioner. En skillnad mellan överskottsutdelning och underskottsbalansering är emellertid att en utdelning påverkar förräntningens storlek endast det år utdelningen sker. Året därefter påverkas inte indexeringens storlek, såvida inte ett nytt utdelnings- bart överskott uppkommit. En automatisk balansering av under- skott inverkar på indexeringen under en följd av år efter det att balanseringen aktiverats eftersom balansindex tillämpas tills det nått inkomstindex nivå. 
 Det finns skäl att redogöra för utredningens syn på alternativa metoder att utdela överskott än den ovan rekommenderade. Det utdelningsbara överskottet skulle exempelvis kunna fördelas genom en direktutbetalning till de försäkrade. Om buffertfonden sattes att utbetala ett sammanlagt belopp motsvarande det utdel- ningsbara överskottet, skulle tillgångssidan minska med det utbetalade beloppets storlek. Balanstalet skulle, allt annat lika, åter- gå till den nivå som avgränsar utdelningsbara överskott. Utbetal- ningarna skulle fördelas på samtliga försäkrade och därigenom utgöra en inkomstförstärkning ett enskilt år för såväl pensionerade som förvärvsaktiva. En sådan metod är enligt utredningen inte acceptabel av flera skäl. En utbetalning av kontanta medel till de förvärvsaktiva skulle innebära att överskottet lämnar pensions- systemet och att de förvärvsaktiva kan använda det för andra ända- mål än ålderspension. Detta skulle sända felaktiga signaler. Denna typ av återbetalning vore även inkonsekvent eftersom avgiftsin- betalning till systemet är obligatorisk. De utdelningsbara över- skotten bör enligt utredningen användas inom fördelningssystemet och enbart i syfte att höja de försäkrades pensionsnivåer, antingen i form av högre pensioner till pensionärer eller i form av högre pensionsrätt för de förvärvsaktiva. Vidare skulle likviditetsmässiga och avyttringstekniska problem kunna uppstå när buffertfonden med relativt kort varsel skulle ställas inför utbetalning av betydande belopp. 
 40 
  
 SOU 2004:105 
  
 Utgångspunkter och tillvägagångssätt för utdelning 
  
 Ett annat övervägande gäller hur det utdelade överskottet skall för- delas inom försäkringskollektivet. Det är enligt utredningen rimligt att överskott skall tillfalla samtliga i systemet försäkrade. Alter- nativt skulle en utdelning kunna riktas till en särskild grupp inom kollektivet, exempelvis förvärvsaktiva eller pensionärer. En anled- ning till att fördela överskottet på pensionärerna skulle kunna vara att kompensera dem för en tidigare underskottsbalansering. En underskottsbalansering innebär en direkt inkomstförlust för dem som då uppbär ålderspension. Detta skulle kunna motivera att ut- delning skulle tillfalla endast försäkrade som utsatts för automatisk balansering under sin pensionstid. Emellertid är det troligt att en lång tid hinner förflyta mellan en underskottsbalansering och en överskottsutdelning. Kompensationen kan rimligtvis inte antas hinna inträffa. Likaså skulle ordningen medföra en avsevärd komplexitet av juridisk och administrativ art. För att åstadkomma en sådan rättvisa skulle krävas att varje avsteg från inkomstindex registrerades varje år för en individ, varför utredningen inte före- språkar sådan fördelning av överskott. 
 Det är således utredningens ståndpunkt att ett utdelningsbart överskott skall medföra höjda pensioner i fördelningssystemet på så sätt att utdelningen sker via en ökning av pensionsbehållningarna (till dem som ej tagit ut pension än) och av löpande pensioner (till dem som uppbär pension) genom att omräkningen baserat på in- komstindex förhöjs ett enskilt år. Av detta följer att den pro- centuella ökningen blir densamma för samtliga, oavsett intjänat pensionskapital. 
  
 1  
  
 Detta är samma princip som gäller för den normala inkomstindexeringen och följsamhetsindexeringen. En utdelning via indexeringen är således i linje med pensionssystemets övriga konstruktion. 
  
 1  
 Förekomsten av en tilläggspensionsskuld till dem födda 1953 eller tidigare och som ännu inte börjat uppbära ålderspension, gör emellertid att en överskottsutdelning via indexeringen inte ökar den sammanlagda pensionsrätten procentuellt exakt lika mycket för alla. Tilläggs- pensionspoängen förräntas inte på samma sätt som inkomstpensionsbehållningen under intjänandetiden. Därför förbättras inte tilläggspensionens värde för dem som inte börjat uppbära den då överskottsutdelning sker. Först då tilläggspensionen börjat uppbäras och är föremål för följsamhetsindexering, uppstår en effekt av överskottsutdelning. De negativa följderna av detta är emellertid marginella. Tilläggspensionsskulden avseende förvärvsaktiva minskar kraftigt med tiden. 
 41 
  
 Utgångspunkter och tillvägagångssätt för utdelning 
  
 SOU 2004:105 
  
 3.5 
  
 Teknik för överskottsutdelning 
  
 Vid balansering av underskott pareras en negativ utveckling snabbt genom att förräntningen minskas för alla försäkrade så snart balanstalet understiger 1,00. Den minskade förräntningen mot- svarar samma procentuella andel av pensionsbehållningen för alla individer. Metoden för att dela ut överskott bör på motsvarande sätt ske via indexeringen genom att förräntningen i pensionsbehåll- ningar och omräkningen av pensioner ökas med en faktor som avspeglar storleken på det utdelningsbara överskottet i fördel- ningssystemet. Till skillnad från automatisk balansering vid under- skott behöver ingen ny indexserie fastställas. Vid underskotts- balansering förräntas pensioner och pensionsbehållningar med ett balansindex en tid efter det att balanseringen aktiverats. Balans- index används tills det att det uppnått samma nivå som inkomst- index. Vid utdelning är det inte nödvändigt med en ny indexserie, eftersom utdelningen inte skall få några följdeffekter på index- eringen under efterföljande år. 
 Tillvägagångssättet för att utdela överskott föreslås därmed vara följande. Balanstalets nivå används som mått på när ett överskott är så stort att en del är utdelningsbart. Balanstalet fastställs normalt i  
 oktober–november 
  det föregående året. Då det för året fastställda balanstalet överstiger nivån som indikerar att ett utdelningsbart överskott föreligger, sker en utdelning vid årets början. 
 Antag att balanstalet år  
 t  
 överstiger den nivå som gäller för över- skottsutdelning: 
 BT 
 t  
  
 /SPAN>BTÖ 
 där  
 BT 
  
 t  
 är balanstalet år  
 t  
 och  
 BTÖ  
 är balanstalsgränsen för utdel- ning. 
 Utdelning skall då ske vid årsskiftet mellan år  
  
 t-1 
  
 och år  
 t 
 . Utdel- ningen kommer att ske genom att förräntningen av inkomst- pensionsrätter och omräkningen av utgående pensioner blir högre än om ingen utdelning skett. Hur mycket högre beror av för- hållandet mellan balanstalet år  
 t  
 och balanstalsgränsen för utdel- ning: 
 Överskottskvot år  
 t  
  
 =  
  
 BT 
  
 t 
  
 BTÖ 
 Eftersom denna kvot kommer att överstiga talet ett, ökas förränt- ningen av varje individs inkomstpensionsbehållning med beaktande 
 42 
  
 SOU 2004:105 
  
 Utgångspunkter och tillvägagångssätt för utdelning 
  
 av kvoten. Då förräntningen normalt sker med ökningen i in- komstindex, blir förräntningen år  
 t  
 beroende av inkomstindex och av hur stort det utdelningsbara överskottet är: 
  
 Indexering av inkomstpensionsbehållningar år t  
 = 
  
 I 
 t 
  
 BT 
 t 
  
 I 
 t 1 
  
 BTÖ 
  
 där  
 I  
  
 t  
 är inkomstindex för år  
 t 
 . Fördelningssystemets skuld till dem som inte tagit ut sin ålderspension förräntas därigenom i en högre takt än förändringen av inkomstindex, något som på sikt innebär högre pensionsnivåer och därmed högre pensionsutbetal- ningar. 
 För dem som uppbär tilläggs- och inkomstpension gäller att denna följsamhetsindexeras vid varje årsskifte. Följsamhetsindex- eringen innebär att omräkningen sker med förändringen i inkomst- index med reduktion för den s.k. normen om 1,6 procentenheter. 
  
 Följsamhetsindexering år t  
 = 
  
 I 
 t 
  
 BT 
 t 
  
 I 
 t 1 
  
 1,016 
  
 BTÖ 
  
 Omräkningen av tilläggs- och inkomstpensioner ger på detta sätt en högre pension till följd av utdelningen. 
 Metoden för överskottsutdelning får till följd att balanstalet sjunker till balanstalsgränsen för utdelning, allt annat lika. För det första ökar pensionsskulden genom den förhöjda indexeringen av pensionsbehållningarna och pensionerna. För det andra minskar buffertfonden genom de höjda utbetalningarna av pension. Den likviditetsmässiga effekten för systemet i form av minskad buffert- fond är på kort sikt marginell. De årliga pensionsutbetalningarna utgör i dagsläget cirka 1/33 av den samlade pensionsskulden. Råder samma förhållande vid utdelning utbetalas cirka 3 procent av det sammantagna utdelningsbara överskottets värde i form av höjda pensioner det aktuella året. 
 Som nämnts innebär överskottsutdelning en engångseffekt utan att indexeringstakten efterföljande år påverkas. 
  
 2  
  
 Om balanstalet året efter att utdelning skett understiger balanstalsgränsen som be- stämmer utdelning, sker omräkningar av inkomstpensionsbehåll- ningar och följsamhetsindexering som normalt. Överstiger balans- talet på nytt gränsen året efter det att en utdelning ägt rum, sker en ny överskottsutdelning beräknad på motsvarande sätt. 
  
 2  
 Däremot är pensionsnivåerna och inkomstpensionsbehållningarna varaktigt påverkade av överskottsutdelningen. 
 43 
  
 Utgångspunkter och tillvägagångssätt för utdelning 
  
 SOU 2004:105 
  
 Utdelningen skall inte inverka på omräkningen av andra bestånds- delar i systemet, såsom inkomstbasbeloppet vilket bl.a. reglerar in- tjänandetaket i försäkringen. Eftersom intjänandetaket bestämmer hur stor andel av inkomstsumman som är försäkrad i systemet, bör detta inte påverkas av vare sig finansiella underskott eller överskott i fördelningssystemet. Inkomstbasbeloppet skall hela tiden räknas om efter inkomstindexets förändring, oavsett om indexeringen av de försäkrades pensionsrätter reducerats (genom automatisk balansering) eller förhöjts (genom utdelning av överskott). 
  
 3.6 
  
 Fortsatta överväganden 
  
 Utredningen förespråkar således en metod för överskottsutdelning inom fördelningssystemet som innebär att balanstalet måste över- stiga en viss nivå innan utdelning sker. För att komma fram till en rekommendation vad gäller den balanstalsgräns som skall avgöra när utdelning skall ske, krävs ett beslutsunderlag som kan belysa hur fördelningssystemet påverkas av en automatisk regel för utdel- ning och hur detta förändrar situationen för de försäkrade. Besluts- underlaget måste kunna belysa systemets utveckling under lång tid, eftersom många årskullars levnadsförlopp skall kunna inrymmas, såväl tid för intjänande av pension som tid när individen uppbär pension. 
 Ett beslutsunderlag måste vidare kunna beakta att faktorer som över tid avgör pensionssystemets ekonomiska ställning både ut- vecklas trendmässigt och fluktuerar på kort sikt. En viktig bestäm- ningsfaktor är sysselsättningen, dvs. hur många personer som ett visst år är förvärvsaktiva och därmed intjänar pensionsrätt. Syssel- sättningen fluktuerar över åren till följd av konjunkturer och mer långsiktiga ekonomiska förändringar. Detta påverkar både inbetal- ningen av avgifter till systemet och de pensionsrättigheter som individerna successivt tjänar in. Därigenom förändras såväl pen- sionssystemets tillgångssida som dess skuldsida och på så vis också balanstalet. 
 Pensionssystemets ställning påverkas vidare av buffertfondens utveckling. Denna är i sin tur avhängig avgiftsnettot, dvs. skill- naden mellan systemets in- och utbetalningar ett visst år och hur avkastningen på aktier och andra finansiella tillgångsslag utvecklas och fluktuerar. 
 44 
  
 SOU 2004:105 
  
 Utgångspunkter och tillvägagångssätt för utdelning 
  
 För att skapa ett beslutsunderlag som belyser konsekvenser av överskottsutdelning för fördelningssystemet och för de försäkrade individerna har utredningen konstruerat den s.k.  
 UTÖ-modellen. 
  Med hjälp av denna har fördelningssystemets utveckling skrivits fram med start i de förutsättningar som förelåg år 2003. UTÖ- modellen beskrivs i kapitel 5. 
 Framskrivningarna skall kunna beakta föränderligheten i de faktorer som påverkar pensionssystemets utveckling. I kapitel 4 redogörs närmare för två av balanstalets viktiga bestämnings- faktorer – sysselsättningen och kapitalavkastningen och för empi- riskt grundade modellsamband och antaganden om framtiden som ingår i de framskrivningar som gjorts med  
 UTÖ-modellen. 
  
 45