SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 241 
  
 8 
  
 Forskning, utveckling och kompetenshöjning för livsmedelsindustrins förnyelse och expansion 
  
 Detta kapitel behandlar i huvudsak frågor som rör forskning och ut- veckling, samt kunskapsbehov för livsmedelsindustrin. Utredningen föreslår ett nationellt samlat  
 FoU-program 
  med huvudsyftet att det skall bidra till industriell förnyelse och kompetenshöjning i företagen, som samtidigt medför en kompetenshöjning vid svenska högskolor och uni- versitet. Detta kan ske genom att  
 FoU-insatsen 
  fokuseras kring indust- riella problemställningar och genom att tillämpa olika sam- verkansformer för att förbättra och understödja kunskapsflödet mellan aktörerna. 
 Kärnan i förslaget utgörs av ett program med industriella samverk- ansprojekt som innehållsmässigt kan behandla frågeställningar inom hela livsmedelskedjan. Omfattningen av offentliga medel föreslås till 40 miljoner kr/år. Näringslivets insats bedöms till  
 25–50 
  % beroende på projektet och företagets struktur och storlek. 
 För att täcka områden som i dag är otillräckligt bearbetade, föreslår utredningen även tre kunskapshöjande ramprogram till en omfattning av 25 miljoner kr/år, i huvudsak offentliga medel. 
 För att förbättra dialogen mellan olika aktörer och för att åstad- komma en effektivare kunskapsöverföring, föreslår utredningen ett åt- gärdsprogram för kunskapsutbyte och kunskapshöjning. Omfattningen föreslås till 20 miljoner kr/år i offentliga medel. Näringslivets insatser kan ske i form av egna personella resurser och medfinansiering av ut- vecklingsprojekt. 
 Det samlade nationella programmet skall ha en sammanhållande programledning med en styrelse bestående av representanter för nä- ringslivet, forskarvärlden, SJFR och NUTEK. Det skall i program- ledningen, som utredningen föreslår att NUTEK skall få ansvaret för, finnas resurser för effektiv initiering, koordinering, informationssprid- ning och programaktiviteter. Vidare krävs resurser för att kunna finan- siera erforderliga fördjupningsstudier av strategiska frågor för det livsmedelsrelaterade  
 FoU-systemets 
  framtida utveckling. Finansiellt behov för detta bedöms sammanlagt vara 5 miljoner kr/år. 
  
 242  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 Utredningen föreslår att programmet skall pågå under fyra år. Den totala offentliga finansieringen föreslås uppgå till 360 miljoner kronor under denna period. Med erfarenhet från liknande program bör det vara möjligt att fortsätta med ett modifierat program efter det att en utvärde- ring genomförts, eftersom delar av det föreslagna programmet är av långsiktig karaktär. 
 Utredningen har översiktligt beskrivit olika utbildningar på såväl gymnasie- som på högskolenivå som har mer eller mindre inriktning på livsmedelsområdet. I vilken mån dessa utbildningar uppfyller de krav som ställs i dag och i framtiden från livsmedelsbranschen har utred- ningen inte gått närmare in på. Därför föreslår utredningen att befintli- ga utbildningar med anknytning till livsmedelsbranschen på alla nivåer görs till föremål för en översyn som tar sin utgångspunkt i industrins behov. Kontaktverksamhet och ett utbyte mellan olika utbildningssäten bör i detta sammanhang stimuleras för att ge incitament för dessa att tillsammans fundera på och arbeta för utvecklingen av relevant utbild- ning. 
 Utifrån nuvarande kunskap om utbildningssystemet föreslår utred- ningen också stöd till utbildningsformer som, i likhet med Halmstads entreprenörsskola, utgår från konkreta problemställningar och idéer och varvar utbildning med praktisk verksamhet. Därutöver föreslår utred- ningen att åtgärder vidtas för att påverka även andra utbildningar som i dag ej har livsmedelsinriktning, men ändå är eller skulle kunna vara viktiga för livsmedelsbranschen, som  
 företagsekonomi-, 
  marknadsfö-  
 rings-, 
  produktutvecklings- och innovationsinriktade utbildningar. Åtgärderna skall syfta till att lyfta fram livsmedelsbranschens problem och möjligheter som ett inslag i dessa utbildningar 
 Inom livsmedelssektorn finns ett antal s.k. mikroföretag – i många fall i anknytning till råvaruproduktionen. Dessa företag finns i många fall i regioner där verksamheten kan utgöra ett viktigt tillskott för för- sörjningen – inte minst för den kvinnliga befolkningen. För att bidra till att dessa s.k. mikroföretag skall kunna utvecklas samtidigt som höga krav kan vidmakthållas vad gäller framför allt livsmedelshygien och livsmedelssäkerhet, föreslår utredningen att Livsmedelsverket får i uppdrag att utarbeta kriterier för grundläggande livsmedelsutbildning. En sådan frivillig utbildning skulle kunna erbjudas i första hand mikro- företagen. Utbildningsanordnare kan vara de aktörer som redan i dag genomför utbildning för livsmedelsföretag. 
 Vidare föreslår utredningen att en översyn görs av den primärnä- ringsinriktade  
 FoU-verksamheten 
  i syfte att klarlägga om den FoU som sker är relevant utifrån de krav som den nya marknadssituationen stäl- ler. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 243 
  
 8.1 
  
 Inledning 
  
 Livsmedelsindustrin är mycket heterogen vad gäller storlek på företag, ägarförhållanden och kompetens. Andelen småföretag är förhållandevis stor, vilket får betydelse från  
 utvecklings-, 
  kvalitets- och konkurrens- synpunkt. Vissa företag ingår i utländska koncerner med betydande forsknings- och utvecklingsresurser. Andra, och då särskilt mindre fö- retag, har ingen eller endast någon enstaka högskoleutbildad anställd och bedriver i mycket ringa omfattning något eget utvecklingsarbete. 
 Då huvuddelen av den svenska livsmedelsindustrin under mycket lång tid levt under stabila, skyddade och reglerade förhållanden, har detta inneburit ett begränsat förändringstryck. I och med medlemskapet år 1995 i den Europeiska gemenskapen har situationen förändrats dra- matiskt och nya krav ställs från såväl marknaden som från myndighe- ter. 
 I regeringens proposition Forskning och samhälle 1996/97:5 står 
 följande: 
 %N V¤L FUNGERANDE Watts ¤R N¶DV¤NDIG F¶R ATT KUNNA F¶RSE HEMMA OCH EXPORTMARKNADEN MED ATTRAKTIVA OCH PRIS V¤RDA PRODUKTER MEN OCKS¥ F¶R ATT BIDRA TILL ATT UPPR¤TTH¥LLA SYSSEL S¤TTNINGEN I S¥V¤L STORA SOM SM¥ OCH MEDELSTORA F¶RETAG I LANDET $ET ¤R AV VIKT ATT SVENSK LIVSMEDELSINDUSTRI UTVECKLAS MOT F¶RB¤TTRAD PRODUKTKVALITET ¶KAD BREDD I PRODUKTER SAMT ¶KAD PRODUKTIVITET OCH KONKURRENSKRAFT ,IVSMEDELSFORSKNINGEN HAR STOR BETYDELSE F¶R ATT ST¶DJA INDUSTRINS UTVECKLING AV PROCESSER OCH AV PRODUKTER SOM MOTSVARAR KONSUMENTERNAS KRAV 
 3TATLIGT FINANSIERAD LIVSMEDELSFORSKNING HAR Alexander ATT GE GRUNDL¤GGANDE KUNSKAPER OM LIVSMEDLENS SAMMANS¤TTNING OM SAMBAND MELLAN KOST OCH H¤LSA SAMT OM ¶VRIGA FR¥GOR SOM R¶R KONSUMENTEN 6ID H¶GSKOLA OCH INSTITUT BEDRIVS LIVSMEDELSRELATERAD FORSKNING SOM T¤CKER BREDA OMR¥DEN ¶R ATT STIMULERA TILL ETT ¶KAT ANTAL INDUSTRIELLA TILL¤MPNINGAR AV FORSKNINGSRESULTAT SAMT TILL EN UTVIDGAD SAMVERKAN MELLAN H¶GSKOLA OCH INDUSTRI BEH¶VER OLIKA FORSKNINGSOMR¥DEN SAMORDNAS 3VENSK LIVSMEDELSFORSKNING B¶R I ¶KAD GRAD INRIKTAS P¥ ATT BIDRA MED KUNSKAPER OM SAMBANDEN MEL LAN PRODUKT OCH Lee I ETT Thompson FR¥N JORD BRUK TILL KONSUMTION 
 Utredningen har när det gäller livsmedelsindustrins forskning och utveckling valt att lyfta fram ett antal frågeställningar: 
  
 Vilka utvecklingsscenarier finns det för den svenska livsmedels- industrin? 
  
 Är  
  
 FoU-miljön 
  och innovationsklimatet tillräckligt gynnsamt i för- hållande till andra länder? 
  
 Hur ser innehållet i nuvarande och planerade  
  
 FoU-satsningar 
  ut? 
  
 Var ligger de största bristerna i nuvarande och planerade  
  
 FoU-sats- 
  ningar? Vilka områden beaktas för dåligt? 
  
 244  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 Vilka  
  
 FoU-insatser 
  behövs för att en konkurrenskraftig, miljö- anpassad och kostnadseffektiv "produktionsapparat" skall bibehållas och utvecklas? 
  
 Hur skall ett bättre växelspel och en ökad integration av konsu- menternas påverkan, på såväl råvara som på distribution och produk- tion, erhållas? 
  
 Hur kan överföring av kunskap och samspelet mellan olika FoU- institutioner samt deras samverkan med företag utvecklas? Vilka åt- gärder behövs för att nyttjandegraden av pågående och planerad FoU skall öka? 
  
 Vilka åtgärder krävs för att höja kompetensnivån, speciellt hos den stora mängd av företag som inte har någon eller begränsad kontakt 
  
 med  
 FoU-verksamhet? 
  
 Utredningen har fokuserat sig på livsmedelsindustrins långsiktiga kunskapsbehov för att den skall kunna öka förädlingsgraden och kund- anpassningen av sina produkter och därmed förstärka konkurrens- kraften såväl nationellt som internationellt. Vad gäller primärnäringen har utgångspunkten varit att jordbruket har eller tillförsäkras den insikt och kunskap som krävs för att kunna producera efter de krav som ställs från såväl konsumenter som industri. När det gäller fiskerinäringen pågår en utredning om bl.a. kunskapsbehov. Utredningen skall redovi- sas i november 1997. 
 Det är viktigt att understryka att det är redan inom primärnäringen som den slutliga livsmedelskvaliteten grundläggs, och det är inte möj- ligt att under förädlingsprocessen kompensera en från början dålig kvalitet. Dock kan förädlingen bidra till att öka populariteten hos råva- ror som i dag har låg konsumentacceptans – ofta med god närings- kvalitet – genom att tillföra egenskaper som t.ex. smak och bekvämlig- het. 
 Utredningen har inte särskilt analyserat  
 FoU-behovet 
  för handeln eller transportnäringen med livsmedelsanknytning. Dessa branscher har dock stor betydelse när det gäller informationsöverföringen i kedjan konsument – livsmedelsindustri – primärnäring. Det är dock viktigt att understryka att alla aktörer i livsmedelskedjan har möjlighet att delta i projekt i de program som föreslås. 
 För att livsmedelsföretagen skall kunna nyttiggöra den kunskaps- uppbyggnad som sker inom forskarvärlden, krävs ett väl fungerande kunskapsutbyte mellan industrin och  
 FoU-systemet, 
  som stärker parter- nas förståelse för varandra. Dessa frågor har utredningen behandlat i ett relativt omfattande avsnitt. Avsnittet lyfter också fram vilken funktion som utbildningen och fortbildningen har som källa till kompetenshöj- ning inom livsmedelsföretagen. 
 Under senare tid har man från livsmedelsindustrin markerat ett star- kare intresse och en förändrad attityd till  
 FoU-satsningarnas 
  strategiska 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 245 
  
 betydelse för branschens förnyelse och utveckling. Ett uttryck för detta är bildandet av Livsmedelsindustriernas  
 FoU-grupp. 
  
 En viktig inblick i livsmedelsindustrins upplevda problem och be- hov vad gäller forskning och utveckling, har utredningen fått genom den workshop och det seminarium som arrangerades i Göteborg den  
 15–16 
  april 1997. Vidare har information samlats in vid ett antal möten med såväl livsmedelsrelaterade forskare från olika högskolor samt med olika  
 FoU-företrädare 
  från livsmedelsindustrin. 
 Några viktiga slutsatser som framkommit är att industrin själv upp- fattar att den har behov av att utveckla förmågan att nyttja den be- fintliga kunskap som genereras hos olika forskningsaktörer. Detta oav- sett om man har en relativt sett god mottagarkompetens inom företaget eller ej. En generell bild är att industrin upplever att forskning som inte är direkt "livsmedelsforskning", dvs. forskning om t.ex. marknader, konsumentpreferenser, distribution och logistik, är alltför begränsad. 
 Forskning kring detta måste lyftas fram då dessa områden har stor be- tydelse för näringens konkurrenskraft. I vissa fall upplever man att det som behandlas i  
 FoU-systemet 
  inte är tillräckligt relevant för livsme- delsindustrin. Detta kan bero på att problemställningarna i för hög grad är formulerade utifrån ett forskarperspektiv. 
 Livsmedelsindustrin uttrycker också en önskan om att mera aktivt kunna ha en dialog med det offentliga  
 FoU-systemet 
  och detta kräver en bättre samverkan och koordination. Vidare påpekas utbildnings- systemets betydelse för att tillgodose behoven av kompetenta medar- betare. Dessa frågor beaktas i utredningen. 
  
 8.2 
  
 Livsmedelsindustrins  
  
 FoU-behov 
  
 8.2.1 
  
 Inledning 
  
 Livsmedelsindustrins  
 FoU-behov 
  beskrivs i tre huvudområden. Det som främst poängteras vid diskussion med industriföreträdare är vikten av att: 
  
 överbrygga svårigheten att få ett växelspel och en integration mellan konsumentpreferens och hela den bakomliggande kedjan, 
  
 behålla och utveckla en konkurrenskraftig, miljöanpassad och kost- nadseffektiv "produktionsapparat", 
  
 öka förutsättningarna för att utveckla produkter som uppfyller fram- tida konsumenttrender och som är prisvärda. Dessa kan vara rena, hälsorelaterade eller bekväma produkter, men även baserade på rå- varor från en etisk och miljövänlig primärproduktion. 
  
 246  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 8.2.2 
  
 Identifierade behovsområden 
  
 Utredningen har med hjälp av bl.a. workshop och seminarium samt övriga kontakter med näringslivsföreträdare identifierat följande FoU- behov för livsmedelsindustrin: 
  
 Konsumentkunskap. Kunskap om konsumenten, dvs. kunskap om attityder, värderingar, etik, moral, miljö och om vilket liv konsu- menten vill leva. Metoder för att kunna mäta konsumenters önske- mål och behov av livsmedel. Kunskaper om förtroendeproblem för industriella livsmedel och vad nya tekniker betyder för konsumen- ten. Matupplevelsens betydelse. Kunskap om skillnader i konsu- menters uppgivna preferenser och om deras verkliga köpbeteende. 
  
 Marknaden. Kunnande om konkurrenssituationen på såväl den na- tionella som på den internationella marknaden och hur och varför denna förändras. Kunskap om samspelet och konkurrensen mellan handeln och livsmedelsproducenterna. 
  
 Livsmedelssäkerhet. Ökad kunskap om patogena eller livsmedels- förstörande organismer, om toxiska substanser och om hur man kan eliminera dessa. 
  
 Kost/hälsa. Grundläggande kunskaper och metoder för att utveckla "intelligenta produkter" som bidrar, på ett dokumenterat sätt, till hälsa och välbefinnande – funktionella livsmedel. 
  
 Råvaruutveckling. Metodik och samverkansformer för att påverka råvarukvalitet och sammansättning. 
  
 Process och produkt. Sambandet mellan val av råvaror och för- packningar, processmetoder och betingelser samt produktegen- skaper och konsumentpreferenser. 
  
 Flexibel produktion. Tekniker för att rationellt och snabbt kunna producera små satser av livsmedel. 
  
 Minimal processning. Utveckling och riskvärdering av skonsamma processer som bibehåller den ursprungliga produktkvaliteten. Rena  
  
 rums-tekniker. 
  
 IT-tillämpningar. 
  
  Insatser av modern informationsteknologi i livs- medelsproduktionen för t.ex. beslutsstöd, mätning, styrning och övervakning. 
  
 Kvalitetssäkring. Snabba och säkra analysmetoder för kontroll av säkerhet och kvalitet av såväl råvaror som processade livsmedel. Utveckling av metoder för att kunna säkerställa spårbarheten av livsmedelsprodukter i hela kedjan. 
  
 Innovationer. Metodik för att befrämja och stödja utvecklingen av innovativa produkter. Viktigt är också att utveckla effektivare, snabbare och säkrare metoder och arbetssätt för innovationer. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 247 
  
 Kompetens och kunnande. Insatser för att höja kompetensnivån och kunnandet inom livsmedelsföretagens samtliga nivåer. Teknik- överföring från andra branscher och områden. 
  
 Uthållighet. Analys av livsmedelssystemets resursanvändning och miljöeffekter och förbättringsåtgärder. Gäller såväl produkter som insatsvaror samt förpacknings- och distributionssystem. I begreppet ingår också analyser av skillnader i resursåtgång och miljö- belastning mellan lokalt och nationellt producerade livsmedel. 
  
 Sensoriska kvalitetsegenskaper. Metoder för att karaktärisera och skräddarsy kvalitetsegenskaper som struktur och konsistens, smak, arom och utseende. 
  
 8.3 
  
 Innehåll och volym av livsmedelsrelaterad FoU 
  
 8.3.1 
  
 Kartläggning av nuvarande FoU avseende livsmedelssektorn, exklusive primärnäring 
  
 Med  
 FoU-verksamhet 
  menas den verksamhet som i grunden syftar till att skapa och utveckla ny kunskap och ny teknik i form av nya och för- bättrade produkter och processer för livsmedelssektorn. 
 Utredningen har genomfört en enkätundersökning för att kartlägga såväl antal forskarårsverken som inriktning. Enkäten har sänts till de institutioner och institut som kan antas bedriva forskning med livs- medelsinriktning i ledet efter primärproduktionen. En kompletterande och översiktlig beskrivning av  
 FoU-verksamhet 
  kopplad till primärpro- duktionen görs i avsnitt 8.3.4. 
 Redovisningen i detta avsnitt bygger på de uppgifter om forskarårs- verken som lämnats i enkätsvaren. Utredningen har inte utfört någon analys av relevansen av svaren. Svarsfrekvensen har varit hög och in- nehåller uppgifter från i stort sett samtliga relevanta universitets- och högskoleinstitutioner och institut med livsmedelsanknytning. Totalt har redovisats ca 337 forskarårsverken, varav antalet offentligt finansierade 
 – via projektanslag eller fakultetsanslag – är ca 248 forskarårsverken. Antalet uppgivna forskarårsverken som är näringslivsfinansierade upp- går till ca 89 forskarårsverken. Se även figur 8.1, figur 8.2 och figur 8.3. 
 Den offentligt finansierade livsmedelsforskningen i Sverige är inrik- tad på i huvudsak fyra områden; kost/hälsa (ca 31 %), livsmedlens fy- 
  
 248  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 sik, kemi och biologi (ca 24 %), livsmedelssäkerhet (ca 14 %) samt process- och produktionsteknik (ca 14 %). Se även figur 8.2. 
 Svensk livsmedelsforskning är koncentrerad till tre orter; Lund, Göteborg och Uppsala. Se även figur 8.4, figur 8.5 och figur 8.6. 
  
 IGUR 
 Totalt antal forskarårsverken år 1996 (ca 337) fördelade efter forskningsinriktning. 
  
 Miljö, energi och 
  
 Arbetsmiljö och 
  
 Övrigt 
  
 Distribution och 
  
 resurs 
  
 organisation 
  
 4,0 
  
 15,2 
  
 1,0 
  
 logistik 2,4 
 Förpackningsteknik 
 17,9 
 Produktutveckling och innovationer 13,2 
 Process och produktionsteknik 51,8 
 Ekonomi, marknad och konsument- beteende 
 14,6 
 Livsmedlens fysik, kemi och biologi 90,2 
 Livsmedelssäkerhet 
 45,0 
 Kost/hälsa 
 82,2 
  
 IGUR 
 Totalt antal offentligt finansierade forskarårsverken år 1996 (ca 248) fördelade efter forskningsinriktning. 
  
 Distribution och 
  
 Miljö, energi och 
  
 Arbetsmiljö och 
  
 Övrigt 
  
 logistik 
  
 resurs 
  
 organisation 
  
 3,7 
  
 1,9 
  
 9,9 
  
 1,0 
  
 Förpackningsteknik 
 9,7 Produktutveckling och innovationer 7,3 
 Process och produktionsteknik 33,6 
 Kost/hälsa 
 76,6 
 Ekonomi, marknad och konsument- beteende 
 12,6 
 Livsmedlens fysik, kemi och biologi 58,5 
 Livsmedelssäkerhet 
 33,6 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 249 
  
 IGUR 
 Totalt antal näringslivsfinansierade forskarårsverken år 1996 (ca 89) fördelade efter forskningsinriktning. 
  
 Distribution och 
  
 Miljö, energi och 
  
 Övrigt 
  
 Ekonomi, marknad 
  
 resurs 
  
 0,2 
  
 och konsument- 
  
 logistik 
  
 5,3 
  
 beteende 
  
 5,3 
  
 2,0 
  
 Förpackningsteknik 
  
 8,2 
  
 Livsmedlens fysik, 
 Produktutveckling 
 kemi och biologi 
 och innovationer 
 31,6 
 5,9 
 Process och produktionsteknik 18,2 
  
 Kost/hälsa 
  
 Livsmedelssäkerhet 
  
 11,4 
  
 5,6 
  
 I Lund bedrivs forskning inom tolv institutioner eller avdelningar knut- na till Lunds universitet eller Lunds tekniska högskola. Av de ca 98 offentligt finansierade forskarårsverken som uppgivits fördelas dessa i huvudsak på livsmedlens fysik, kemi och biologi (ca 30 %), process- och produktionsteknik (ca 27 %), kost/hälsa (ca 21 %) samt livsme- delssäkerhet (ca 9 %). Se även figur 8.7. 
 I Göteborg är verksamheten uppdelad mellan Göteborgs universitet, Chalmers tekniska högskola (CTH) och Institutet för Livsmedel och Bioteknik (SIK). De ca 66 offentligt finansierade forskarårsverken som uppgivits fördelas i huvudsak på kost/hälsa (ca 30 %), livsmedlens fy- sik, kemi och biologi (ca 24 %), livsmedelssäkerhet (ca 14 %) samt process- och produktionsteknik (ca 9 %). Till detta kommer merparten av SIK:s verksamhet som finansieras av näringslivet. Se även figur 8.8. 
 I Uppsala är verksamheten uppdelad mellan Uppsala universitet och Sveriges Lantbruksuniversitet (SLU), som förutom primärnäringsori- enterad FoU, även har FoU inriktad på nästkommande steg i livsme- delskedjan. De ca 47 offentligt finansierade forskarårsverken som upp- givits fördelas i huvudsak på kost/hälsa (ca 40 %), livsmedelssäkerhet (ca 22 %) och livsmedlens fysik, kemi och biologi (ca 18 %). Se även figur 8.9. 
 I Uppsala finns även Livsmedelsverket med en  
 FoU-verksamhet 
  om- fattande ca 50 forskarårsverken. Den huvudsakliga inriktningen är livsmedelssäkerhet, varav en betydande del avser metodutveckling för livsmedelskontroll. Av detta skäl har dessa forskarårsverken är ej medtagits i den redovisade statistiken. 
  
 250  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 IGUR 
 Totalt antal forskarårsverken år 1996 (ca 337) fördelade på orter. 
 SVERIGE 
 NÄRINGSLIVS- 
 FINANSIERADE 
 88,9 
 248,3 
  
 OFFENTLIGT 
  
 UMEÅ 
  
 2,9 
  
 FINANSIERADE 
  
 7,2 
  
 UPPSALA 
  
 8,2 
  
 47,0 
  
 7,3 
  
 GÖTEBORG 
  
 25,7 
  
 STOCKHOLM 
  
 LINKÖPING 
  
 1,0 
  
 54,2 
  
 BORÅS 
  
 3,6 
  
 65,6 
  
 0,1 
  
 KALMAR LUND  
  
 1,1 
 15,3 
 98,1 
 I Stockholm bedrivs livsmedelsrelaterad  
 FoU-verksamhet 
  på Karo- linska institutet, Handelshögskolan samt KTH. Här finns också ett antal nationella forskningsinstitut med livsmedelsanknytning. Dessa är Pack- forsk, Smittskyddsinstitutet, Skogsindustrins tekniska forskningsinstitut (STFI) samt Ytkemiska institutet (YKI). De ca 26 forskarårsverken som uppgivits fördelas i huvudsak på kost/hälsa (ca 34 %), livsmedels- säkerhet (ca 21 %) och livsmedlens fysik, kemi och biologi (ca 15 %). 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 251 
  
 IGUR 
 Totalt antal offentligt finansierade forskarårsverken år 1996 (ca 248) fördelade på orter. 
  
 Övriga orter 
  
 Stockholm 
  
 12,0 
  
 25,7 
  
 Lund 
 98,1 
 Uppsala 
 47,0 
 Göteborg 
 65,6 
  
 IGUR 
 Totalt antal näringslivsfinansierade forskarårsverken år 1996 (ca 89) fördelade på orter. 
  
 Övriga orter 
  
 Stockholm 
  
 3,9 
  
 Lund 
  
 7,3 
  
 15,3 
  
 Uppsala 
  
 8,2 
  
 Göteborg 
 54,2 
  
 252  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 IGUR 
 Offentligt finansierade forskarårsverken år 1996 i Lund (ca 98) fördelade på forskningsinriktningar. 
  
 Miljö, energi och 
  
 Övrigt 
  
 Ekonomi, marknad 
  
 Förpackningsteknik 
  
 resurs 0,5 
  
 1,2 
  
 och konsument- 
  
 4,6 
  
 beteende 5,5 
  
 Produktutveckling 
  
 och innovationer 
  
 1,7 
  
 Livsmedlens fysik, 
  
 Process och 
  
 kemi och biologi 
  
 produktionsteknik 
  
 29,5 
  
 26 
  
 Livsmedelssäkerhet 
 Kost/hälsa 8,8 
 20,2 
  
 IGUR 
 Offentligt finansierade forskarårsverken år 1996 i Göteborg (ca 66) fördelade på forskningsinriktningar. 
  
 Distribution och 
  
 Miljö, energi och 
  
 Ekonomi, marknad 
  
 logistik 0,5 
  
 resurs 5,0 
  
 och konsument- 
  
 beteende 
  
 Förpackningsteknik 
  
 3,6 
  
 2,3 
  
 Livsmedlens fysik, 
  
 Produktutveckling 
  
 kemi och biologi 
  
 15,9 
  
 och innovationer 
  
 4,0 
  
 Process och 
  
 produktionsteknik 
  
 5,6 
  
 Livsmedelssäkerhet 
  
 Kost/hälsa 
  
 9,2 
  
 19,6 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 253 
  
 IGUR 
 Offentligt finansierade forskarårsverken år 1996 i Uppsala (ca 47) fördelade på forskningsinriktningar (Livsmedelsverket ej inräknat). 
  
 Miljö, energi och 
  
 Övrigt 
  
 Produktutveckling 
  
 resurs 
  
 2,5 
  
 och innovationer 
  
 3,7 
  
 0,2 
  
 Process och 
  
 produktionsteknik 
  
 0,5 
  
 Ekonomi, marknad och konsument- beteende 
 2,5 
 Livsmedlens fysik, kemi och biologi 8,7 
  
 Kost/hälsa 
  
 Livsmedelssäkerhet 
  
 18,8 
  
 10,2 
  
 Utöver de dominerande orterna, förekommer även offentligt finansier- ad forskning på ett antal andra orter: Umeå universitet (ca 7 forskar- årsverken), Linköpings universitet (ca fyra forskarårsverken) samt hög- skolan i Kalmar (ca ett forskarårsverke). De ca 12 forskarårsverken avser i huvudsak kost/hälsa. 
 Det bör påpekas att de forskarår som redovisas är begränsade till vad som normalt innefattas i livsmedelsforskning. Detta innebär att mycket av för livsmedelsområdet väsentlig forskning, exempelvis me- dicinsk, grundläggande teknisk, kemisk eller bioteknisk, inte ingår. 
 Utredningen har initierat en mindre kartläggning av de reglertek- niskt och mättekniskt orienterade institutioner. Kartläggningen har vi- sat att det i dag inte sker några  
 FoU-insatser 
  riktade mot livsmedelsin- dustrin på dessa institutioner. De bearbetar dock en rad problemställ- ningar som är av största vikt för livsmedelsindustrin att ta del av. Några exempel på detta är robotisering, flexibel produktion, beslutsstödssys- tem och mätmetoder för kvalitetsstyrning. 
  
 8.3.2 
  
 Finansiering av den offentliga FoU- verksamheten 
  
 Den offentliga finansieringen av  
 FoU-verksamheten 
  sker via högsko- lornas fakultetsmedel, via Skogs- och jordbrukets forskningsråd (SJFR) och Närings- och teknikutvecklingsverket (NUTEK). I begränsad om- fattning – i enstaka projekt – finansieras även viss livsmedelsrelaterad 
  
 254  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 forskning av Medicinska forskningsrådet (MFR), Teknikvetenskapliga forskningsrådet (TFR) samt Naturvetenskapliga forskningsrådet (NFR). 
 SJFR har huvudansvaret för den mera grundläggande livsmedels- forskningen som år 1996 omfattade 18 miljoner kr/år inom forsknings- programmet "Forskning för bättre mat". Forskningen är uppdelad i fyra delområden: kost och hälsa, människan, maten och samhället, livs- medlens biologi, fysik och kemi samt mat och säkerhet. Förutom den rena projektverksamheten finansierar SJFR även nio särskilda forskar- tjänster till en kostnad av närmare 5 miljoner kr/år. Utöver detta finan- sierar SJFR grundläggande forskning inom de areella näringarna.. 
 NUTEK har huvudansvaret för statens insatser för den svenska in- dustrins förnyelse och utveckling. NUTEK:s specifika insatser på livs- medelsområdet gick år 1996 i första hand till industriforskningsinsti- tutens basprogram; SIK, Packforsk samt YKI, motsvarande ca 15 mil- joner kr/år. NUTEK har också ett livsmedelsförpackningsprogram samt andra livsmedelsprojekt omfattande totalt 5 miljoner kr/år, till vilka industrin bidrar med lika mycket. 
 Inom det nordiska samarbetet driver Nordisk Industrifond pro- grammet NORDFOOD. Detta har en total omfattning av ca 60 miljoner kr/år, varav industrin bekostar ungefär hälften. NUTEK bidrar med 3 miljoner kr/år till de svenska deltagarna. 
 De europeiska programmen kräver viss motfinansiering. Detta sker främst från SJFR. 
 SJFR och NUTEK finansierade år 1996 sammantaget livsmedels- relaterad forskning med ca 23 miljoner kr/år vardera. 
 Deltagandet i EU:s forskningsprogram har tillfört forskningssyste- met ca 9 miljoner kr/år. De flesta av de projekt som hittills beviljats bör återspeglas i kartläggningen. NORDFOOD har från Nordisk industri- fond tillfört forskningssystemet ca fem miljoner kr/år. Internationella offentliga medel har alltså tillfört  
 FoU-systemet 
  sammanlagt ca 14 miljoner kr/år. 
 Totalt uppgick år 1996 den svenska offentliga finansieringen utöver fakultetsmedlen till 50 miljoner kr/år. Enligt utredningens kartläggning nyttjades detta år ca 248 forskarårsverken. Uppskattningsvis, då det är svårt att få fram exakta siffror på fakultetsmedel, användes år 1996 ca 110 miljoner kronor till offentligt finansierad forskning. 
  
 8.3.3 
  
 Nya programsatsningar som ej återspeglas i kartläggningen 
  
 Ett antal program med betydelse för livsmedelsbranschen har nyligen kommit i gång. Dessa återspeglas dock inte i kartläggningen som avser forskarårsverken år 1996. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 255 
  
 SJFR och Stiftelsen för Marknadstekniskt Centrum (MTC) satsar vardera 3 miljoner kr/år i det fyraåriga forskningsprogrammet "Kun- skapsplattform för livsmedelsbranschen" (K LIV). Forskningen inom programmet skall vara samhällsekonomiskt inriktad, med fokus på marknadsrelaterade frågor. Verksamheten drivs av MTC, under överin- seende av finansiärerna genom en programkommitté. 
 Stiftelsen för strategisk forskning (SSF) finansierar ett program och forskarskola för framtida teknologier, LiFT, som koordineras av SIK. Det övergripande syftet är att höja konkurrensförmågan hos livsme- delsrelaterad industri i Sverige. Tre teman som från början legat till grund för programmets inriktning är "Struktur", "Processer" och "Fräschhet". Programmet har ett aktivt deltagande från såväl industrin som samtliga tre forskningscentrum. Omfattningen är 12 miljoner kr/år och kommer när det är fullt utb yggt att omfatta 15 miljoner kr/år. Pro- grammet rekryterar för närvarande doktorander. SSF utvärderar även ett program kring processtyrning, kallat Center for information technology in the process industry, och ett annat program kallat Center for chemical process design and operation, där några projekt kommer att behandla livsmedelsprocesser. 
 Miljöstrategiska stiftelsen MISTRA finansierar via MAT 21 ett pro- gram som är inriktat på primärproduktionen, men som också har bety- delse för livsmedelsindustrin då det innehåller frågeställningar som rör konsumenternas beteenden och attityder när det gäller "uthålligt" pro- ducerade livsmedel. 
  
 8.3.4 
  
 Beskrivning av FoU för livsmedelssektorns primärnäring 
  
 8.3.4.1 
  
 Inledning 
  
 Utredningen har tidigare poängterat att det är redan inom primär- näringen som den slutliga livsmedelskvaliteten grundläggs, då det inte är möjligt att under förädlingsprocessen kompensera en från början dålig kvalitet. Primärnäringens uppgift är att kostnadseffektivt produce- ra livsmedelsråvaror och baslivsmedel, vilka efter förädling ger färdiga produkter som uppfyller de kvalitetskrav som dagens och morgonda- gens konsumenter efterfrågar. 
 För att skapa en helhetsbild ges här ett kort sammandrag av pågå- ende forskning relaterad till primärnäringen. 
  
 256  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 8.3.4.2 
  
 Forskningsverksamhet vid SLU av relevans för livsmedelssektorn 
  
 Riksdagen beslutade år 1994 att: 
 ,IVSMEDELSFORSKNINGENS ROLL ¤R ATT TA FRAM NY KUNSKAP OCH BEAR BETA PROBLEM SOM R¶R LIVSMEDEL I HELA KEDJAN FR¥N R¥VARA TILL KON SUMENT 3,5 HAR ETT S¤RSKILT ANSVAR F¶R KOPPLINGEN MELLAN R¥VARU PRODUKTIONEN OCH LIVSMEDELSF¶R¤DLINGEN SAMT F¶R FR¥GOR R¶RANDE LIVSMEDELSKVALITET 
 Utifrån riksdagens beslut har SLU för forskningen inom livsmedels- området definierat fyra övergripande forskningsområden: 
  
 Produktionssystem där produktions- och miljömål är likställda. 
  
 Produktionskedjan från jord till bord. 
  
 Kvalitet i både produktion och produkt med tanke på nya konsu- mentpreferenser. 
  
 Djurhälsa och etik. 
  
 En målsättning för forskningen vid SLU är att kunna åtgärda upp- komna problem i primärledet så tidigt som möjligt för att undvika pro- blem i senare led av livsmedelskedjan. SLU bedriver därför naturveten- skaplig, teknisk och ekonomisk forskning och utveckling inom bl.a. animalier, vegetabilier, frukt, bär och grönsaker så att det i Sverige kan produceras råvaror av hög kvalitet till konkurrenskraftiga priser, där man samtidigt tar hänsyn till miljön. 
 I detta arbete ingår bl.a. FoU rörande läckage av växtnäringsämnen, ackumulering av tungmetaller, kretsloppsfrågor samt utarbetande av förbättrade system för odling av grödor. Särskilt stor betydelse har in- satserna inom modern bioteknik för möjligheterna att ta fram nya pro- dukter. Vidare ingår att utarbeta metoder för att kunna analysera och åtgärda sjukdomar hos växter och djur, ta fram kunskap om fysiologis- ka parametrar på stress och beteende hos våra husdjur, studera sam- band mellan produktion, hälsa och fruktsamhet samt utarbeta system för inhysning av djuren. Utvecklingen av djurhållningssystem samt fö- rebyggande djurhälsovård är därför centrala forskningsområden. 
 SLU har under senare år utvecklat sin verksamhet mot större tvär- vetenskaplighet såväl inom universitetet som tillsammans med andra universitet. Som exempel kan nämnas att SLU är huvudman för ett större tvärvetenskapligt projekt – MAT 21 – som finansieras av MISTRA. SLU koordinerar även ett program inom växtfysiologi, som finansieras av SSF. Projekten syftar till att skapa mer uthålliga produk- tionssystem som kan ge livsmedel av hög kvalitet. 
 Totalt nyttjades budgetåret 1995/96 428 miljoner kronor för FoU- verksamhet inom livsmedelssektorns primärnäring. Den offentliga in- satsen via fakulteternas basanslag uppgick till ca 250 miljoner kronor. Till detta kommer andra statliga medel, ca 100 miljoner kronor, varav 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 257 
  
 SJFR står för ungefär hälften. Näringslivets insats är ca 70 miljoner kronor, varav Stiftelsen Lantbruksforskning (SLF) står för drygt häften. 
  
 8.3.4.3 
  
 FoU-verksamhet 
  
  vid Jordbrukstekniska institutet 
 Jordbrukstekniska institutet (JTI) ligger i Uppsala och arbetar med forskning, utveckling och information inom områdena jordbruk, miljö, energi och avfall. Det övergripande målet är att utveckla nya tekniker och hanteringssystem som både är miljövänliga och kostnadseffektiva. Syftet är att på olika sätt stärka konkurrenskraften inom jordbruk och industri samt banden mellan stad och land när det gäller hantering av organiskt avfall. 
 JTI omsätter ca 25 miljoner kr/år och antalet uppgivna livsmedels- relaterade forskarårsverken är ca 40, varav huvuddelen är inriktade på  
 miljö-, 
  energi- och resursutnyttjande samt process- och produktions- teknik. Verksamheten finansieras i huvudsak med statliga medel via SJFR, SLU, NUTEK, Statens jordbruksverk samt Naturvårdsverket. Den statliga finansieringen uppgår till ca 35 %, motsvarande ca 10 miljoner kr/år. Resterande del finansieras av näringslivet via Stiftelsen Jordbruks- och Miljöteknisk Forskning (SJMF) samt genom uppdrags- verksamhet. 
  
 8.3.4.4 
  
 FoU-verksamhet 
  
  inom Statens veterinärmedicinska anstalt 
 Statens veterinärmedicinska anstalt (SVA) ligger i Uppsala och har som övergripande mål god djur- och folkhälsa genom förebyggande, diagnosticerande och bekämpande av infektionssjukdomar hos djur. År 1996 omsatte verksamheten ca 220 miljoner kronor. Totalt antal års- verken vid SVA är ca 320. 
 SVA:s myndighetsuppgifter, som utgör 61 % av verksamheten, in- nefattar epizooti och övrig sjukdomsberedskap, diagnostisk beredskap samt vaccinberedskap. Vidare är SVA ett nationellt referenslaboratori- um för zoonoser, dvs. sjukdomar som kan överföras mellan djur och människor. De zoonoser som förekommer i dag är framför allt livsme- delsburna. Uppdragsverksamheten, som utgör 33 % av verksamheten, innefattar diagnostik och hälsokontroll, diagnostika och laboratorie- produkter samt vaccinförsörjning. Uppdragsforskningen, som utgör 6 % av verksamheten – dvs. ca 20 miljoner kronor – finansieras med ca 8 miljoner kronor från statliga anslag, ca 8 miljoner kronor från svens- ka företag och organisationer samt med resterande del från EU och öv- riga utländska bidragsgivare. Huvuddelen av uppdragsforskningen be- rör infektionssjukdomar hos nötkreatur, svin häst, hund och fjäderfä. 
  
 258  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 8.3.4.5 
  
 FoU-verksamhet 
  
  inom fiskesektorn 
  
 FoU-verksamheten 
  inom fiskesektorn finansieras till större delen av statliga medel, och Fiskeriverket har den enskilt största  
 FoU-verk- 
  samheten inom området. Det sammanlagda antalet årsverken inom hela fiskets område är 272 (105 forskarårsverken), varav 84 vid Fiskeri- verket och ca 165 vid universiteten. Fiskeriverket och SJFR har ett fiskforskningsprogram för Sverige, som sträcker sig från grund- läggande till tillämpade områden, och av övriga större externa fi- nansiärer kan internationella organ (EU och Nordiska Ministerrådet) nämnas. FoU till stöd för den gemensamma fiskeripolitiken (CFP) har fått en ökad betydelse. 
 Den grundläggande och tillämpade fiskforskningen har, möjligtvis med undantag av den fysiologiska och toxikologisk forskningen, en anknytning till direkta livsmedelsfrågor eller till livsmedelsindustrin, då den främst inriktas på ekologi, beståndsövervakning, fiskvård, vat- tenbruk och fiskeriteknik. Inom detta senare område finns utvecklings- arbete som berör kvalitetsfrågor och som därmed har direkt betydelse för fisk som livsmedel. De kommersiella arterna dominerar, och den tillämpade forskningen dominerar för marina fiskar och sötvattens- fiskar. Forskning förekommer även på vandringsfiskar och på s.k. icke kommersiella arter. 
 Behovet av kunskap om fisk som råvara är naturligtvis grundläg- gande för en framgångsrik förädling, och inom landet finns goda möj- ligheter att hos redan befintliga myndigheter, universitet och organisa- tioner koppla delar av fiskforskningen närmare livsmedelsforskningen. 
 Fiskeriutredningen, dir. 1996:97, har fått i uppdrag att göra en över- syn av fiskeriadministrationen, samt att föreslå en effektiviserad FoU- verksamhet på fiskets område. Utredningens betänkande väntas vara klart under januari månad 1998. 
  
 8.3.4.6 
  
 Primärnäringens egen  
  
 FoU-verksamhet 
  
 De lantbruksägda företagen finansierar forskning genom SLF och de skilda branschorganisationerna. Verksamheten utförs dels vid SLU – vilket beskrivits tidigare – dels i egen regi, exempelvis växtförädling vid Morris och foderutveckling vid Lantmännens centrum. Det finns även enskilda företag, som t.ex. Hilleshög, som både har egen och som finansierar primärnäringsinriktad FoU. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 259 
  
 8.3.5 
  
 Beskrivning av kunskapsgenererande kompetenscentrum 
  
 Den grundläggande och till väsentlig grad statligt finansierade livs- medelsforskningen sker i huvudsak vid universitet, högskolor och in- stitut i Lund, Göteborg, Uppsala, Stockholm och Linköping. Dessa är kompetenscentrum med olika tyngdpunkter inom livsmedelsområdet, vilket framgår av avsnitt 8.3.1. Dessutom innebär anknytningen till universitet och högskola tillgång till andra kompetenser av betydelse. Dessa orter har även koppling till primärledet i växlande grad. 
  
 8.3.5.1 
  
 Lund 
  
 Vid Lunds universitet (LU) bedrivs forskning framför allt avseende frågor som rör industriell näringslära, livsmedelskemi, livsmedelstek- nik, livsmedelsteknologi samt teknisk mikrobiologi. Det bedrivs även ekonomisk och samhällsvetenskaplig forskning med inriktning på livs- medelssektorn. 
 På grund av sin inriktning får LU de särskild betydelse när det gäller livsmedelsindustrins teknologiutveckling. Av betydelse är också att SLU finns beläget i Alnarp, där ett omfattande forskningsarbete röran- de trädgårdsprodukter pågår. Via institutionen för livsmedelsteknik inom Lunds tekniska högskola inom LTH finns också en koppling till Stiftelsen membranforskning, som har ett stort antal livsmedelsföretag som medlemmar. 
 I Lund har Livsmedelskollegiet också länge verkat som ett infor- mellt kontaktforum mellan institutioner på LU, SLU vid Alnarp och ett antal industriella  
 FoU-avdelningar 
  i Sydsverige. Skånes Livs- medelsakademi är ytterligare ett initiativ i samma region som fungerar som ett nätverk mellan skånska livsmedelsproducenter, offentliga aktö- rer och universitetet. Där diskuteras industrins utvecklingsfrågor regio- nalt och akademin har genomfört utredningar om kompetensbehov i den regionala branschen och om angelägna forskningsområden. Helt nyligen har LTH, SLU och stiftelsen IDEON Agro Food (IDAF) bildat Livsmedelscentrum Lund med syfte att initiera och verka för finansie- ring av forskning samt att effektivisera och utveckla kunskaps- och tekniköverföring mellan regionens universitet, högskolor och näringsli- vet. Armstrong är grundat av 14 stora företag och lantbruksorganisationer i Sydsverige och har till syfte att initiera projekt och att kommersialisera forskningsresultat. 
  
 260  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 8.3.5.2 
  
 Göteborg 
  
 I Göteborg är verksamheten uppdelad mellan Göteborgs universitet, CTH och SIK. Det förekommer nära samverkan mellan dessa. Vid Göteborgs universitet bedrivs en livsmedelsorienterad forskning fram- för allt vid den medicinska fakulteten. Vid CTH bedrivs forskningen framför allt inom institutionen för livsmedelsvetenskap som är förlagd till SIK:s lokaler. I Göteborg finns Fiskeriverket, vilket tillsammans med fiskets betydelse i regionen, ger en viss profilering mot marina produkter. 
 SIK intar en speciell ställning i detta sammanhang. Som nationellt forskningsinstitut för livsmedel och bioteknik är uppdraget att dels be- driva egen industriellt inriktad forskning inom några nyckelområden såsom struktur och funktion, process- och mätteknik, miljö, hållbarhet, hygien och produktsäkerhet, smak och arom samt förpackningar, dels vara teknikspridare och förmedlare av kunskap genererad såväl natio- nellt som internationellt. SIK har för närvarande ca 150 medlemsorga- nisationer. Till dessa hör så gott som alla stora och ledande tillverkande företag och vissa medelstora  
 FoU-inriktade 
  företag. Även de stora ut- rustnings- och förpackningsleverantörerna, och handeln finns repre- senterade. SIK har ett nära samarbete med sin engelska motsvarighet; Campden  Chorleywood FRA. SIK når via sina medlemmar ca 750 enskilda företag och produktionsställen. SIK arbetar därutöver med många småföretag. 
 Denna breda anknytning ger SIK förutsättningar att formulera forskningsfrågeställningar som är av stort intresse för livsmedels- branschen och även att fungera som kontakt- och nätverksbyggare – både med företagen och högskolan. Företagsledningen för de ledande aktörerna inom livsmedelsbranschen finns representerade i styrelserna för SIK respektive SIK:s intressentförening. Därutöver finns till SIK knutet en industriell kommitté med ett  
 30-tal 
 FoU-chefer, 
  tekniska che- fer eller motsvarande från livsmedelsbranschen. I detta forum diskute- ras bl.a. näringslivets  
 FoU-behov. 
  SIK finns även etablerat i Lund och är i färd med att bygga upp en verksamhet i Uppsala. 
 I västra Sverige har nyligen nätverket SkaraborG bildats för att främja kontakterna mellan forskare och näringsliv i regionen. 
  
 8.3.5.3 
  
 Uppsala 
  
 Tyngdpunkten i Uppsala ligger på råvaruorienterad forskning i grund- läggande kemi och biologi, speciellt avseende mjölk, cerealier och kött där SLU:s institutioner för livsmedelsvetenskap och livsmedelshygien utgör de största aktörerna. Patogena organismer är ett annat profilom- 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 261 
  
 råde. Forskning rörande kost/hälsa sker vid Uppsala universitet vid in- stitutionen för näringslära. Livsmedelsverket, som också utgör en bety- dande kunskapskälla för säkerhetsfrågor, finns beläget i Uppsala och bedriver omfattande studier i frågor som rör livsmedelssäkerhet, med en viss betoning på metodutveckling. Kopplingen till primärproduktio- nen, såväl animalie- som cerealieproduktion, sker via övriga institutio- ner vid SLU samt SVA och JTI. 
 År 1989 bildades Uppsala Livsmedelscentrum (ULC) av institu- tionerna för livsmedelsforskning vid SLU, Uppsala universitet och SLV. ULC skall främja kontakter dels mellan forskarna, dels mellan forskarna och näringslivet. ULC är även ett kontaktforum och en mö- tesplats för alla som i regionen arbetar med livsmedelsfrågor. Det an- ordnar bl.a. en del kurser och seminarier inom livsmedelsområdet för såväl forskare och företag som andra berörda yrkesgrupper. 
 En ytterligare kontaktorganisation mellan forskning och industri är Mellansvenska Livsmedel, i vilken det även finns representanter för Linköpingsregionen, Skara och Göteborg. 
  
 8.3.5.4 
  
 Stockholm 
  
 I Stockholm bedrivs viss livsmedelsrelaterad forskning vid KTH, Ka- rolinska Institutet och Handelshögskolan. 
 Här finns också de för livsmedelsindustrin viktiga industriforsk- ningsinstituten Packforsk och YKI. Packforsk bedriver industri- relaterad forskning med inriktning på förpacknings- och distribu- tionsområdets utveckling. Packforsk har ca 130 medlemsföretag från såväl handeln, förpackningsindustrin som livsmedelsindustrin. YKI är till sin karaktär inriktad på ytkemiska och ytrelaterade fenomen, vilket är av stor betydelse för livsmedelsindustrin. YKI har ca 80 medlemsfö- retag från olika industribranscher. 
 Dessa institut har ett stort kontaktnät, såväl nationellt som inter- nationellt och utgör därför en viktig resurs för livsmedelsbranschens utveckling. 
  
 8.3.5.5 
  
 Linköping 
  
 I Linköping bildades i juni 1996 Livsmedelstekniskt Centrum (LCL) av livsmedelsföretag, råvaruproducenter, Linköpings universitet (LiU) och samhällsorgan som vill bidra till utvecklingen av regionens livsme- delsindustri för att kunna hävda denna nationellt och internationellt. LCL är tänkt att fungera som ett forum för informationsutbyte och en mötesplats mellan forskare, näringslivet och andra intressenter inom 
  
 262  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 livsmedelsbranschen. LCL skall också stimulera till en dialog mellan universitetet och intressenterna inom livsmedelsområdet med sikte på ett ökat universitetsengagemang i utbildning och forskning med inrikt- ning mot livsmedelsindustrin. 
  
 8.3.6 
  
 Av näringslivet finansierad  
  
 FoU-verksamhet 
  
 Detta avsnitt baseras framför allt på "Forskning och utveckling inom företagssektorn 1995" från SCB:s serie "Statistiska meddelanden". Uppgifterna gäller för år 1995. I underlaget till statistiken ingår endast företag med 50 eller fler anställda, vilket leder till en underskattning av branschens omfattning. Annan statistik visar att det år 1993 arbetade 72 000 personer i livsmedelsindustrin mot 53 000 i SCB:s statistik. SCB:s statistik inkluderar också uppgifter om tobaksvarutillverkare. 
 Vissa, men inte alla,  
 FoU-bolag, 
  privata forskningsinstitut och in- dustriforskningsinstitut räknas i SCB:s statistik inte till livsmedelsin- dustrin även om de ägs av livsmedelsföretag eller bedriver livsmedels- relaterad FoU, utan redovisas under forskningsinstitutioner. Däremot har det varit möjligt att avgöra hur mycket livsmedelsrelaterad FoU som bedrivs på dessa s.k. forskningsinstitutioner. Gränsen mellan egentlig livsmedelsindustri och forskningsinstitution är alltså underligt dragen, men summan av livsmedelsindustri och livsmedelsrelaterad verksamhet på forskningsinstitutioner bör täcka in näringslivets sats- ningar på livsmedelsrelaterad FoU i privata och halvoffentliga organi- sationer. Observera att detta ger en viss dubbelredovisning gentemot kartläggningen i avsnitt 8.3.1. 
 Statistiken missar troligen att svenska bolag som ingår i internatio- nella koncerner betalar till koncernens centrala  
 FoU-resurser. 
  
 8.3.6.1 
  
 Livsmedelsrelaterad  
  
 FoU-verksamhet 
  
 Intern FoU inom livsmedelsindustrin kostade 239 miljoner kronor. Forskningsinstitutioner bedrev livsmedelsrelaterad FoU för 245 miljo- ner kronor och tillsammans ger detta 484 miljoner kronor. Med hänsyn taget till att industriforskningsinstituten delvis är offentligt finansierade samt att näringslivet finansierar FoU på universitet och högskolor, kan näringslivets totala  
 FoU-finansiering 
  uppskattas till ca 480 miljoner kronor 
 Inom livsmedelsindustrin utfördes 360 forskarårsverken och på forskningsinstitutionerna 335 forskarårsverken. Med samma hänsyn som ovan summerar detta till ca 700 forskarår. I snitt kostar då ett fors- 
 SOU 1997:167  
 +APITEL  
 263 
 karårsverke i livsmedelsindustrin och forskningsinstitutionerna 0,7 miljoner kr/forskarårsverke. 
 Vad gäller ren forskning, alltså ej utvecklingsinsatser, lades år 1995 21 årsverken på detta internt inom vad som här kallas livsmedelsindust- rin. Femton av dessa rörde naturvetenskap, 1 lantbruksvetenskap och endast 4 teknologi. Detta kan jämföras med en uppgift från NUTEK om att 55 personer med forskarutbildning var anställda i livsmedelstill- verkande företag år 1994. Härtill skall läggas  
 FoU-bolag, 
  institut etc. med 46 anställda forskare år 1993. 
 En stor privat  
 FoU-aktör 
  är det av Scanföretagen ägda Köttforsk- ningsinstitutet i Kävlinge utanför Lund. Institutet bedriver forskning av både grundläggande och tillämpad karaktär. Huvudinriktningen ligger på kvalitetsaspekter, kötteknologi, mikrobiologi och biokemi. Forsk- ningsbudgeten uppgår till ca 35 miljoner kronor och finansieras till övervägande del med medel från branschföretag. Institutet deltar dess- utom i ett flertal  
 EU-projekt. 
  
 Andra industriella  
 FoU-aktörer 
  är Lyckeby Stärkelsen på potatisom- rådet och Karlshamns AB inom området vegetabiliska oljor och fetter, vilka tillsammans satsar ca 3 miljoner kr/år på livsmedelsforskning. 
 Ytterligare exempel är Stiftelsen Cerealia FoU och Cerealia Ut- veckling, med inriktning på spannmål och cerealier och Danisco Sugar AB på sockerprodukter. Arla dominerar på mejeriområdet med 70 per- soner verksamma inom  
 FoU-området. 
  Nestlé RD Center Bjuv AB – som är ett av koncernens internationella forskningscentrum – verkar främst inom områdena grönsaker och djupfrysta produkter och har 170 personer anställda. 
 Statistiken missar den för livsmedelsindustrin relevanta FoU som bedrivs i förpacknings- och utrustningsföretag med koppling till livs- medelsindustrin. En väsentlig del av denna industri finns i Skåne och Skånes Livsmedelsakademi sammanställde år 1995 en rapport med uppgifter om bl.a. detta. År 1995 var ca 600 personer anställda inom FoU i de skånska förpacknings- och utrustningsföretagen. Rodriguez dominerade med ca 475 personer som arbetar med utveckling inom livsmedelsförpackningar, medan ca 50 personer arbetar med livsme- delsprocesser, dvs. totalt ca 525 personer. Även om dessa siffror tro- ligtvis baseras på en frikostig definition av FoU, visar de att den FoU som bedrivs i förpacknings- och utrustningsföretag har en betydande omfattning satt i relation till livsmedelsindustrins egen FoU. SCB:s statistik visar också att  
 FoU-resurser 
  med livsmedelsanknytning satsa- des av företag inom parti- och detaljhandeln, massa- och pappersvaru- industrin, delar av kemiindustrin samt transportbranschen. 
  
 264  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 8.3.6.2 
  
 Jämförelse med andra branscher 
  
 Den totala satsningen på FoU inom livsmedelsindustrin är låg jämfört med andra branscher, vilket framgår av figur 8.10. Det är här viktigt att komma ihåg att livsmedelsindustrin är den tredje största industrisektorn i Sverige räknat i antal anställda och representerar 10 % av det totala antalet årsverken i industrisektorn, samt den näst största räknat i om- sättning. 
 Livsmedelsindustrin stod för 1,0 % av de forskarårsverken som ut- fördes av forskarutbildade i hela industrisektorn. Vad gäller ren forsk- ning, stod livsmedelsindustrin för endast 0,4 % av industrisektorns samlade årsverken. 
  
 IGUR  
 Driftskostnader i olika branscher år 1995 grupperat i tillve r- kande industri och tjänstesektor. Miljoner kronor. 
 Transportmedel 
 Teleprodukter 
 Läkemedel 
 Maskinindustri 
 Instrumenttillverkning 
 Datorer, kontorsmaskiner 
 Massa och pappersvaror 
 Övrig kemiindustri Annan elektronikindustri 
 Metallvaror 
 Gummi- och plastvaror 
 Stål och metall 
 Livsmedel 
 Övrig tillverkning 
 Forskningsinstitutioner 
 Datakonsulter 
 Tekniska konsulter 
 Parti- och detaljhandel 
 Övriga tjänster 
  
 0 
  
 1000 
  
 2000 
  
 3000 
  
 4000 
  
 5000 
  
 6000 
  
 7000 
  
 8000 
  
 9000 
  
 10000 
  
 Källa: SCB. 
 SCB:s statistik visar att livsmedelsindustrins FoU minskade under pe- rioden  
 1993–1995. 
  År 1993 lades 398 årsverken på FoU, mot 360 år 1995. Denna siffra är rensad från effekter av omklassificering av verk- samhet från livsmedelsindustri till forskningsinstitution. Utlokalisering av  
 FoU-verksamhet 
  förklarar alltså inte minskningen. Däremot kan minskningen kanske förklaras av att FoU i internationella livs- medelskoncerner flyttats utomlands, eftersom statistiken troligen inte fångar in svenska företags avgifter till FoU i koncerner utomlands. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 265 
  
 Situationen för livsmedelsindustrin bör jämföras med branscher som läkemedelsindustrin och maskinindustrin, där antalet  
 FoU-årsverken 
  ökade med 33 respektive 14 % under samma period. 
  
 8.4 
  
 Internationell överblick 
  
 8.4.1 
  
 Internationaliseringen av livsmedelsföretagen och dess inverkan på  
  
 FoU-systemet 
  
 Minskade hinder och ökad stimulans för näringslivets rörlighet har även påverkat livsmedelsindustrin. I takt därmed har utlandsägandet av svensk livsmedelsindustri och även svenska företags ägande i utlandet ökat kraftigt. 
 På samma sätt har  
 FoU-miljöer, 
  bl.a. industriforskningsinstituten och även universitet och högskolor, gjort ansträngningar för att inter- nationalisera sin forskningsverksamhet och sin kommersiella upp- dragsverksamhet. På motsvarande sätt erbjuds allt fler livsmedelsföre- tag  
 FoU-tjänster 
  från  
 FoU-miljöer 
  utanför Sverige. 
 Av de anställda i den svenska livsmedelsindustrin är 28 % (år 1996) verksamma inom ett utlandsägt företag. Totalt handlar det om närmare 17 000 anställda. 
 Inom delbranscherna för svensk livsmedelsindustri, räknat i procent av delbranschernas sysselsättning, är det utländska ägandet (år 1995) störst inom sockerindustrin (100 %), chokladindustrin (61 %), olje- och fettindustrin (44 %) samt bagerinäringen (25 %). 
 Den nordiska livsmedelsindustrin har länge internationaliserats, med Danmark i spetsen. Förutom Leonard, har nu det kooperativa MD Foods 3 500 anställda utanför Danmark och stora produktionsan- läggningar i England och Tyskland. 
 Danisco Sugar AB, den stora danska socker- och spritkoncernen, har 70 % av sin omsättning från andra länder, och har även köpt det svenska Sockerbolaget. Danisco Sugar AB, med en  
 FoU-budget 
  på 300 miljoner danska kr/år, har en omfattande  
 FoU-verksamhet 
  utanför Danmark – i såväl Västeuropa som i det tidigare Sovjetunionen. 
 Norska Orkla har köpt Procordia från Volvo. Sålunda är betydelse- full svensk livsmedelsforskning i Eslöv (Solis) nu kopplad till motsva- rande aktivitet i samma koncern i området runt Oslo. Med satsningen österut genom Baltic Beverages H. (BBH) har det skapats en stark tek- nologiöverföringsaxel från Prippsbryggerierna i Stockholm och till St. 
  
 266  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 Alvarez, Hammond, Hale och de andra  
 BBH-bryggerierna 
  och livsme- delsföretagen i det tidigare Sovjetunionen. 
 Norska Norway Seafood har samtidigt på fem år blivit ett av värl- dens största helintegrerade fiskförädlingsföretag. 
 I Finland fann man redan år 1992 genom Statistikcentralens kart- läggning av internationaliseringen av finländska företag, att de stora finländska livsmedelsindustrierna redan vid den tidpunkten påbörjat en internationalisering av sin FoU. Samtidigt framstod de finländska livs- medelsföretagen som något mer återhållsamma i sin internationalise- ring jämfört med andra finländska företag i andra branscher. 
 Ett genomgående drag är att internationaliseringen av livsmedelsin- dustrin och därmed dess FoU går något långsammare än i andra bran- scher. Några företag går dock före – t.ex. Nestlé och Carlsberg – och segment i det livsmedelstekniska systemet; förpackningar och ingredi- enser, går snabbare än andra segment in i ett internationaliserat läge. 
 8.4.1.1 Något om de viktigaste företagen 
 De största utlandsägda företagen i Sverige är: 
  
 White (Kraft Freia Marabou, Slotts, Estrella m.fl.) 
  
 Novartis (Wasabröd, OLW m.fl.) 
  
 Nestlé (Svenska Nestlé, Zoégas Kaffe m.fl.) 
  
 Unilever (Van den Bergh Foods,  
  
 GB-Glace 
  m.fl.) 
  
 Orkla (Pripps Ringnes, Procordia Food, Hall, Göteborgs Kex m.fl.) 
  
 Danisco (Danisco Sugar AB m.fl.) 
  
 Av dessa är det framför allt Nestlé som har omfattande FoU i Sveri- 
 ge. 
 Det är för övrigt betecknande för de utlandsägda företagen att de samtliga under de senaste åren  
 (1995–1997) 
  har genomgått organisato- riska förändringar som förvandlat dem till nordiska företag, där pro- duktansvar och i många avseende  
 FoU-ansvaret 
  fördelats mellan de olika nordiska länderna. Detta har givit de svenska dotterbolagen ett specialiserat produktansvar i förhållande till tidigare. I vissa fall har svenskbaserad FoU förstärkts, i andra fall har den försvagats. Samtidigt som  
 FoU-verksamheten 
  koordineras effektivare. 
 Sammantaget har de svenska bolagsenheterna stärkt sin position jämfört med bolagens verksamhet i grannländerna. Detta har skett på grund av: 
  
 Sveriges relativa storlek som lätt lokaliserar koncernernas norden- ledning. 
  
 Svensk marknads utvecklingsnivå, som gör den till nordisk lanse- ringsmarknad. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 267 
  
 Sveriges geografiska närhet till utomnordiska bolagsenheter i söder och öster. 
  
 Svensk livsmedelstekniks tradition som tycks vara tyngre än i grannländerna. 
  
 Av de svenska företagen är flera i färd med att internationalisera sin verksamhet i avseenden som bl.a. har reell betydelse för deras samlade  
 FoU-portfölj 
  och organiseringen av denna. 
 Jacobs har sedan många år en  
 FoU-verksamhet 
  rörande olja, fett och fettderivater i USA. 
 Vid Öresund har forskningsbasen för svensk sockerindustri i ökande grad koordinerats med den Danmark. I Danmark har också Kronfågel genom DanPo sitt största  
 FoU-fäste 
  i ett samspel med danska myndig- heter. 
 Utanför moderlandet kan koncernernas  
 FoU-verksamhet 
  ha följande karaktärer: 
  
 Stöd till nationell produktion vid lokala produktionsanläggningar. 
  
 FoU-avdelning 
  
  med alla resurser och befogenheter på avgränsade produktmässiga och geografiska eller nationella segment. 
  
 Utvecklingscentrum med närhet till strategisk marknadsledning för bredare affärsområden, med långsiktig utvecklingsverksamhet för huvudområden inom koncernerna på internationell bas. 
  
 Internationella forskningscentrum som säkrar att de internationella 
  
 företagen vetenskapligt är på världstoppen där det behövs, t.ex. som Nestlé när det gäller barnmat. 
 Då de svenska livsmedelsföretagens internationalisering är i senare fas än de gamla utlandsägda, torde ofta  
 FoU-personal 
  vid svenska och utländska bolagsenheter ha begränsat kunnande om varandras verk- samhet och kanske också otillräckligt etablerade rutiner för kompe- tensöverföring. 
 Samtidigt försiggick det under mitten på  
 1990-talet 
  också ett om- fattande samordningsarbete rörande  
 FoU-aktiviteter 
  i multinationella livsmedelsföretag i såväl Sverige som utomlands. Konsekvenserna av detta för det svenska livsmedelstekniska systemet torde synas klarare på den andra sidan sekelskiftet. 
 Svenska företags FoU växer utomlands framför allt genom förvärv av tillverkningsföretag. 
 Skillnaden mellan olika marknaders funktion, livsmedelslagstiftning och livsmedelskontroll skapar behov av  
 FoU-verksamhet 
  i etablerings- landet. 
 Genom en internationaliseringsprocess i ett företag går det också mot en utveckling från en stram sammanhållning av  
 FoU-resurser 
  mot arbetsdelning och marknadsstyrd FoU, med förankring i olika markna- der. Ofta sker detta med ökat  
 FoU-ansvar 
  lagt på produkt- och mark- 
  
 268  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 nadsansvarig ledning – utomlands – och med stränga affärsmässiga beslutskriterier för  
 FoU-insatsen. 
  
 Sedan blir kampen om tilldelning av snåla  
 FoU-resurser 
  mellan na- tionella dotterbolag en tävlan om duktighet inom koncernen. I denna kamp om FoU är också infrastrukturen av stor vikt och man väljer att förlägga  
 FoU-verksamheten 
  där denna får störst effekt. 
 Då svenska bolag köps upp från utlandet kan svensk FoU komma att lämna Sverige, exempel på detta finns inom livsmedelsindustrin. Sam- tidigt finns det också exempel på att mindre utländska bolag köpt upp stora professionella svenska livsmedelsföretag med stark  
 FoU-tradition 
  och därmed kommit att lämna över ansvaret för  
 FoU-utvecklingen 
  till det svenska dotterbolaget. Likaså är det svenska livsmedelsföretag som snabbt förvärvat stora utländska dotterbolag, att huvuddelen av mo- derbolagets FoU övergått till det utländska dotterbolaget. 
  
 8.4.2 
  
 FoU-satsningar 
  
  i andra länder 
  
 8.4.2.1 
  
 Inledning 
  
 I de följande avsnitten görs ett försök att ge en bild över vilka insatser som görs på livsmedelsrelaterad FoU i några länder. Den officiella sta- tistiken har stora begränsningar, både vad gäller industrins FoU- insatser och statliga  
 FoU-satsningar 
  på fakultetsnivå. Som jämförelse kan nämnas att det i USA har gjorts en speciell satsning på detta områ- de, vilket innebär att man via Internet kan ta del av en databas med samtliga offentligt finansierade jordbruks- och livsmedelsprojekt direkt efter beslut om finansiering. Figur 8.11 visar hur stora resurser som livsmedelsföretagen satsade år 1994 på FoU i några europeiska länder. Inom EU:s livsmedelsprogram pågår ett arbete för att få en övergripan- de bild av livsmedelsforskningens omfattning inom  
 EU-länderna. 
  I detta avsnitt kommer i första hand att beröras nationella program där fokus ligger på att höja kompetensen i livsmedelsföretag och att för- bättra samverkan inom  
 FoU-systemet. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL 
  
 269 
  
 IGUR 
 Livsmedelsindustrins  
 FoU-utgifter 
  i förhållande till produ k- 
  
 tionsvärdet i några europeiska länder år 1994. 
  
 Storbritannien 
  
 Frankrike 
  
 Nederländerna 
  
 Finland 
  
 Sverige 
  
 Italien 
  
 Danmark 
  
 Källa: OECD samt utredningens egna beräkningar. 
  
 8.4.2.2 
  
 Finland 
  
 Den finska livsmedelsindustrins produktionsvärde var år 1996 ca 7 200 miljoner ecu (ca 70 miljarder kronor) och sysselsatte ca 40 000 per- soner. Omsättningen motsvarar 12 % av den totala finländska industrin, dvs. ungefär samma andel som livsmedelsindustrin har i Sverige. Den finländska industrin satsar 300 miljoner finska mark på FoU, vilket utgör 0,6 % av omsättningen. Motsvarande andel i Sverige är 0,5 %. 
 Den offentligt finansierade forskningen sker via fakultetsmedel, forskningsråd och TEKES (Finlands motsvarighet till NUTEK). Fin- land har några starka institut och en relativt liten forskning inom uni- versitetsområdet. Industriforskningsinstitutet VTT är en tung aktör och är en mycket aktiv aktör inom både de nordiska och europeiska pro- grammen. TEKES har startat ett stort program med två teman; "Maten och hälsan" och "Processer och livsmedel". Ett  
 60-tal 
  projekt är i gång och samtliga har sin utgångspunkt i industriella frågeställningar. Pro- jekten är av såväl grundläggande kunskapshöjande karaktär med helt statlig finansiering, som samverkansprojekt där industrin deltar med eget aktivt arbete och finansiering. Programmet är fyraårigt och om- fattar ca 50 miljoner finska mark/år från offentliga medel. 
  
 270  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 8.4.2.3 
  
 Danmark 
  
 Den danska livsmedelsindustrins produktionsvärde var år 1995 ca 14 000 miljoner ecu (ca 130 miljoner kronor) och sysselsatte ca 64 000 personer. Livsmedelsindustrins andel av den nationella industriproduk- tionen var ca 28 %. Livsmedelsindustrins egna  
 FoU-insatser 
  uppgick år 1995 till 460 miljoner danska kronor (ca 530 miljoner kronor). 
 I Danmark pågår ett särskilt program, FØTEK 2 under åren 1995– 1997, med huvudsyftet att stärka livsmedelsindustrins konkurrenskraft. Programmet är forskningsintensivt och innehåller ett antal större pro- jekt där industrin och branschorganisationerna är medfinansiärer. Inom programmet har även stora satsningar gjorts på forskningsprogram av mer grundläggande karaktär i huvudsak genomfört vid Tekniska Hög- skolan och Lantbruks- och veterinärhögskolan under samordning av ett särskilt livsmedelscentrum, LMC. 
 FØTEK 2 föregicks av ett program FØTEK 1 som bedrevs under perioden  
 1990–1995. 
  Programmet innebar en kraftsamling från alla inblandade departement och huvudsyftet var att stärka områden där man redan hade en stark marknadsposition men samtidigt såg behov av att hitta nya tillväxtområden. Genom samverkansprojekt mellan indu- stri, högskolan och instituten åstadkoms en vitalisering av FoU- systemet och resulterade i att industrin i mycket högre grad än tidigare ser FoU som ett strategiskt viktigt verktyg för att bibehålla och stärka sin internationella konkurrenskraft. Den statliga satsningen på FØTEK- programmen är ca 100 miljoner danska kr/år. 
 FØTEK 3 är under planering och man lägger tyngdpunkten på att få bättre samverkan mellan jordbruket och livsmedelsindustrin. Frågor som rör etik, arbetsmiljö och djurkvalitet kommer också att få stor be- tydelse. 
 Ett annat viktigt resultat från  
 FØTEK-programmen 
  är bildandet av s.k.  
 MAPP-centrum, 
  som koncentrerar sig på konsument- och mark- nadsforskning. I FØTEK 1 var denna forskning spridd på många insti- tutioner. Inom FØTEK 2 har man samlat verksamheten till ett fysiskt centrum knutet till Århus handelshögskola. Forskningen röner stor uppmärksamhet inom Europa och står som modell för många länder. 
 I Danmark satsas även mycket på bioteknikforskning med relevans för livsmedelssektorn. Det finns även ett särskilt program för produkt- utvecklingsstöd för produkter baserade på jordbruksråvaror och en spe- ciell småföretagarsatsning inom livsmedelsområdet. 
 Det danska  
 FoU-systemet 
  innefattar ett stort antal institut inom livsmedels- och jordbruksområdet som berör såväl råvaru- som föräd- lingsledet. Den statliga basfinansieringen inom dessa uppgår till 520 miljoner danska kronor. I den sammanfattade tabellen 8.1 har medtagits den del som bedöms vara relevant för förädlingsledet. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 271 
  
 Owen 
  
 Norge 
  
 Den norska livsmedelsindustrin omsatte år 1996 ca 96 miljarder norska kronor och den sysselsatte ca 50 000 personer. Livsmedelsindustrins andel av den nationella industriproduktionen var år 1996 ca 15 %. Livsmedelsindustrins egna  
 FoU-kostnader 
  uppgick till 370 miljoner norska kronor. 
 Norge har en  
 FoU-struktur 
  med flera branschinstitut och trenden i Norge ar att universiteten söker sig mot näringslivet för medfinansie- ring. Den offentliga finansieringen av FoU inom livsmedelsområdet har samlats i Norges Forskningsråd. Ett speciellt program under temat "Renare Mat", med en omfattning av 30 miljoner norska kronor från staten och motsvarande från industrin, har pågått i tre år och har avslu- tats under år 1997. En fortsättning är under planering. Forskningsrådet avsätter totalt 80 miljoner norska kronor till livsmedelsforskning, in- kluderande en biotekniksatsning riktad till området. Till detta kommer direktfinansiering till instituten Norkonserv, Matforsk och Veteri- närinstitutet. 
  
 8.4.2.5 
  
 Nederländerna 
  
 Trenderna i Nederländerna är dels ett ökat finansiellt stöd till livsme- delsrelaterad forskning från såväl staten som från industrin, dels att ökad vikt läggs vid att åstadkomma samverkan mellan olika organisa- tioner inom  
 FoU-systemet. 
  
 Den nederländska livsmedelsindustrins produktionsvärde var år 1995 ca 31 813 miljoner ecu (ca 310 miljarder kronor) och sysselsatte ca 110 000 personer. Livsmedelsindustrins andel av den nationella in- dustriproduktionen var ca 24 %. Livsmedelsindustrins  
 FoU-kostnader 
  uppges till ca 1 % av omsättningen. Dock uppger t.ex. Unilever, som har flera centrallaboratorier i Nederländerna, att  
 FoU-kostnaderna 
  är ca 2 % av dess omsättning. 
 Nederländerna har en  
 FoU-struktur 
  som skiljer sig markant från den svenska, med många statliga institut – DLO – av vilka fem av elva har betydelse för livsmedelsområdet. Till detta kommer en rad halvstatliga TNO varav ett inom livsmedelsområdet samt några privata, t.ex. för mejerisektorn. Huvuddelen av universitetsforskningen är samlad till Agricultural University of Wageningen (LUW). 
 Tre av instituten har tillsammans med LUW och fem industrier startat ett virtuellt centrum omfattande ca 25 miljoner gulden/år (ca 95 miljoner kr/år). Den offentliga andelen är 50 % och industrin står för den andra halvan. Detta centrum leds från industrin, men ämnesvalen 
  
 272  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 är grundläggande och rör hälsa, struktur och funktionalitet samt livs- medelsteknologi. 
 Ett annat exempel på trenden att öka samverkan är att LUW och DLO:s elva institut organisatoriskt gått samman i ett "Wageningen Knowledge Center" 
 För att förbättra samverkan mellan industrin och forskningsinstitu- tionerna och att stärka konsumentinflytandet i livsmedelskedjan, star- tades år 1994 ett program  
 "Agri-chain 
  competence project", omfattande ca 90 miljoner gulden/år (ca 350 miljoner kr/år), där industrin gått in med 30 %. Programmet pågår t.o.m. år 1998. För att initiera och driva projekten har en särskild organisation bildats. Denna finansieras genom provision på antagna projekt. 
  
 8.4.2.6 
  
 Storbritannien 
  
 Den brittiska industrins produktionsvärde år 1995 uppgick till 67 000 miljoner ecu och sysselsatte 526 000 personer. Livsmedelsindustrins andel av den nationella industriproduktionen var 16 %. Livsmedelsin- dustrins egna  
 FoU-insatser 
  uppgick år 1995 till  
 250–300 
  miljoner pund. Ett fåtal stora industrier dominerar, t.ex. Unilever som har flera stora forskningscentrum. 
 Enligt uppgift från Ministry of Agriculture, Fishery and Food (MAFF) uppgick den statliga forskningsbudgeten år 1996 till totalt 260 miljoner pund gällande hela jordbruks- och livsmedelsområdet, varav 35 miljoner pund för livsmedelsforskning. Detta gäller utanför univer- sitetens egna direkta anslag. 
 Storbritannien har generellt successivt minskat den offentliga FoU- budgeten och detta gäller även för detta område. Trenden inom Stor- britannien är ökad kontraktsforskning, som inom detta område finansie- ras via MAFF eller forskningsråden. Universiteten uppmanas att bli tydligare och större vikt läggs vid nyttoaspekten antingen för industri eller samhälle. MAFF koncentrerar sin finansiering kring säkerhet, nut- rition och hygien. MAFF har också mycket stark styrning på medlen och prioriterar hårt när det gäller insatserna. 
 Näringsdepartementet – Department of Industry and Trade (DTI) – startade under  
 1980-talet 
  speciella innovations- och teknikspridnings- program för att förbättra resultatöverföringen mellan universiteten och företagen. De program som ligger inom livsmedelsområdet har numera överförts till MAFF. De omfattar i nuläget 2,5 miljoner pund och in- dustrin satsar lika mycket. För närvarande pågar tre program som be- handlar kvalitetsaspekter, process och förpackning. Man har startat och avslutat flera projekt under åren. Det finns också en nära koppling till EUREKA och  
 EU-programmen. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 273 
  
 8.4.2.7 
  
 Sammanfattning 
  
 Beskrivningarna av de olika ländernas  
 FoU-satsningar 
  speglar de svå- righeter som finns att hitta jämförbara parametrar. Kartläggningen av svenska  
 FoU-insatser 
  i avsnitt 8.3 är därför baserad på forskarårsverken i stället för pengar. 
 Skillnaderna i  
 FoU-strukturen 
  med starka institut med olika finansi- eringskällor gör exakta jämförelser svåra. Basanslagen till universiteten 
 är inte med i sammanställningen som redovisas i tabell 8.1. Det bör poängteras att redovisningen har stor osäkerhet. 
 Till Danmarks  
 FoU-satsningar 
  kan läggas ett Bioteknikprogram och särskilda produktutvecklingsstöd. För Nederländerna är det inte möjligt att få fram basstödet till de stora instituten på området. I uppgiften för Sverige ingår SSF:s program LiFT, omfattande 15 miljoner kronor. Som framgår av tabellen är den svenska offentliga insatsen till livsme- delsforskning låg. Något samlat program som är jämförbart med dem som finns i övriga länder saknas i Sverige. 
  
 4ABELL 
 Redovisning av en uppskattning av offentligt finansierad livsmedelsforskning i några länder, miljoner kronor. 
  
 3VERIGE 
  
 INLAND 
  
 $ANMARK 
  
 .ORGE 
  
 3TORBRITANNIEN 
  
 .EDERL¤NDERNA 
  
 Program 
  
 20 
  
 75 
  
 70 
  
 400 
  
 Forskningsråd 
  
 30  
 a) 
  
 10 
  
 160  
 b) 
  
 20 
  
 300 
  
 250  
 b) 
  
 Institut 
  
 15 
  
 60 
  
 280 
  
 40 
  
 400 
  
 Uppgifts 
  
 saknas 
  
 Summa 
  
 65 
  
 145 
  
 440 
  
 130 
  
 1 100 
  
 a) 
  
 Inklusive projektmedel från NUTEK. 
  
 b) 
  
 Inklusive program 
  
 Källa: Egen sammanställning. 
  
 8.4.3 
  
 Internationella forskningsprogram 
  
 I EU:s pågående fjärde ramprogram är det främst  
 FAIR-programmet 
  (Agriculture and fisheries, including  
 agro-industry, 
 food-technologies, 
  forestry, aquaculture and rural development) som är relevant för bran- schen. Inom detta program ligger den traditionella livsmedels- forskningen samt jordbruks- och fiskeriforskningen. Programmet är uppbyggt av fem avsnitt och handhas av tre direktorat inom kom- missionen, vilket stundtals skapat problem. Genom åren har dock kra- ven på helhetssyn på kedjan från jord till bord blivit starkare liksom konsumentinflytandet på primärproduktionen, en utveckling som även drivits från svenskt håll. Det svenska deltagandet har varit högt, speci- 
  
 274  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 ellt i avsnitt tre som behandlar livsmedel. Av de 109 projekt som be- slutats deltar Sverige i 41 projekt. 
 Av företagen är det främst de större som deltagit, exempelvis de producentkooperativa som Arla, Scan via Köttforskningsinstitutet och Cerealia. Nestlé och Unilever deltar i många projekt men då oftast med sina centrala  
 FoU-enheter. 
  Kennedy Pak deltar också i några projekt. Ge- nerellt kan sägas om programmet att industrideltagandet är relativt lågt. Industrideltagande finns dock även i Brite Euram, som är ett mer in- dustriinriktat program, där t.ex. problem angående slutna processer och arbetsorganisation ingår. I livsmedelsavsnittet är det främst institut som SIK och YKI som varit mycket aktiva i programmet liksom LTH/LU, Livsmedelsverket, KI, CTH, UU som också deltar i ett antal projekt. 
 Innehållsmässigt har  
 kost/hälsa-problematiken 
  haft en framträdande roll. Där har det svenska deltagandet inte varit så stort. Det område som har samlat flest svenska deltagare gäller produkt, process och säkerhet. 
 Inom avsnittet primärproduktion är det svenska deltagandet starkt inom djurhälsa och inom miljörelaterade områden. Det är främst SLU och SVA som deltar från svensk sida. 
  
 FAIR-programmet 
  har ett ansökningstillfälle kvar med ansöknings- stopp den 15 januari 1998. En mindre budget finns tillgänglig för livs- medelsområdet. 
 I det utkast till struktur och innehåll för det femte ramprogrammet, som nu planeras, har man radikalt brutit upp strukturen jämfört med det föregående programmet. De frågeställningar som är aktuella för livs- medelsområdet återfinns i tre fristående delar. Grundtanken att åstad- komma en helhetssyn på livsmedelssystemet – som var utgångspunkten i det fjärde ramprogrammets  
 FAIR-program 
  – blir därför svår att upp- fylla. Det renodlade livsmedelsprogrammet lyfter fram nya processer, bioteknikanvändning och framför allt kost/hälsa och säkerhetsfrågor.  
 Kost/hälsa-området 
  synes få stort utrymme, troligen i form av nät- verksprojekt, som förutsätter att det finns nationella projekt som kan ingå i dessa. Femte ramprogrammet beräknas starta år 1999 med utlys- ning av programmet tidigast i juli 1998. 
 European Cooperation in the field of Scientific and Technical Rese- arch (COST) är en annan samarbetsform som är öppen för alla eu- ropeiska länder och med stort svenskt deltagande inom livsmedels- området.  
 COST-projekten 
  är av nätverkstyp och har i många fall lett till projekt i EU:s forskningsprogram. För närvarande pågår nio nätverk inom området livsmedelsteknik. Sverige deltar i samtliga. 
 EUREKA är ytterligare ett europeiskt program som syftar till ökat samarbete mellan företag och forskningsinstitutioner i minst två länder. Programmet behandlar teknikutveckling och tillämpad FoU, oftast närmare marknaden. Svenskt deltagande finns i några livsmedelspro- jekt. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 275 
  
 Nordisk Industrifond (NI) driver programmet NORDFOOD, som under fyra år har en omfattning av totalt ca 240 miljoner kronor. In- dustrin har finansierat 50 % i form av eget arbete och likvida medel. NI har bidragit med 30 % av kostnaderna och nationella finansiärer för återstående 20 %. Programmet har varit lyckat så till vida att många företag i Norden deltagit och programmet har genererat deltagande i ett antal  
 EU-projekt. 
  Programmet har haft ca 400 deltagare i 31 projekt. Sverige deltar i 25 av dessa. NI har beslutat att livsmedelssektorn fort- satt skall vara ett prioriterat område och planerar för en fortsättning när det pågående programmet avslutas under år 1997. Det nya programmet kommer att få en mindre omfattning än tidigare, men har ändå stor be- tydelse som nordisk plattform för delar av de olika ländernas nationella satsningar. 
 Sammanfattningsvis är det ett är stort svenskt deltagande i de inter- nationella forskningsprogrammen inriktade på livsmedelsforskning. Deltagandet sker från i första hand institut och från högskolan. Enskil- da företags engagemang är begränsat till ett fåtal projekt, med undantag från  
 NORDFOOD-programmet. 
  
 8.5 
  
 Kunskapsutbyte och kompetenshöjning 
  
 8.5.1 
  
 Inledning 
  
 I detta kapitel beskrivs livsmedelsföretagens varierande nivåer och be- hov av kompetens, vilket styr hur de kan samverka med  
 FoU-systemet. 
  Dessutom berörs leverantörsföretags och stora livsmedelsföretags roll som kunskapskälla. Därefter berörs den del av kunskapsutbytet som vanligtvis kallas tekniköverföring eller teknikspridning. Begreppet vid- gas till att omfatta dels annat än teknik – som till exempel marknads- kunskap – dels överföring av problem och frågor från företagen till  
 FoU-systemet. 
  Slutligen diskuteras utbildning och fortbildning som en källa till kompetenshöjning. 
 Det offentliga  
 FoU-systemet 
  är en viktig resurs för livsmedelsföre- tagen för att stärka deras förmåga att konkurrera och utvecklas. För att dra full nytta av denna resurs krävs ett väl fungerande kunskapsutbyte mellan industrin och  
 FoU-systemet, 
  som stärker parternas förståelse för varandra. Industripersoners kunskaper om  
 FoU-systemet 
  underlättar för dem att ta till sig resultat därifrån.  
 FoU-personalens 
  kännedom om in- dustrins problem och frågeställningar stärker den industriella relevan- sen av deras kunskapsutveckling. 
  
 276  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 Ett utbyte av kunskaper kan ske både i form av fullfjädrade forsk- nings- och utvecklingsprojekt där ny kunskap utvecklas, men också genom att befintliga forskningsresultat får större spridning. FoU- systemet kan också tillhandahålla ut- och fortbildning som stärker kompetensen i livsmedelsindustrin. 
 Det kan vara svårt för livsmedelsföretagen att få tag på, värdera och utnyttja de kunskaper som tas fram i avancerade  
 FoU-projekt 
  och de kan behöva hjälp med att slussas in i systemet eller med att få kunska- perna anpassade efter de egna behoven. Detta gäller i högre grad för de små och medelstora företagen, men kan vara ett problem även för de stora företagen. 
  
 8.5.2 
  
 Livsmedelsföretagens behov av kunskap och kompetens 
  
 8.5.2.1 
  
 Förutsättningar för förnyelse 
  
 Att ta till sig ny teknik är en grundläggande förutsättning för företagens utveckling, men för att dessa skall kunna utnyttja den nya tekniken till att förstärka sin konkurrenskraft måste de fylla många kunskaps- och kompetensbehov. Den hårda internationella konkurrensen och de allt snabbare förändringarna i konsumenternas efterfrågan kräver att före- tagen utvecklar sin förmåga att bevaka och förstå sin marknad, om de skall klara av att hitta de nya värden som kan skapas för kunderna. Ökade och fördjupade kunskaper om de utländska marknaderna krävs också för att företagen skall kunna finna och utnyttja exportmöjligheter och bli framgångsrika i sina exportinitiativ. Ledningens kompetens bör också utvecklas för att leda produktutvecklingsprocesser och/eller för att genomföra de organisationsutvecklingar som såväl ny teknik som nya krav från marknaden erfordrar. 
 Efter att under många år agerat på en konkurrensskyddad och väl reglerad marknad släpar många livsmedelsföretags kompetens efter jämfört med tillverkande företag i andra branscher, framför allt inom det marknadsstrategiska området. Livsmedelsbranschen behöver därför inte bara ta till sig nya typer av kompetens utan också i högre grad lära av andra branscher. Det finns gott om exempel på tekniker och kunska- per som kommit till livsmedelsindustrin efter att länge ha använts inom andra branscher. Bra metoder för att snabba upp denna process kan vara att engagera människor med erfarenheter från andra branscher i utvecklingsprojekt eller i fort- och utbildningsaktiviteter. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 277 
  
 En annan god utgångspunkt för förnyelse är kontakt med FoU- systemet. De  
 FoU-starka, 
  oftast stora företagen, upplever att förmågan att skapa kreativa miljöer mellan företagen och forskningsvärlden blir allt viktigare för att ta till sig ny teknik. Detta gäller allt från kopplingar av typen industriforskningsinstitut eller liknande organisationer till kontakter med högskolor och universitet. Företagsledningen måste en- gageras i denna samverkan och göra den till en del av sin strategi. Fö- retagens samverkan med omvärlden skall ske på alla de tre områdena: FoU, marknad och produktion och många personer måste involveras i dessa kontakter. Den grundläggande processen är att hela tiden ta in ny kunskap, använda sig av denna kunskap och göra sig av med förlegad sådan. Detta är en process som berör hela företaget, och det handlar om att nyttja det intresse som finns hos alla som arbetar i företaget. 
  
 IGUR  
 Beskrivning av interaktionen mellan näringslivet och forskar- världen. 
 ).$5342). 
  
 F 
  
 U F 
  
 F  
  
 U 
  
 F  
  
 F U 
  
 F 
  
 F 
 F  
 U 
  
 U 
  
 F 
  
 U 
 F 
 /23+!262,$%. 
 Inom industrin är U:et – som står för utveckling – mycket tydligt och det som livsmedelsföretagen vanligtvis arbetar med. På randen till U:et finns små f – forskningsresurser, dvs. att det finns kunskap att hantera frågeställningar som rör FoU. Dessa små f är väldigt viktiga för företa- get för att föra en debatt eller diskussion och att utbyta information med de stora F:en i forskarvärlden – och då såväl nationella som inter- nationella. U:et får alltså inte vara  
 f-fritt. 
  Det finns naturligtvis även företag med stora F – dvs. med omfattande forskningsresurser – men de är än så länge ovanliga inom livsmedelsindustrin. 
  
 278  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 Informationsutbytet och de kreativa miljöerna kräver också att fors- karvärlden har små u:n bland de stora f:en. Dvs. med kunskap om fö- retagens villkor och egen erfarenhet av ett industriellt inriktat arbets- sätt. 
  
 8.5.2.2 
  
 Stora och små företag 
  
 De teknologiska resurserna och den strategiska kompetensen koncent- reras i dag till ett fåtal stora privata företag, ett fåtal kooperativa före- tag samt till företag som tillhör större koncerner och i hög grad är ut- landsägda. Detta fåtal kompetensstarka företag har genom sin medver- kan i olika strukturer goda förutsättningar att påverka formen och inne- hållet i utbytet med universitet/högskolor och inriktningen på forsk- ningsinsatserna. Även dessa företag har dock behov av mer FoU. I vis- sa fall därför att många centrala resurser har lagts ner eller splittrats och blivit ersatta av mindre satsningar utan slagkraft. I andra fall därför att det geografiska och sociala avståndet till de centrala  
 FoU-resurserna 
  är alltför stort. 
 Det stora flertalet små och medelstora fristående företag har å sin sida små teknologiska resurser. De små livsmedelsföretagen är enligt studier sämre än företag i andra industrigrenar på att ta in kritisk in- formation, på att använda modern informationsteknik och på att inves- tera i nya teknikutvecklingar. Det är viktigt att påpeka att detta inte en- bart är kännetecknande för svensk livsmedelsindustri utan att teknolo- ginivån är låg i branschen över hela Europa. Vid jämförelse framstår egentligen teknikstandarden som högre i de nordeuropeiska länderna. Det finns också en skillnad mellan olika mindre företag vad gäller tek- nologiska resurser. De som har en processtekniskt inriktad produktion har oftare tekniker och naturvetare anställda än de som är mera hant- verksinriktade. 
 Det finns ett par faktorer som är speciella för livsmedelsindustrin och som lägger en extra press på de mindre företagen. Den kanske vik- tigaste faktorn är de krav på säkerhet och hygien som ställs på ett livs- medelsföretag. En annan faktor är svårigheten att ta patent på livsme- delsprodukter. Detta gör det svårare för livsmedelsföretag att skaffa sig försprång gentemot sina konkurrenter. Utöver detta är det ett hinder för mindre livsmedelsföretag att samarbeta med större företag med deras större resurser att arbeta med patentfrågor. 
 Ett problem när det gäller att närmare beskriva industriföretagens kompetens är att det enda mått som används i statistiken och i befintli- ga undersökningar gäller antalet anställda tekniker och naturvetare (T/N) med minst tre års högskoleutbildning. Statistiken över T/N- intensiteten hos olika grupper av livsmedelsföretag bekräftar skillna- 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 279 
  
 derna i tillgång på högskoleutbildad personal mellan stora och koncer- nanknutna företag å ena sidan och oberoende små företag å den andra – där personalen i genomsnitt har en låg utbildningsnivå. 
 Det finns dock anledning att försöka skilja mellan olika mindre och "T/N- fattiga" livsmedelsföretags behov och förutsättningar att utveckla sin teknik och kompetens. 
 4EKNIKPASSIVA F¶RETAG 
 En första kategori av företag, till vilken en majoritet av de små livsme- delsföretagen tillhör – framför allt i de delbranscher som kännetecknas av ett hantverksmässigt produktionssätt – visar inget större intresse av att aktivt ta till sig ny teknik och nya kunskaper och frågar inte efter tekniktjänster. Dessa företag brukar kallas för "teknikpassiva". De kan sägas vara kompetenta vad gäller den befintliga processen och de egna produkterna, men de har svårt att utveckla sin kompetens utöver detta. Det är företag med mycket små kapital- och personresurser. Kunskaps- förnyelse sker genom arbete med vardagliga konkreta problem som dyker upp i produktionen. När det sker nya utvecklingar av processer och produkter kommer impulserna främst från utrustnings- och ingredi- ensleverantörer. Dessa företag behöver i större utsträckning ges till- gång till befintlig nyare kunskap och teknik. 
 4EKNIKS¶KANDE F¶RETAG 
 De små och medelstora företag som mer aktivt söker och tar till sig ny teknik för att lösa produktionsproblem, för att effektivisera och ratio- nalisera sin produktion och för att svara till sina kunders önskemål, utgör en liten grupp i livsmedelsbranschen och finns bland de företag som är processfokuserade. Sådana "tekniksökande" företag har en viss förmåga att analysera utvecklingen på sin marknad och inom sin bransch och att därefter ta till sig ny kunskap och utveckla sin kompe- tens. Det finns åtminstone en person i dessa företag som har intresse – ibland också formellt eller informellt ansvar – för teknikunderhåll och teknikutveckling. 
 Detta är företag som ofta har en vilja att utveckla närmare relationer med sina kunder och som kan söka sig utåt – i första hand till "kolleger" och leverantörer men även till konsulter – för att lösa tek- niska problem. Dessa företag har dock inte alltid resurserna – i tid och kunskap – att identifiera lämplig extern kompetens för att gå vidare med sina problemställningar och utvecklingsprojekt. Med sina begrän- sade kapital- och personalresurser är de sällan intresserade av att delta i 
  
 280  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 FoU, samtidigt som deras kompetens- och affärsutveckling är beroende av att det bedrivs en forskning och utveckling vars resultat direkt kan omsättas i dessa företags verklighet. 
 )NNOVATIVA F¶RETAG 
 Enbart ett fåtal företag har utvecklat ett formaliserat tekniskt utbyte och samarbete med sin omgivning – antingen det gäller utvecklat samarbete med en kund eller en leverantör, medlemskap i ett industriforskningsin- stitut eller samverkan i tekniknätverk inom branschen. Dessa mycket innovativa tekniksamarbetande företag, ofta avknoppningar från uni- versitet och högskolor eller från andra företag, möter andra svårigheter. Ett stort problem för dessa är att i ett mycket tidigt stadium få resurser som ger dem möjlighet att utveckla sina idéer till ett projekt, som kan knyta till sig både riskkapital och potentiella första kunder. 
 '¥RDSF¶RETAGEN 
 En särskild kategori av företag är de som bedriver gårdstillverkning av förädlade livsmedel. Dessa företag är ofta inriktade mot närmarknaden. Gårdsföretagen är en liten, men ändå viktig del av livsmedelssektorn. Flertalet är företag med primärproduktion som huvudnäring. De ingår därför normalt inte i industristatistiken under  
 SNI-bransch 
  Quinn medels- och dryckesvaruproduktion, utan återfinns i de flesta fall un- der bransch Jordbruk och jakt, alternativt Fiske Ett viktigt problem för de gårdstillverkare som vill växa och övergå till en mer industriell produktion är de särskilda krav som finns vad gäller livsmedels- säkerhet. 
 Många av företagen har utvecklats från lantbruks- och trädgårdsfö- retag och har därför utvecklat sina kompetenser i att producera en råva- ra. Att i nästa steg själv vidareförädla råvaran ställer krav på andra och många gånger helt nya kunskaper. 
 Den utveckling som har skett inom den småskaliga gårdsbaserade förädlingen sedan början av  
 1990-talet 
  visar att en majoritet av företa- gen börjar i mycket liten skala. Med ökade kompetens- och andra ut- vecklingsinsatser, skapas möjligheter för fler företag att växa i storlek och för vissa att ta steget från en mer hantverksmässig verksamhet till industriell. 
 Viktiga utvecklingsbehov är t.ex. att utveckla nya logistiska struktu- rer som är anpassade till små företag och lokala marknader, produktut- veckling, utveckling av förpackningar anpassade till småskaligt produ- 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 281 
  
 cerade livsmedel, framtagande av teknisk utrustning anpassad för små- skalig produktion samt marknadsstrategiska utvecklingsfrågor. 
 Behovet av informationsöverföring, erfarenhetsutbyte och kontakt- förmedling mellan i första hand företagen men också till övrigt nä- ringsliv,  
 FoU-institutioner, 
  myndigheter och andra organisationer, samt övriga delar av samhället, är mycket stort. Genom ett aktivt arbete in- om detta område kan insatser effektiviseras genom att resultat och erfa- renheter sprids och nödvändiga kontakter mellan olika aktörer etable- ras. Denna funktion är inte minst viktig då allt mer utvecklingsarbete utgår från regionala projekt och perspektiv. 
 Såväl SIK som SLU har mångåriga erfarenheter av kompetens- och andra utvecklingsinsatser riktade till små livsmedelsföretag och gårds- baserade småskaliga företag. Under hösten 1997 påbörjades ett kom- petensutvecklings- och rådgivningsprogram inom det så kallade Miller projektet (Kompetensutveckling för Livsmedelsindustrin i Västsverige) där SIK och SLU gemensamt ansvarar för genomförandet. SLU har också ett nära samarbete med bl.a. Finland. I januari 1997 startades i Finland en verksamhet för kompetensutveckling och annat utvecklings- stöd som går under namnet Food Center. Värdefulla erfarenheter kan inhämtas från detta arbete. 
  
 8.5.2.3 
  
 Andra företag som kunskapskällor för livsmedelsföretagen 
  
 Avsnittet grundar sig bl.a. på data från  
 NUTEK-rapporterna 
  "Tekno- logiska resurser inom livsmedelsområdet" och " Maskinindustrin i Sve- rige – Teknologiutveckling, konkurrens och tillväxt". 
 Livsmedelsindustrin omfattar många olika processer och använder därmed en stor bredd av maskiner och utrustningar.  
 NUTEK-analys 
  har nyligen listat 74 företag som tillverkar maskiner och annan utrustning för livsmedelsproduktionen. Kennedy Laval dominerar den svenska mark- naden för livsmedelsmaskiner. Kennedy Laval dominerar också, tillsam- mans med Frigoscandia och Lawson, marknaden för kyl- nings- och frysningsutrustning. En stor del av övriga maskin- och ut- rustningsleverantörer som listas är små eller medelstora företag som har sin tillverkning i Sverige. 
 Förpackningsleverantörerna är många, vilket avspeglar mångfalden av förpackningar och material. NUTEK har listat 111 företag som till- verkar livsmedelsförpackningar samt insatsvaror och maskiner till så- dan förpackningstillverkning. Industrin är relativt koncentrerad med ett fåtal stora företag som dominerar tillverkningen och försäljningen av vissa typer av förpackningar. 
  
 282  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 Ingrediensleverantörerna är viktiga impulsgivare till teknikförnyelse i de mindre företagen. Det finns ingen översiktlig beskrivning av denna kategori av leverantörer. 
 Enligt  
 NUTEK-analys 
  befinner sig hälften av de högskoleutbildade teknikerna och naturvetarna som anställs inom det livsmedelsteknolo- giska systemet, som utgörs av livsmedelsindustrin och andra företag och organisationer som har direkt koppling till teknisk utveckling inom livsmedelsindustrin, hos tillverkarna av maskiner och utrustningar. 
 SIK har länge arbetat för att förstärka relationerna mellan olika le- verantörer och livsmedelsföretag. Ett uttryck för detta är de industri- gemensamma projekt som drivs vid institutet. Många av dessa projekt har laborativa inslag, men på senare tid har det också blivit vanligt med bredare kontaktnät. T.ex. har institutet tillsammans med några förpack- ningsföretag initierat nätverk kring "hygienisk design". 
 NUTEK handlägger på nationell nivå ett  
 FoU-program 
  inom för- packningsområdet, "Livsmedelsförpackningar", som till mer än hälften finansieras av ca 20 förpackningsföretag och 15 livsmedelsföretag. Programmet koordineras av SIK. 
 Packforsk, YKI och Institutet för verkstadsteknisk forskning (IVF) genomför  
 FoU-projekt 
  som associerar maskin- och förpackningsleve- rantörer till livsmedelsindustrin. Packforsk har ett samlat program, Normpack, där dessa leverantörer samverkar med livsmedelsföretag. 
 Det finns i dag ingen större teknikutvecklingssatsning i samarbete mellan leverantörsindustrin och universitet eller högskolor som riktar sig till livsmedelsindustrin. Tidigare fanns stora samarbetsprojekt med förpackningsindustrin, men nu vänder sig de stora utrustnings- och ma- skinleverantörerna till stora utländska kunder snarare än till små svens- ka. 
 Allt tyder på att teknikleverantörerna, i termer av nationell förank- ring eller närhet till kunderna och av utvecklingskompetens, bör ha ganska goda förutsättningar för att positivt påverka teknologiutveck- lingen inom svensk livsmedelsindustri. Frågan är om denna aktörkate- goris intresse och möjlighet att medverka till livsmedelsbranschens teknik- och kompetensutveckling är fullt utnyttjad. Detta gäller både som deltagare i teknikutvecklingsprojekt som riktas till livsmedelsin- dustrin, framför allt till mindre företag, och som förmedlare av ny kun- skap till företagen. 
 De  
 FoU-resurser 
  som de stora svenska livsmedelsföretagen har ock- så betydelse för de mindre företagen genom att de sätter standarden för branschen. Stora resursstarka företag kan också i sin funktion som krä- vande kunder till enskilda eller grupperingar av mindre livsmedelsfö- retag, bidra till överföring av kunskap till de mindre företagen. Ett ex- empel på en sådan relation kan vara den mellan ett stort s.k. samman- sättningsföretag och dess underleverantörer. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 283 
  
 8.5.3 
  
 Kunskaps- och problemöverföring 
  
 8.5.3.1 
  
 Krav på överföringsaktörer 
  
 Kompetenskraven för att utveckla kontaktytor i riktning mot små före- tag har preciserats i samband med en utvärdering av de svenska indust- riforskningsinstitutens småföretagsverksamhet. Mindre företag – obe- roende av mottagarförmågan – driver verksamheten under resurssnåla förhållanden, vilket ställer särskilda krav på den externa förmedlaren när det gäller att sätta i gång ett projekt och hålla det vid liv. De flesta småföretagen har inte tid och resurser att ägna sig åt kontakter som de inte mycket snabbt ser något positivt resultat av. Att snabbt kunna lösa ett konkret problem när ett mindre företag ställer det, är grundläggande för att skapa förtroende och försäkra sig om vidare samarbete med fö- retaget. Det är inte heller alltid lätt att få tag i nyckelpersonerna när man håller på med ett projekt, och företagen är många gånger tvungna att prioritera andra affärsåtgärder än ett pågående teknikutvecklings- projekt. 
 För den personal som ansvarar för kunskapsförmedling och projek- tuppföljning krävs således industriell förståelse, god ämneskunskap, respekt för företagens egen kompetens och inte minst uthållighet i rela- tionens upprätthållande. För den ansvariga organisationen krävs flexi- bilitet så att rätt person snabbt kan ställa upp för att lösa ett problem samt förmåga att koppla företagen till andra organisationer som har lämpligare kompetens. 
  
 En förutsättning för att denna vidareförmedling skall fungera är att överföringsaktören har god kontakt med personer på universitet eller högskolor som har kunskap om hur industrin arbetar  
  
 Tjänstesortimentet måste omfatta olika typer av stöd, från enkla handledningar av olika slag till företagsspecifika teknikutvecklingsstöd. Verksamheten kräver således projektresurser för att finansiera uppsö- kande av företag och för initiering av projekt, eftersom betalningsviljan i början av kontakterna är liten. Därutöver behövs basresurser för att långsiktigt utveckla och upprätthålla lämplig kompetens på person- och organisationsnivå. 
  
 8.5.3.2 
  
 Befintliga aktörer och projekt 
  
 De aktörer som i dag arbetar mot små och medelstora företag har, trots liknande ambitioner och initiativ, mycket skilda kompetenser. Detta gäller i termer av organisation, organisatorisk anknytning, tekniska, 
  
 284  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 företagsekonomiska eller branschkunskaper, tillgång till personal, när- het till målgrupperna etc. De har därmed skilda förutsättningar att stödja olika typer av företag för olika typer av problem. 
 !KT¶RER SOM SPRIDER TEKNIK OCH KOMPETENS TILL DE MINDRE LIVSMEDELSF¶RETAGEN 
 SIK är den aktör som agerar på nationell nivå när det gäller teknik- och kunskapsöverföring till små livsmedelsföretag. Institutet har sedan hösten 1994 ett affärsområde för "småföretagsutveckling" inom vilket fyra konsulter i dag arbetar tillsammans med experter inom övriga SIK. Verksamhetens uppläggning har till stor del influerats av de erfarenhe- ter som vunnits av ett småföretagsprojekt som år 1991 initierades av  
 Nfo-stiftelsen 
  i Hallands län i samarbete med ALMI och länsstyrelsen, och med vilka en konsult från SIK arbetade. Projektet handlade om en uppsökande verksamhet riktad till alla livsmedelsföretag i länet för identifiering av företagsspecifika insatser. Syftet var att initiera ut- vecklings- och utbildningsprojekt i enskilda företag samt lägga grund för gemensamma insatser i form av kompetensutbyte i nätverk eller utbildning. De företagsspecifika insatserna handlade om problemlös- ning, utvecklingsinsatser och internutbildning i både  
 teknik-, 
  mark- nadsförings- och ekonomifrågor. Två nätverk har skapats för erfaren- hetsutbyte mellan företag som inte konkurrerar med varandra samt två kvalitetsgrupper, som fortfarande är aktiva. 
 Sedan år 1995 får SIK:s småföretagsverksamhet en basfinansiering från NUTEK:s program för tekniköverföring till små och medelstora företag. Inom ramen för detta program och med Hallandsprojektet som förebild, har SIK initierat en omfattande uppsökande verksamhet som lett till ett  
 100-tal 
  utvecklingsprojekt i små företag, varav de som be- dömts ha utvecklingspotential knöts till befintliga regionala nätverk eller nya nätverk. 
 SIK är också engagerat i två andra regionala projekt. Det första projektet är KLiV, vilket finansieras av NUTEK, och handläggs av Ag- roväst och genomförs i samarbete med Sveriges Exportråd, Närings- livssekretariatet i Göteborg och Ekonomihögskolan i Lund. Målet är att företag tillhörande  
 SNORP-länen 
  skall stärkas av individuella insatser som skall kompletteras med gemensam utbildning, seminarier och kompetensutbyte i nätverk. Under det dryga året som  
 KLiV-projektet 
  varit i operativ verksamhet har ett nätverk byggts upp mot livsmedels- företag i Västsverige. Det andra regionala projektet handlar om kun- skaps- och tekniköverföring till små livsmedels- och bioteknikföretag i båda skånelänen och där personal från SIK:s småföretagsenhet och 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 285 
  
 Ideon Carter medverkar. Ca 150 företag är i dag associerade i pro- jektet. 
 Av resursskäl har SIK:s arbete hittills fokuserat på södra och västra Sverige. SIK är dock ett nationellt täckande institut och har därmed som uppgift och ambition att utveckla en rikstäckande småföretags- verksamhet. SIK har således börjat utvidga sin uppsökande verksamhet till företagen inom Mälardalen. 
 Nämnas kan också att Teknikbrostiftelsen i Lund har inom södra högskoleregionen initierat och finansierat ett treårigt projekt – "Kunskapsbron". Projektet administreras av Teknopol AB, vid Ideon i Lund, som ägs av Teknikbrostiftelsen, ALMI och Universitetets ut- vecklingsbolag i Lund, och har som huvuduppgift att stödja forsk- ningsbaserad företagsverksamhet och hjälpa till att kommersialisera forskningsresultat, framför allt genom att ge stöd till sökning av forsk- ningspatent. 
 Kunskapsbron syftar till att föra samman små- och medelstora före- tag och högskolorna i regionen inom ramen för olika typer av företags- baserade utvecklingsprojekt. Regionala projektledare placerade vid de olika regionala högskolorna har till uppgift att söka sig till små företag 
 i respektive region, för att fånga upp frågeställningar och problem där man önskar hjälp från högskolorna. Enligt projektkoordinatorn har livsmedelsindustrin hittills varit föremål för mycket få projekt. Nyligen har dock en person med livsmedelsteknologisk bakgrund anställts av Teknopol AB för att arbeta inom projektet Kunskapsbron med ambi- tion att rikta sig mer till livsmedelssektorn. 
 Industriforskningsinstitutet Packforsk arbetar framgångsrikt med re- sultatspridning till mindre företag. Inom programmet Normpack bistår Packforsk företag med standardisering av material och samarbetet syf- tar till certifiering av förpackningar. Packforsk driver också sedan länge en förpackningsskola riktad mot anställda i förpackningsindustrin och förpackningsansvariga i livsmedelsindustrin. Packforsk har ca 130 medlemsföretag, varav ungefär en tredjedel är livsmedelsföretag. 
 !KT¶RER ANKNUTNA TILL UNIVERSITET OCH H¶GSKOLOR F¶R KUNSKAPS¶VERF¶RING OCH FORSKNINGSKOMMERSIALISERING 
  
 SLU-kontakt, 
  som skapades i januari 1996, har tre huvudverksamhets- områden; fortbildning, näringslivskontakt och tvärvetenskapliga infor- mationsprojekt.  
 SLU-kontakt 
  har en tradition av att samarbeta med rå- varuproducenter och med kooperationen. Näringslivskontakter och fortbildning har tillkommit på  
 1980-talet. 
  Verksamheten är framför allt styrd utifrån forskarnas utgångspunkter, även om detta inflytande blivit mindre på senare tid. 
  
 286  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 Ideon Carter (IDAF) i Lund har som syfte "att utveckla nya af- färsområden från olika forskningsgrupper" och agerar inom både livs- medels- och bioenergiområdena. Armstrong är en stiftelse som associerar 14 stora företag och lantbruksorganisationer i Sydsverige, forskare vid företagsekonomiska institutionen och vid internationella institutet för industriell miljöekonomi vid Lunds universitet, forskare vid livsme- dels- och bioteknikinstitutionerna vid Kemicentrum, forskare vid in- stitutionen  
 Skog-Industri-Marknad 
  Studier (SIMS) vid SLU i Ultuna samt ett par näringslivskonsulenter vid  
 SLU-kontakts 
  enhet i Alnarp. Stiftelsen arbetar med att initiera projekt som rör tillämpad forskning eller kommersialisering av forskningsresultat. Åtta av tio  
 IDAF-projekt 
  rör livsmedel och de är inriktade jämnt över hela produktionskedjan. Armstrong har ett mindre kansli och deltidsarbetande forskare fungerar som projektledare i projekten. Armstrong har en viss verksamhet riktad mot små företag och under år 1996 har man startat upp fyra utvecklingsprojekt för höginnovativa små- och medelstora företag. 
 ,¤NSBASERADE AKT¶RER 
 ALMI är en aktör som i varje län skall spela en roll i teknik- och kom- petensförmedling till mindre företag. Det är dock relativt få personer bland ALMI:s företagskonsulter som har en utbildnings- eller erfaren- hetsbakgrund i livsmedelsvärlden. Det finns vidare ingen kompetens i organisationen som ger möjlighet för ALMI att ta hand om och följa upp utvecklingsprojekt i företag samtidigt som verksamhetens finansie- ringsform inte ger konsulterna incitament att vidareförmedla kontakter till relevant kompetenscentrum. Av denna anledning har ALMI gene- rellt små förutsättningar att effektivt kunna stödja kompetens- och tek- nikutveckling i småföretag, och dessa förutsättningar är särskilt små 
 när det gäller små livsmedelsföretag. Styrkan hos ALMI är att det finns i varje län och att organisationen, under förutsättningen att det finns incitament för det, därmed skulle kunna spela en viktig förmedlarroll i riktning mot SIK eller annan lämplig part, framför allt i de norra regio- nerna. 
  
 –VRIGA 
  OFFENTLIGA AKT¶RER OCH OFFENTLIGA ST¶DFORMER 
 NUTEK har i ett par insatser speciellt inriktat sig på stöd till tek- niköverföring till små och medelstora företag. I en större satsning där 100 företagsgrupperingar fått 100 000 kronor var som stöd för att efter- fråga tekniktjänster, har endast tre grupperingar en tydlig livsme- delsprofil. I en mindre satsning på 22 företagsgrupperingar i regionala 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 287 
  
 stödområden lyser livsmedelsföretagen med sin frånvaro. Erfarenheter- na från dessa och andra satsningar visar att det är svårt att engagera livsmedelsindustrin i satsningar som inte är explicit riktade till dem, även om innehåll och inriktning är relevanta för branschen. 
 För livsmedelsföretag finns ett antal möjligheter att söka stöd för fö- retagsutveckling, kompetenshöjning och nätverksbyggande, varav EU:s fonder tillhör de viktigaste. Dessa är: 
  
 Mål 2, som syftar till att omstrukturera industriregioner på tillbaka- gång. Insatserna avser kompetensutveckling, lokal utveckling och turism samt näringslivsutveckling. 
  
 Mål 4, som syftar till kompetensutveckling och förändring av ar- betsorganisationen. Insatserna avser kompetensutveckling, stimulera samverkan mellan företag, anställda och externa resurser. Målområ- de är hela Sverige. 
  
 Mål 5b, som syftar till att utveckla näringslivet och öka sysselsätt- ningen på landsbygden. Insatserna avser kompetensutveckling, kul- turutveckling, lokal utveckling av turism, naturresursutveckling, nä- ringslivsutveckling samt teknikutveckling. Målområden är ett antal kommuner inom Dalarna, Gävleborg, Göteborgs- och Bohus län, Jönköping, Kalmar, Kronoberg, Värmland, Västerbotten, Älvsborg, Östergötland, Skärgården. 
  
 Mål 6, som syftar till att utveckla Sveriges mest glest befolkade om- råden. Insatserna avser företagsutveckling, jordbruk, fiske och na- turresurser, kompetensutveckling, lokal utveckling, samisk utveck- ling, IT, FoU samt turism. Målområden är områden inom Dalarna, Gävleborg, Värmland, Jämtland, Västernorrland, Västerbotten samt Norrbotten. 
  
 Interreg II, som syftar till att stärka regionerna och möjligheterna att bo kvar och verka i gränsområden, samt främja samhörighet, ut- veckling samt gränsöverskridande kontakter. Insatser: Stärka kom- munikationer, utveckla näringslivet, kompetensutveckling, bygdeut- veckling, miljöutveckling, turismutveckling samt kulturutveckling. Målområden i Sverige är Norrbottens, Göteborgs- och Bohus läns, Dalarnas, Värmlands, Västerbottens. Västernorrlands, Jämtlands, Stockholms, Uppsala, Södermanlands, Malmöhus och Kristianstads län. 
  
 Leader II, som syftar till att stimulera fortsatt positiv utveckling av landsbygden. Insatserna avser förädlingsaktiviteter – småskalig livsmedelsproduktion eller träförädling, kompetenshöjande insatser, landsbygdsturism, miljö, kultur, livskvalitet, småföretag, hantverk, lokal service samt tekniskt stöd. Målområden är ett antal lands- bygdskommuner. 
  
 Smith, som syftar till att stödja känsliga och isolerade fiskeregioner, kompletterande insatser. Insatserna avser vidareförädling, turism, 
  
 288  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 utbildning samt nätverk. Målområden är kommunerna Strömstad, Gotland, Tanum, Sölvesborg, Sotenäs, Karlskrona, Tjörn, Väster- vik, Orust, Borgholm, Öckerö, Mörbylånga, Varberg, Gävle, Sim- rishamn samt Lidköping. 
  
 Småföretagsinitiativet (SME), som satsar på småföretag (maximalt 250 anställda) inom målen 2, 5b och 6. Insatserna avser marknads- utveckling, konkurrensförstärkning samt miljöstrategier. Målområ- den är desamma som gäller för målen 2, mål 5b samt mål 6. 
  
 Adapt, som syftar till att finna nya metoder för kompetensutveck- ling och samarbete för att stärka de anställdas ställning på arbets- marknaden. Insatserna avser utveckling av nya metoder, angrepps- sätt och samarbetsformer samt delaktighet i arbetslivet. 
  
 Pilotprojekt. En mindre del – ca 1 % – av strukturfondernas medel kan användas till innovativa åtgärder i form av pilotprojekt, samar- betsprojekt och nätverk. Ingen särskild andel har fastställts för de olika medlemsländerna utan resurserna skall fördelas på grundval av projektens styrka.  
  
 EU-finansieringen 
  varierar från 45 % upp till 75 %. 
  
 8.5.3.3 
  
 Styrkor och brister i det nuvarande överföringssystemet 
  
 Kartläggningen av teknikspridning till livsmedelsindustrin visar att det finns gott om aktörer som på alla nivåer har ambition att förstärka kun- skapsflöden till småföretagen. Ett flertal av initiativen b ygger på att söka upp små företag för att erbjuda dem teknikanalyser och stöd för olika utvecklingsprojekt eller nätverksaktiviteter. 
 Dessa initiativ, antingen de riktas till småföretagen i allmänhet eller till små livsmedelsföretag i synnerhet, b ygger ofta varken på någon klar precisering av vilka företag som i prioritet skall vara föremål för verk- samheten eller någon uppfattning om vilka kunskaper eller kompeten- sområden som i första hand skall förstärkas. Konsekvensen av detta är att småföretagen möter ett både överflödigt och splittrat utbud av tjänster, som snarare skapar förvirring än tydlighet när det gäller var och hur de skall kunna få hjälp med olika problem och frågeställningar. Denna bedömning framkommer tydligt i rapporten från det nationella innovationsseminarium som hölls i Sverige i maj 1996 i samband med EU:s framtagning av "Grönboken om innovation". En anledning till denna brist på fokusering och tydlighet är att det i de flesta initiativen finns få eller inga personer som har egen erfarenhet av att arbeta i livsmedelsindustrin. 
 En annan svaghet i systemet är att de flesta aktörerna nöjer sig med att initiera projekt, snarare än att initiera och följa upp projekten. Det 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 289 
  
 saknas ett leveransåtagande där aktören lever med projektet en längre tid. 
 Av alla nämnda aktörer är det huvudsakligen SIK riktar sig till och når de små livsmedelsföretagen samt överför kunskaper och teknik till dessa. I en preliminär utvärdering av NUTEK:s "Pilotprogram för tek- niköverföring till små och medelstora företag vid industriforskningsin- stituten" bedöms SIK, i jämförelse med andra institut, ha goda förut- sättningar – både i termer av personell och organisatorisk kompetens – att uppfylla de villkor som kännetecknar kompetens- och teknikutveck- lingsstöd till små företag med låg teknologinivå. SIK har också, mer än andra aktörer, en kontinuerlig uppföljning av de projekt som initieras, vilket är viktigt för att projekten skall ge resultat och för att resultaten skall integreras i företagens verksamhet. IDAF i Lund har å sin sida, om ännu i blygsam omfattning, startat fyra innovativa projekt med små företag. 
 För att en teknikspridningsorganisation skall fungera, krävs också att det i dess omgivning – på universitet eller högskolan – finns perso- ner med kunskap om hur industrin arbetar. Industriforskningsinstituten har i dag dessa personer. Samtidigt behöver förmågan på universitet och högskolor stärkas. Ett sätt att bidra till detta torde vara att göra det mer meriterande för forskare på universitet och högskolor att arbeta tillsammans med industrin. Ett annat sätt är att utveckla samarbetet mellan institut och högskola. 
  
 8.5.3.4 
  
 Olika företag kräver olika åtgärder 
  
 Traditionellt – och det gäller de föregående beskrivna initiativen – har teknikspridningsprogrammen utformats med tanke på de många företag som kallats "teknikpassiva" och haft syftet att få dessa företag att inse och formulera sina teknikuppgraderingsbehov. Det stora antalet teknik- passiva företag som finns i många branscher och den krävande process 
 – i tid, personligt engagemang och kompetens – som impulsgivande och stöd till teknikuppgradering i dessa företag utgör, gör dock upp- giften till "en omfattande missionärsverksamhet" som ingen struktur har tillräckliga resurser att hantera. Som påpekats torde denna verk- samhet behöva fokuseras på vissa strategiska teknikområden och på de mest utvecklingsorienterade företagen. Det har betydelse vid utform- ningen av kompetenshöjande åtgärder att hänsyn tas till att företagen har olika intressen och förutsättningar att ta till sig ny teknik och nya kunskaper. 
  
 290  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 3TORA F¶RETAG 
 De fåtal stora eller koncernanknutna företag som finns i branschen har resurser att själva upphandla nödvändig extern kompetens för att stödja sina marknads- och teknologiska strategier. De har väl utvecklade kontakter med olika forskningsinstitutioner och förutsättningar att på- verka forskningens inriktning. Som nämnts har dock även dessa stora företag, framför allt på den kooperativa sidan, ett behov av kompe- tensutveckling för att kunna driva egen forskningsbaserad verksamhet och de behöver också förstärkta tekniköverföringsmekanismer i rikt- ning mot sina mindre, lokala enheter. 
 4EKNIKPASSIVA SM¥ OCH MEDELSTORA F¶RETAG 
 När det gäller de s.k. "teknikpassiva" företagen handlar det om att öka medvetenheten om befintlig ny teknik och kunskap och om dess bety- delse för företagens långsiktiga överlevnad. 
 Uppsökande verksamhet kan, genom att bygga på personliga kon- takter, öka uppmärksamheten på teknik- och kunskapsutbudet bland dessa företag, under förutsättning att den inte är överflödig och splitt- rad, vilket kan leda till helt motsatt effekt. Således har SIK observerat ett större antal spontana förfrågningar från småföretag i Halland – där uppsökande verksamhet pågått sedan början av år 1991 – än från andra områden. "Väckelserörelser" kan, om de är tillräckligt entydiga och väl orkestrerade, troligen vara lika effektiva som en bred uppsökande verk- samhet. De skall då fokusera på de kunskaper, tekniker och metoder som bedöms vara av strategisk betydelse för industrin, samt utnyttja de kontaktkanaler som dessa företags personal redan har genom bransch- och fackföreningar, mässor och lokala grupperingar. 
 Utländska erfarenheter, hämtade från livsmedelsbranschen i Dan- mark eller den grafiska branschen i Finland, tyder på en ökad strategisk medvetenhet hos "teknikpassiva" företag kanske framför allt beror på att det utvecklas entydiga värderingar om ny teknik och om aktuella teknologiska strategier. Sådana värderingar kan utvecklas i överbryg- gande branschinriktad forskning och utbildning och spridas via bran- schorganisationer. Man bör inte heller underskatta betydelsen av de goda exempel som olika teknikaktiva företagsnätverk lokalt utgör för de mer teknikpassiva och mindre riskbenägna småföretagen. 
 4EKNIKS¶KANDE SM¥ OCH MEDELSTORA F¶RETAG 
 Det är de små och medelstora företagen som kan kallas "tekniksök- ande", antingen de redan knutits till formellt tekniskt samarbete eller ej, 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 291 
  
 och som har processinriktad produktion av industriell karaktär, som bör vara huvudmålgruppen för en aktiv och utarbetad tekniköverförings- verksamhet. En målinriktad uppsökande verksamhet bör ge goda möj- ligheter att skapa närmare kontakter med ännu icke nätverksanknutna, tekniksökande företag, och förmedla ny teknik och lösningar som kan förstärka deras konkurrenskraft. 
 Detta förutsätter att man preciserar former och kriterier för att fånga upp sådana företag som redan har en viss utvecklingspotential. Man bör kanske, för att söka sig till dem, bättre utnyttja de relationer som dessa företag redan har på regional och lokal nivå i form av konsulter, andra företag, teknikleverantörer och branschorganisationer. Man bör också från början precisera slutmålen i de kontakter som initieras med företagen. Alltså, de tekniker/metoder man vill förankra och de regio- nala eller industriella kluster man vill förstärka, eller t.ex. exportmål. Man bör också sikta på systematiskt nätverksbyggande som bas för lö- pande teknikinformation, projektinitiering och ömsesidiga företags- kontakter i syfte att lyfta nivån från tekniksökande till tekniksamarbe- tande. För dessa företag bör ökad och förstärkt marknadsorientering och produktutveckling sättas i fokus för nya insatser. 
  
 8.5.4 
  
 Utbildning och fortbildning för livsmedelsindustrin 
  
 8.5.4.1 
  
 Industrins behov av kompetenshöjning 
  
 Utbildningssystemet spelar en grundläggande roll när det gäller att sprida kunskap om nya produktions- och produktmöjligheter och att öka utsikterna att ta till vara på dessa möjligheter. Samtidigt har livs- medelsindustrin hittills haft ett svalt intresse för högre utbildning och har få anställda med sådan utbildning. De teknologiska resurserna, i betydelsen utbildad personal, i livsmedelsbranschen är koncentrerade till ett fåtal stora företag. Enligt uppgifter från NUTEK var det år 1993 endast 130 företag, av totalt 2 291, som hade åtminstone en tekniker eller naturvetare med minst treårig examen anställd. Totalt var bara 761 tekniker eller naturvetare anställda i livsmedelsindustrin och de fanns framför allt hos företag som ingick i stora eller utländska koncerner. År 1994 hade siffran stigit till 784. I dag finns det dock ett ökat intresse för kompetenshöjning inom industrin, bl.a. som en konsekvens av den ökade internationella konkurrensen vid inträdet i EU. 
 De stora företagen och koncernerna rekryterar personal även på forskarnivå. År 1993 uppgick det totala antalet forskarutbildade inom 
  
 292  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 livsmedelsindustrin och privata forskningsinstitut till 68 personer, vil- ket visar att omfattningen dock är relativt blygsam. För det stora fler- talet små och medelstora företag är andra utbildningar av större intres- se. Framför allt, och med hänsyn till pågående rationaliseringar, är des- sa företags nyrekrytering marginell. De mindre företagens stora behov handlar snarare om att vidareutveckla den befintliga personalens kom- petens. 
 Utbildningarna upplevs ofta av industrin som alltför inriktade på hantverksmässig produktion och på råvarunära livsmedelsproduktion. Hantverksmässigheten är en eftersläpning i utbildningssystemet, som inte har tagit tillräcklig hänsyn till livsmedelsindustrins omvandling till en processindustri. Omvandlingen till processindustri påverkar också arbetsorganisationen mot mera av lagarbete och flödesorientering. Detta leder till breddning och decentralisering av arbetsuppgifterna, vilket ställer högre krav på de anställdas kompetens. 
 För att stärka branschens marknadsorientering och förmåga att han- tera strategiska frågor, behöver det utvecklas mer utbildning som berör livsmedel inom ekonomi, marknadsföring, produktutveckling, IT och maskinteknik. Detta skulle kunna leda till ett bättre utnyttjande av så- dana utbildningar, vars studenter i dag alltför sällan blir anställda i livsmedelsindustrin. Dessa kompetenser måste också utvecklas genom fortbildning av de redan anställda, både på ledande befattningar och "på golvet". 
 Ett problem som ofta nämns är också att livsmedelsbranschen gene- rellt har för låg status i dagsläget. Man har därför svårt att locka till sig toppförmågor och speciellt är det ett problem att locka till sig kompe- tens från utbildningar som i dag inte tar upp livsmedelsfrågor. 
  
 8.5.4.2 
  
 Befintliga gymnasieutbildningar 
  
 Uppgifterna i detta avsnitt kommer framför allt från Skolverkets rap- porter Skolan i siffror år 1995 respektive år 1997. 
 Fler och fler av landets gymnasieskolor ger utbildning inom livsme- dels- eller hotell- och restaurangprogrammet. Hösten 1996 läste 859 elever första året på livsmedelsprogrammet mot 5 239 på hotell och restaurangprogrammet. På de flesta av de 26 skolor som har livsme- delsprogrammet finns inriktningen bageri och konditori samt kött och chark. Hotell- och restaurangprogrammet finns i dag på 125 svenska gymnasieskolor. Inom detta program kan man välja på inriktningarna restaurang (84 skolor), hotell (44 skolor) och storhushåll (17 skolor). En jämförelse mellan åren 1997 och 1995 visar en ökning i andelen skolor som ger dessa program, utom vad gäller inriktningen mot stor- hushåll inom hotell- och restaurangprogrammet. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 293 
  
 Antalet elever på dessa utbildningar ökar. Drygt 10 % fler elever läste första årskursen på dessa två program år 1996 än under år 1994. Andelen förstahandssökningar till dessa program har varit ungefär kon- stant de senaste åren, vilket kan tyda på att den låga status dessa ut- bildningar sägs ha inte är på väg att förbättras. 
 Att storhushållsutbildningens ställning är svagare bekräftas av att nästan 40 % färre elever läste denna inriktning i årskurs två år 1996 jämfört med år 1994. Hotellinriktingen får också färre elever, medan restauranginriktningen ökar. 
 Inom industriprogrammet finns på vissa skolor en inriktning mot processteknik som också är av intresse för livsmedelsindustrin. År 1996 utbildades 123 elever inom denna utbildning. 
 Den totala volymen på livsmedelsutbildad gymnasieungdom är i samma storleksordning som en uppskattad genomsnittlig volym nyre- krytering i livsmedelsindustrin, men kvaliteten på utbildningen kan ifrågasättas. Industrin är, enligt Livsmedelsbranscherna Yrkesnämnd inte nöjd med utbildningen på livsmedelsprogrammet. Den livsmedel- stekniska gymnasieutbildningen anses i allmänhet passa bäst för de mer hantverksinriktade yrkena som konditor och styckare: "Processoperatör blir man inte". 
  
 8.5.4.3 
  
 Befintliga högskoleutbildningar 
  
 ,IVSMEDELSINRIKTADE 
 Civilingenjörsutbildningar, med kemiteknik med livsmedelsinriktning- ar ges på två ställen i landet: Göteborg och Lund. Utbildningarna täcker områden som livsmedelskemi, livsmedelsteknik och näringslära. Till- sammans utbildar de ca 30 civilingenjörer per år. 
 Naturvetenskapliga utbildningar finns bl.a. i Göteborg, där det ma-  
 tematisk-naturvetenskapliga 
  programmet har en inriktning mot livsme- delskemi. Även vid högskolan i Kalmar finns en naturvetenskapligt inriktad utbildning: bioteknologi med livsmedelskemi. Denna utbild- ning täcker även näringslära. Agronomprogrammet på SLU i Uppsala inbegriper studier i  
 mjölk-, 
  kött- och växtproduktlära, kemi och mikro- biologi. Totalt utbildar dessa ca 25 fil. kand. och ca 30 agronomer med livsmedelsinriktning per år. 
 På det eftergymnasiala stadiet börjar det utvecklas flera program som överbrygger gapet mellan praktik och teori. Yrkestekniska Hög- skolan (YTH) i Lund och de Kvalificerade Yrkesutbildningarna (KY) i Skara och Falkenberg bör räknas som teknikerutbildningar och som har 
  
 294  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 en praktisk profil. De premierar eller kräver yrkeserfarenhet hos de sö- kande och delar av utbildningen sker i företag. Dessa utbildningars kurser indelas ej efter klassiska ämnesindelningar utan utgår från pro- blemställningar i industrin. Samtliga tre tar upp teknik för livsme- delsprocesser och  
 KY-utbildningarna 
  omfattar dessutom en del ekono- miska studier.  
 YTH-utbildningen 
  har en mera teoretisk inriktning, men eftersom de som antas skall ha minst fyra års erfarenhet av att arbeta i livsmedelsindustrin, får utbildningen ändå en mera praktisk profil än t.ex. civilingenjörsutbildningarna. Från YTH examineras 30 tekniker per år.  
 KY-utbildningarna 
  kommer att examinera ca 25 tekniker per år. 
 Kemiingenjörsutbildningen i Helsingborg och Livsmedelsingen- jörsutbildningen i Skara är högskoleingenjörsutbildningar och har en mera teoretisk utbildning. Den senare har ett bredare fokus som inklu- derar både ekonomi och transporter. Kemiingenjörsutbildningen i Hel- singborg bygger på den tidigare utbildningen av livsmedelstekniker vid Collins gymnasieskola. De tekniska högskolorna i Lund respekti- ve Göteborg har också ambitionen att i sina civilingenjörsutbildningar kombinera teori och praktik, men antalet utbildade är än så länge gans- ka lågt. Det examineras 30 kemiingenjörer per år i Helsingborg, och i Skara kommer det också att examineras ca 20 livsmedelsingenjörer per år. 
 Den geografiska fördelningen av utbildade från livsmedelsinriktade utbildningar överensstämmer i stort med industrins regionala fördel- ning. 
  
 –VRIGA 
  UTBILDNINGAR 
 Det finns också utbildningar som inte i första hand syftar till att utbilda personal till livsmedelsindustrin, men vars studenterna i viss utsträck- ning ändå rekryteras dit. En sådan utbildning är miljö- och hälso- skyddsprogrammet i Umeå, som har ett visst obligatoriskt inslag av livsmedelskunskap och en påbyggnadskurs med livsmedelsteknologi och näringslära. 
 En annan grupp utbildningar med bäring på livsmedelsbranschen är kostekonomer, dietister och gastronomer. I och med att kost och hälsa blir viktigare inom livsmedelsindustrin finns det ökade möjligheter för personer med dessa utbildningar att arbeta inom industrin med bl.a. produktutveckling. De har också kunskaper om tillagning av mat i stora kvantiteter och får jobb som försäljare mot storhushåll och annat. Un- gefär 140 studenter per år börjar på någon av dessa utbildningar. 
 Företagsekonomiska institutionen vid Lunds universitet erbjuder en kurs på  
 C-nivå 
  om "Marknadsföringsstrategier inom livsmedelsindust- rin – ett internationellt perspektiv". Kursen syftar till att ge studenterna 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 295 
  
 kunskaper om olika teoretiska perspektiv för att analysera livsmedels- företagens situationer och marknadsstrategier, kunskaper om dagens strategiska frågeställningar inom industrin samt en överbr yggande för- ståelse för förädlingskedjans marknadsinriktade aktiviteter som också inbegriper produktionsteknologi- och förpackningsfrågor. Även på handelshögskolorna i Göteborg och Stockholm tar man upp marknads- föring av livsmedelsindustrins produkter. 
 Vid Lunds universitet finns ett mindre antal pedagoger och sociolo- ger som forskar om livsmedel och eventuellt berör detta i undervisning- en. 
 En tredje kategori utbildningar är de som är eller borde vara av in- tresse för livsmedelsindustrin, men som i dag inte tar upp branschens specifika frågeställningar i utbildningen. Ett exempel på detta är ut- bildningen av utvecklingsingenjörer i Halmstad. 
  
 8.5.4.4 
  
 Möter utbildningarna industrins behov? 
  
 6OLYM 
 Varje år examineras som tidigare beskrivits ca 145 personer från minst treåriga livsmedelstekniska och livsmedelsrelaterade naturvetenskapli- ga eftergymnasiala utbildningar. Denna siffra kommer att öka med 45 personer de närmaste åren när de första kullarna från nystartade tekni- ker och högskoleingenjörsutbildningar examineras. Därtill kommer i storleksordningen 250 personer med livsmedelskunskaper från andra utbildningar. 
 Detta kan jämföras med de 784 högskoleutbildade teknikerna eller naturvetarna som år 1994 fanns i livsmedelsindustrin, inklusive de som inte hade livsmedelsinriktad utbildning. En annan jämförelsesiffra är de 172  
 FoU-årsverken 
  som år 1995 utfördes i livsmedelsbranschen av per- soner med högre utbildning, oavsett graden av livsmedelsinriktning på utbildningen. Utifrån dessa siffror verkar det som om volymen utbilda- de väl möter behovet, men återigen är det kvaliteten som kan ifråga- sättas. Balansen mellan utbildade och anställda tekniker och naturveta- re kan också tolkas som en låg rörlighet från universitet och högskolor till livsmedelsindustrin. 
  
 296  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 6ART TAR DE V¤GEN 
 Det finns statistik över antalet högskoleutbildade tekniker och natur- vetare inom olika delbranscher av livsmedelsindustrin, men det finns ingen detaljerad kunskap om vilken typ av utbildning dessa personer har. Det finns inte heller detaljerad kunskap om var de som följer ut- bildningar inom livsmedelsområdet anställs, utom när det gäller CTH:s livsmedelstekniska utbildning. Här framgår att av de utexaminerade år 1984 fortsatte cirka en tredjedel med forskning och de övriga fick an- ställning i industrin, förutom ett fåtal som började arbeta i en kommun. Av de som anställdes i industrin arbetade de flesta inom livsmedelsin- dustrin, men ett par gick till förpacknings- och utrustningsföretag och någon till läkemedelsbranschen. Det vore av stort värde för utbild- ningsansvariga, industri med flera att göra en översyn av kompetens- struktur och kompetensförsörjning i livsmedelsindustrin. 
 Enligt de utbildningsansvariga och studievägledare går eleverna från de utbildningar som ovan kallas livsmedelsinriktade i huvudsak till livsmedelsindustrin. Möjligen kan man se en skillnad att de studenter som genomgått utbildningar som är mer praktiskt inriktade och där de har erfarenhet av att arbeta i livsmedelsindustrin, före eller under ut- bildningen, oftare tar anställning i livsmedelsindustrin efter examen. Dietister och kostekonomer som dominerar gruppen övriga utbild- ningar går, enligt samma källor, framför allt till sjukhus, vårdcentraler och andra organisationer där mat tillagas i stor skala, och endast en mindre andel går till livsmedelsindustrin. 
 Enligt kartläggningen av livsmedelsrelaterad FoU hos offentliga aktörer utförs ungefär 120 forskarår av doktorander. Med hänsyn taget till genomströmningstid och avhopp kan tillflödet av doktorer skattas till ca 15 personer per år. Kartläggningen fann vidare att knappt hundra forskarår utförs av seniorforskare hos de offentliga aktörerna. Uppgif- ter från en  
 NUTEK-studie 
  anger 48 forskarutbildade tekniker och na- turvetare i livsmedelstillverkande företag och 20 på  
 FoU-bolag 
  och privata  
 FoU-institut 
  år 1993. Alltså bör det finnas mellan 150 och 200 seniorforskare inom livsmedelssystemet, dvs. livsmedelsindustrin och offentliga  
 FoU-aktörer. 
  Dessa siffror motsäger inte den allmänna före- ställningen att livsmedelsindustrin anställer få av de utbildade doktor- erna samt att alltför många får anställning utanför livsmedelssystemet. 
 En befintlig insats för ökad rörlighet är ett program som drivs av SIK och som syftar till att få ut högre utbildade till livsmedelsindustrin. Programmet består dels av ett traineeprogram för civilingenjörer, dels av ett "post doc" program för att få ut disputerade forskare i industrin. Verksamheten omfattar dock än så länge blygsamma  
 5–10 
  personer. 
 En annan satsning som kan förväntas få effekter på rörligheten är forskarskolan inom programmet Livsmedelsproduktion med framtidens 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 297 
  
 teknologier (LiFT), som samfinansieras av Strategiska forskningsstif- telsen och näringslivet. De deltagande doktoranderna läser industriin- riktade kurser i ett program som är inriktat på teknologier för struktur- formning och teknologier för mild behandling av livsmedel. Doktoran- derna har industriella mentorer och kan få stipendier för att arbeta på företag. Inom programmet betonas också samordning mellan de tre deltagande forskningscentrum på LU, SLU i Uppsala samt CTH. 
 +VALITET 
 Genomgången av utbildningar visar att det i liten mån finns utbildning- ar som är inriktade på processteknik för livsmedelsindustrin. Pro- cesskunskap ingår i de överbr yggande mellannivåutbildningarna, men flertalet av dessa är nystartade och tämligen oprövade.  
 YTH-utbild- 
  ningen i Lund har dock funnits sedan år 1981 och uppskattas av företa- gen. Många av de livsmedelsinriktade utbildningarna, framför allt de på hög teoretisk nivå med 120 poäng eller mer, är delar av kemiutbild- ningar medan en lämplig processutbildning mycket väl skulle kunna anknytas till t.ex. en maskinteknisk utbildning. Processteknik ingår i de livsmedelsinriktningar inom civilingenjörsprogrammen i kemi som finns i Göteborg och Lund, men har här en alltför liten del av utbild- ningen, som i hög grad syftar till laboratoriearbete. Även maskiningen- jörer får utbildning i processteknik och kan arbeta inom livsmedelsin- dustrin, men detta torde kräva att de får en viss utbildning om livsme- delsspecifika frågor, vilket inte är vanligt i dagsläget. Detta problem är inte specifikt för livsmedelsområdet utan återfinns också inom andra branscher. 
  
 YTH-utbildningen 
  och  
 KY-utbildningarna 
  har också fördelen att ge en kombination av praktiska erfarenheter och teori. Dessa tekniker är lämpade att anställas även i mindre företag. Kombinationen av erfaren- het och teori bedöms också vara värdefulla för arbete i en processope- ratörsroll. 
  
 8.5.4.5 
  
 Fortbildning för livsmedelsindustrin 
  
 I nuvarande situation med låg nyrekrytering blir fortbildning av befint- lig personal en relativt viktig källa till ny kompetens i företagen. Enligt Livsmedelsbranschernas Yrkesnämnd satsar livsmedelsindustrin mer än tidigare på fortbildning av de anställda, men fortfarande sker detta på en låg nivå. Företagen satsar bl.a. på tekniska utbildningar inom IT, el, styr- och reglerteknik samt på branschspecifika ämnen som hygien och råvarukunskap. Fortbildningsinsatserna rör de kortsiktiga behoven. 
  
 298  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 Generellt sett tar företagen själva inte tag i de långsiktiga kompetens- behoven. 
 Förändringen av arbetsorganisationen i branschen ställer också stör- re krav på arbetsledarna. Det finns ett behov av fortbildning till arbets- ledare med inriktning på kommunikation och konflikthantering. 
 Mot denna bakgrund är det viktigt att stödja utveckling av fortbild- ning hos befintliga utbildningsinstitutioner och att, inte minst med hän- syn till mindre företag, skapa en tydlig ingång till det utbud som finns. Ett viktigt villkor att ta hänsyn till i sammanhanget är att framför allt småföretag ofta inte har möjlighet att skicka sin personal till externa kurser eftersom detta avsevärt stör produktionsverksamheten. Samtidigt är det inte minst de mindre företagen som har ett särskilt behov av att fortbilda sin personal, eftersom de har sämre möjligheter att nyrekry- tera. 
 En intressant frågeställning är om utbildningsinstitutionerna har förmåga att överföra impulser från andra branscher, eller om behovet av livsmedelsspecifik kompetens hos utbildarna hämmar detta utbyte. 
 Det saknas en översikt över befintliga fortbildningsaktiviteter arran- gerade av företagen själva, av företag som säljer utbildningstjänster och av offentliga aktörer. Utan en sådan översikt är det svårt att bedö- ma var en statlig insats kan göra mest nytta. 
  
 8.6 
  
 Utredningens överväganden 
  
 Utredningen har fokuserat sig kring livsmedelsindustrins långsiktiga kunskapsbehov för att kunna öka förädlingsgrad och kundanpassning av dess produkter. Utgångspunkten har varit att primärnäringen har eller tillförsäkras den insikt och kunskap som krävs för att den skall kunna producera efter de krav som ställs från såväl konsumenter som från industri. En grundläggande förutsättning för en framgångsrik livs- medelssektor är att såväl råvaror som förädlade livsmedel produceras utifrån de krav som ställs av marknadens aktörer. Ett centralt och över- gripande behov är att förstå och kanalisera konsumentbehov och prefe- renser i hela produktionskedjan från konsument till råvaruproducent. 
 Utredningen har inte analyserat primärnäringens långsiktiga behov och har därför inte några förslag som är fokuserade på dess  
 FoU-behov. 
  En avgörande förutsättning för att en nationell satsning skall kunna ge önskat resultat är dock att företag och forskare inom såväl primärledet som inom övriga delar av livsmedelskedjan deltar i program- verksamheten. Utredningen konstaterar dock att det finns ett behov att göra en översyn av den primärnäringsinriktade  
 FoU-verksamheten 
  i syfte att klarlägga om den FoU som sker är relevant utifrån de krav som den nya marknadssituationen ställer. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 299 
  
 Kartläggningen av pågående FoU har visat att den offentliga sats- ningen har en tyngdpunkt på kost/hälsa och säkerhetsproblematiken, samt på livsmedlens grundläggande kemi. Vidare har identifierats ett antal områden som bedöms vara otillräckligt bearbetade utifrån föräd- lingsledets perspektiv, t.ex. process, förpackning, marknad och konsu- mentkunskap. Det är därför nödvändigt att stärka dessa senare områ- den, samt att åstadkomma en bättre koppling till och utnyttjande av den forskning som i dag är relativt omfattande. Utredningen har konstaterat att den totala insatsen är av otillräcklig omfattning och att en omprio- ritering inom  
 FoU-systemet 
  inte uppfattas som meningsfull. En jämfö- relse mellan de offentliga  
 FoU-resurserna 
  på livsmedelsområdet i några av Sveriges konkurrentländer, styrker också slutsatsen att svensk livs- medelsforskning bör tillföras nya medel för att livsmedelssektorn i Francis rige skall kunna behålla och utveckla sin konkurrenskraft. 
 Problemet enligt livsmedelsindustrin är att åstadkomma en fokuse- ring på marknadsstyrda och industrinära problemställningar. Man har också svårigheter att hitta vägar att påverka och i viss mån styra forsk- ningsinnehållet. Livsmedelsindustrin efterlyser därför en nationell ko- ordinering med fokus på industrins behov, där man får stor möjlighet att påverka och i vissa fall styra innehållet av forskningen samt nytt- jandet av resultaten. Utredningen delar denna uppfattning och ser ett behov av ett nationellt sammanhållet program. Tillkomsten av andra finansiärer genom de forskningsstiftelser som byggts upp av medel från de avvecklade löntagarfonderna, förstärker kravet på samordning och samverkan. 
 SJFR har sedan år 1986 ansvarat för den grundläggande forskningen av betydelse för livsmedelsområdet och stödjer projekt inom hela för- ädlingskedjan. En väsentlig vetenskaplig kompetensuppb yggnad har ägt rum. Denna forskarinitierade och forskarbedömda grundläggande forskning erfordras som vetenskaplig bas samt för att skapa tillräcklig bredd och bidra till tillvaratagandet av nya infallsvinklar. Grundforsk- ningen bidrar också till att svara upp mot samhällets krav på kunskap av betydelse för säkerhet och hälsa. Den forskningsrådsfinansierade forskningen bör därför vidmakthållas på minst samma nivå som gäller i nuläget. 
 NUTEK har ett huvudansvar för statens insatser för den svenska in- dustrins förnyelse och utveckling, NUTEK:s specifika insatser på livs- medelsområdet har hittills varit av relativt låg omfattning. Utredningen konstaterar att det finns behov av väsentligt ökade  
 FoU-insatser 
  fokuse- rade på industriella frågeställningar. 
 Utredningen konstaterar vidare att livsmedelsindustrins kompe- tensnivå är ojämnt fördelad mellan olika delbranscher och företag. Den förefaller också vara generellt låg i förhållande till andra industribran- scher och i förhållande till de krav som den nya marknadssituationen 
  
 300  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 ställer. För att höja kompetensnivån hos livsmedelsindustrin krävs där- för särskilda insatser. Dessa bör vara inriktade på att lyfta kompetens- nivån som helhet och samtidigt öka förståelsen av behovet av utbildad personal på alla nivåer samt betydelsen av forskning och utveckling. 
 I detta sammanhang bör påpekas att minst lika viktigt som den kun- skapsuppbyggnad som sker i forskningsprojekt är forskaren själv såsom en av de kompetenta medarbetare som livsmedelsindustrin behöver. Forskningsprojektets industrirelevans är en första förutsättning för en lyckad övergång till industrin. 
 En förstärkning av livsmedelsrelaterad FoU krävs för att livsme- delsindustrin skall uppnå höjd effektivitet, utveckla nya produkter och förbättra förmågan att möta det konkurrenstryck som en allt öppnare marknadssituation innebär. Detta innebär troligtvis att antalet syssel- satta minskar vid en bibehållen produktionsvolym. Alternativet är dock än mer pessimistiskt, då en försämrad konkurrenskraft riskerar att slå ut stora delar av livsmedelsindustrin. Samtidigt finns det starka skäl att tro på den svenska livsmedelsindustrins förmåga att utveckla nya produk- ter och utöka exporten, vilket totalt sett skulle kunna leda till bibehål- len eller t.o.m. ökad sysselsättning inom livsmedelssektorn. 
 Av den svenskbaserade livsmedelsindustrin är 28 % utlandsägd och tillhör multinationella företag. Dessa har tillgång till centrala forsk- ningsresurser i framför allt Europa och USA. Företagen samarbetar med de forskningsinstitutioner och institut som de finner bäst och lämpligast, oberoende av nationell hemvist. Rekrytering av personal för svenskbaserad verksamhet sker dock huvudsakligen i Sverige. Interna- tionaliseringen av de svenskägda företagen innebär också att FoU- projekt läggs ut på utländska aktörer i ökad utsträckning. 
 Utredningen har beaktat detta och anser att det är av avgörande be- tydelse att forskningsklimatet och utbildningen är av sådan kvalitet att den uppmuntrar till samverkan mellan båda dessa typer av  
 FoU-starka 
  företag och de nationella kunskapsgenererande organisationerna. För- delarna med ett kunskaps- och problemställningsflöde in mot dessa överväger eventuella nackdelar som ett utflöde av kunskap kan inne- bära. 
 Stora delar av livsmedelsforskningen kräver kostnadskrävande in- strumentering och analysutrustning. Med begränsade resurser är det av största vikt att undvika dubblering av arbete. I stället bör en profilering av verksamheten, och därmed en koncentration av insatta resurser, fort- satt eftersträvas. Kopplingen mellan olika kompetenscentrum kan för- stärkas och förbättras. Ett nationellt program måste utgå från de kun- skaper som redan är uppb yggda och medverka till att denna profilering ytterligare förstärks och utnyttjas. Det finns inga skäl att förändra den grundläggande  
 FoU-strukturen 
  som b ygger på de kompeten scentrum som redan är etablerade i Lund, Göteborg, Uppsala och Stockholm. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 301 
  
 Däremot bör dessa knytas ihop med andra kompetenser i t.ex. Linköp- ing, Umeå, Skara och Kalmar, liksom till discipliner som i dag inte hu- vudsakligen bearbetar livsmedelsrelaterade problemställningar. Det är samtidigt väsentligt att utnyttja den kompetens som finns vid institutio- ner som i dag är inriktade på problemställningar som inte direkt rör livsmedel, men som trots detta är av stor betydelse för utvecklingen av livsmedelssektorn. Viss medicinsk forskning, styr- och reglerteknisk samt produktionsteknisk forskning är exempel på sådana områden. 
 Ett nationellt samlat program erfordras för att åstadkomma en sam- verkan mellan olika aktörer. Dels inom forskarvärlden, dels mellan forskarna och företagen och dels mellan olika delar av livsmedels- kedjan. En målsättning bör vara att en sådan samverkan skall kunna bestå efter programmets avslutande, vilket kan ske genom att ta till vara på de upparbetade kanalerna och de nya ämnesområden som etablerats i institutionsstrukturen vid högskolor, universitet och hos instituten. Ett nationellt program skulle också kunna ge förutsättningar för den del av livsmedelsindustrin som står utanför  
 FoU-systemet 
  i dag, att hitta in i detta och därigenom kunna uppfatta FoU som ett naturligt och effektivt redskap i förnyelsearbetet. 
  
 8.7 
  
 Utredningens förslag 
  
 Utredningen föreslår ett nationellt samlat  
 FoU-program 
  för livs- medelsindustrins förnyelse och expansion. Programmet föreslås pågå under fyra år och den totala offentliga finansieringen föreslås uppgå till 360 miljoner kronor under denna period. Programförslaget beskrivs i detalj nedan. 
 Utredningen föreslår också att befintliga utbildningar med anknyt- ning till livsmedelsbranscher görs till föremål för en översyn som tar sin utgångspunkt i industrins behov. 
 Vidare föreslår utredningen stöd till utbildningsformer som utgår från konkreta problemställningar och idéer och varvar utbildning med praktisk verksamhet. Därutöver föreslås att åtgärder vidtas för att på- verka även andra utbildningar som i dag ej har livsmedelsinriktning. 
 Utredningen föreslår även att Livsmedelsverket skall utarbeta krite- rier för grundläggande livsmedelsutbildning. Utbildningen skulle sedan kunna erbjudas i första hand s.k. mikroföretag. 
 Utredningen föreslår att en översyn görs av den primärnäringsin- riktade  
 FoU-verksamheten 
  i syfte att klarlägga om den FoU som sker är relevant utifrån de krav som den nya marknadssituationen ställer. 
  
 302  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 8.7.1 
  
 Vision, övergripande mål och strategier 
  
 Visionen är att svensk livsmedelssektor har den personella och kun- skapsmässiga kompetens som tillgodoser de långsiktiga behoven och ger förutsättningar för att åstadkomma ökad kvalitet, produktivitet, sä- kerhet, kundanpassning och förädlingsgrad, så att konkurrenskraften på hemmamarknaden kan bibehållas och förstärkas samtidigt som förbätt- rade förutsättningar skapas för ökad export. Man har även en tillfreds- ställande integration i kedjan primärnäring – råvara – process/pro- duktion – distribution/konsumtion. I visionen ligger också att den ve- tenskapliga basen är av tillräcklig nivå för att möjliggöra en effektiv internationell samverkan och ge möjlighet till deltagande i såväl EU:s som andra internationella forskningsprogram. 
 Övergripande mål för den samlade  
 FoU-insatsen 
  är att: 
  
 Programmet genererar kunskap och samverkansformer – på såväl nationell som på internationell nivå – som bidrar till livsmedels- branschens utveckling, 
  
 livsmedelsbranschen ser  
  
 FoU-verksamhet 
  som ett nödvändigt och effektivt verktyg i sin långsiktiga strategi, 
  
 samspelet företag och det offentliga  
  
 FoU-systemet 
  förstärks och vidareutvecklas, 
  
 bidra till att höja företagens mottagarkompetens för ny kunskap så att förmågan att driva kvalificerat produktutvecklingsarbete höjs, 
  
 skapa förutsättningar för att de företag som i dag står utanför FoU- systemet också skall kunna delta, 
  
 bidra till att livsmedelsbranschen, inkluderande förpacknings- och utrustningsindustrin, får en bredare rekryteringsbas. 
  
 Strategier för att uppnå beskrivna mål är följande: 
  
 Genom samverkansprojekt åstadkomma en integrering mellan aktö- rerna i hela livsmedelskedjan, inklusive förpacknings- och utrust- ningsindustri, handel och råvaruproducenter. 
  
 Genom riktade program fokuserade kring teman åstadkomma en kunskapshöjning inom prioriterade områden och där så är befogat en tvärvetenskaplig samverkan mellan  
  
 FoU-aktörerna. 
  
 Med styrande kriterier få konsortier att söka samverkan för att åstadkomma överföring av kunskaper från andra branscher. 
  
 Genom att skapa ett nationellt nätverk med regionala organisationer med resurspersoner få till stånd en medverkan i  
  
 FoU-systemet 
  av fö- retag med låg egen  
 FoU-verksamhet. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 303 
  
 8.7.2 
  
 Sammanfattning av förslag till samlat nationellt  
  
 FoU-program 
  
 Programmets huvudsyfte är att bidra till industriell förnyelse och kom- petenshöjning i företagen, som samtidigt medför en kompetenshöjning vid svenska högskolor och universitet. Detta kan ske genom att  
 FoU-in- 
  satsen fokuseras kring industriella problemställningar och genom att tillämpa olika samverkansformer för att förbättra och understödja kun- skapsflödet mellan aktörerna. 
 Kärnan i utredningens förslag utgörs av ett program med industri- ella samverkansprojekt som innehållsmässigt kan behandla frågeställ- ningar inom hela livsmedelskedjan. Omfattningen av offentliga medel föreslås till 40 miljoner kr/år. Näringslivets insats bedöms till  
 25–50 
  % 
 i eget arbete – alternativt i likvida medel – beroende på projektet och företagets struktur och storlek. 
 För att täcka områden som i dag är otillräckligt bearbetade, föreslår utredningen även tre kunskapshöjande ramprogram till en omfattning av 25 miljoner kr/år, i huvudsak offentliga medel. 
 För att förbättra dialogen mellan olika aktörer och för att åstad- komma en effektivare kunskapsöverföring, föreslår utredningen ett åt- gärdsprogram för kunskapsutveckling och kunskapsspridning. Omfatt- ningen föreslås till 20 miljoner kr/år i offentliga medel. Näringslivets insatser kan ske i form av egna personella resurser och med finansie- ring av utvecklingsprojekt. 
 Det samlade nationella programmet skall ha en sammanhållande programledning med en styrelse bestående av representanter för nä- ringslivet, forskarvärlden och huvudfinansiärerna. Det skall i program- ledningen finnas resurser för effektiv initiering, koordinering, informa- tionsspridning och programaktiviteter. Vidare krävs det resurser för att kunna finansiera erforderliga fördjupningsstudier av strategiska frågor för det livsmedelsrelaterade  
 FoU-systemets 
  framtida utveckling. Finan- siellt behov för detta bedöms sammanlagt vara 5 miljoner kr/år. 
 Utredningen föreslår att programmet skall pågå under fyra år. Den totala offentliga finansieringen föreslås uppgå till 360 miljoner kronor under denna period. Med erfarenhet från liknande program bör det vara möjligt att fortsätta med ett modifierat program efter det att en utvärde- ring genomförts, eftersom delar av det föreslagna programmet är av långsiktig karaktär. 
  
 8.7.3 
  
 Program för industriella samverkansprojekt 
  
 Syftet med industriprojekten är att ge företag och företagskonstella- tioner möjlighet att bearbeta specifika problem och samtidigt utveckla 
  
 304  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 kontakterna med  
 FoU-systemet, 
  och genom detta åstadkomma en höj- ning av såväl personell kompetens som kunskapskompetens. Syftet är även att sammanföra aktörer från olika delar av livsmedelskedjan – såväl från näringslivet som forskarvärlden – för att på detta vis uppnå 
 en bättre integrering. Syftet är även att åstadkomma en bättre koppling mellan industri och starka forskningskompetenser, som tidigare endast i ett fåtal fall haft stark industrikoppling. 
 Kriterier för samverkansprojekten är: 
  
 Samverkansprojekten kan innefatta konstellationer av stora och små företag inom hela livsmedelskedjan, inklusive förpacknings- och ut- rustningsföretag, handeln, institut, högskolan och myndigheter. 
  
 Projekten skall utgå från av industrin påtalade behov med klart defi- nierad industriell målsättning. Industrin skall aktivt delta i plane- ring, styrning, forskningsarbete samt implementering av resultaten. 
  
 Projekten kan behandla problemställningar från vilken del som helst av livsmedelskedjan. Dock är ett minimikrav att ett livsmedelspro- ducerande företag med direkt koppling till slutkonsument eller han- deln deltar. 
  
 Projekten kan vara forskningsintensiva och resursmässigt omfattan- de med många aktörer. 
  
 Speciellt mindre företag kan delta med projekt av mer marknadsnära karaktär, dock under förutsättning att minst två företag och ett in- stitut/institution ingår i projektet. 
  
 Projekten skall kräva medfinansiering av företagen i form av eget arbete och/eller likvida medel. Det statliga finansiella stödet kan va- riera beroende på projektets karaktär och de ingående företagens  
  
 FoU-kapacitet. 
  
 Resultaten kan vara konfidentiella. Dock krävs deltagande i infor- mations- och spridningsaktiviteter. 
  
 Meriterande skall vara att det i projekten ingår aktörer från andra branscher eller från forskarvärlden som i dag inte är verksamma in- om livsmedelsområdet. 
  
 Om expertis inte finns i Sverige, kan utländska gästforskare invol- veras, likaså kan svenska forskare placeras utomlands för att på så 
  
 sätt befrämja hemtagande av kunskap. 
 Projekten kan behandla vitt skilda områden med betydelse för livs- medelsindustrin, t.ex. livsmedelssäkerhet, process- och produktions- teknik, kvalitetsegenskaper, miljö- och resursutnyttjande, produkt- utveckling och innovationer, förpackningssystem, logistik, organisation och arbetsmiljö. 
 Att bygga upp samverkansprojekt är tids- och arbetskrävande och kräver projektledare med ingående kunskap om både företagens, hög- skolans och institutens arbetssätt. Instituten har erfarenhet av att arbeta tillsammans med industrin och har därför en given roll i uppb yggnaden 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 305 
  
 av projekten. De centrum som i dag finns eller kan komma att utvecklas vid högskolorna kan också få stor betydelse vid uppb yggnaden av pro- jekten. För att underlätta uppb yggnadsarbetet bör ett planeringsstöd kunna utgå och ett ansökningsförfarande i två steg tillämpas. 
  
 8.7.4 
  
 Tre kunskapshöjande ramprogram 
  
 Syftet med nedanstående tre kunskapshöjande program är att bygga upp och förstärka kunskap inom några specifika områden av kritisk betydelse för livsmedelsindustrins utveckling. Frågeställningarna skall vara industrirelevanta och syftet är också att fånga upp frågeställningar från samverkansprojekten, som kräver fördjupad bearbetning. Detta kan ske genom nära koppling till dessa. Genom programformen kan åstadkommas ett samarbete mellan olika företag, forskningsaktörer och relevanta myndigheter. Samverkan med de nystartade nationella pro- grammen är synnerligen viktig och kan åstadkommas genom samman- sättningen av beredningsgrupper och gemensamma aktiviteter. Aktiv samverkan skall även sökas med de nordiska ländernas motsvarande nationella program genom att avsätta del av budgeten till gemensamma projekt. EU:s ramprogram kommer troligen också att innehålla avsnitt som behandlar liknande frågeställningar. Resultaten skall vara öppna. 
  
 8.7.4.1 
  
 Ramprogram 1 – Konsument- och marknadskunskap 
  
 Konsumentforskningen är i dag underdimensionerad och bedrivs av ett fåtal personer spridda i landet. Ett samlat program kan lyfta fram fråge- ställningar och initiera nya projekt och dra till sig de nya forskare som erfordras för att området skall få tillräcklig omfattning, och därmed kunna möta de krav och behov som hela livsmedelskedjan ställer. 
 Ökade kunskaper om konsumenters attityder och beteenden vad gäller olika värden hos livsmedelsprodukter – såväl befintliga som nya 
 – erfordras. Sådana värden kan vara frågor om etik i djuruppfödning, moral i animaliekonsumtion, om råvarors ursprung och identitet samt livsmedlens, förpacknings- och transportsystemens belastning på mil- jön. Oron för risker i samband med livsmedelskonsumtion behöver yt- terligare studeras. Härvidlag finns behov av att lösa de motsättningar som uppkommer mellan myndigheters och konsumenters allt större krav på produktinformation, och möjligheterna att praktiskt lösa dessa behov via information på förpackningen utan att resultatet blir kontra- produktivt. 
 Mera marknadsinriktad forskning behövs kring olika marknadsseg- ments behov och värderingar såväl inom landet som för exportmark- 
  
 306  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 nader. Inte minst viktigt är att identifiera inom vilka segment föränd- ringsbenägenheten är störst. Här finns också behov av undersökningar om samband mellan faktiska köpbeteenden och olika riktade informa- tions- och marknadsföringsåtgärder. 
 Forskning kring förändringar i utbud och konsumtionsstrukturen genom ökat uteätande och "ta  
 med"-ätande, 
  ändrade inköpsvanor osv. behövs för att bedöma framtida utvecklingstrender. 
 Kunskapen om hur man utifrån konsumenters önskemål – upplevda eller konstaterade – utvecklar nya innovativa livsmedelsprodukter är bristfällig och behöver utvecklas. För detta krävs modell- och metodut- veckling för att integrera konsument- och marknadsönskemål med tek- nisk utveckling av produkter. 
 Metoder och hjälpmedel för att skapa ett kreativt och innovativt ar- betssätt inom produktutveckling efterfrågas. Forskning behövs om eko- nomiska aspekter av FoU generellt och produktutveckling i synnerhet. 
 Samband mellan produktegenskaper och processutförandet behöver ytterligare klargöras för många livsmedel, och kopplas till konsument- ens upplevelse av produkterna. 
 Det nystartade  
 KLIV-programmet 
  utgör ett embryo till bearbetning av detta omfattande område och man bör sträva efter en nära samord- ning. Samverkan med det danska  
 MAPP-centret 
  är också önskvärt. I övrigt är det viktigt att följa den internationella utvecklingen, där spe- ciellt USA har en framträdande roll. 
  
 8.7.4.2 
  
 Ramprogram 2 – Process- och produktionsteknik 
  
 Behovet av flexibel process- och produktionsteknik är avgörande för att livsmedelsindustrin skall kunna producera i små serier samtidigt som man upprätthåller ett omfattande produktsortiment och kan upprätthålla en god lönsamhet. Det är viktigt att man i det sammanhanget drar nytta av kunskaper i andra branscher som har likartade frågeställningar, t.ex. verkstadsindustrin och annan processindustri. Säkerhetsproblematiken är central. Utvecklingen går mot minimal processning; dvs. processtek- niker som reducerar bakteriebelastningen, men samtidigt bibehåller kvaliteten hos livsmedelsprodukterna, efterfrågas starkt, t.ex. rena  
 rums-tekniker, 
  hygienisk design av utrustning och processintegrerad förpackningslösning. Modern bioteknik ger nya möjligheter att skräd- darsy enzymer och processhjälpmedel och att utveckla biologiska pro- cesser. Bättre utnyttjande av modern genteknik gör det möjligt att skräddarsy råvaran så att processbetingelserna underlättas och slutpro- dukten ges unika egenskaper. Även metoder som medger en optimering av hela produktionsdelar eller kedjor med avseende på ekonomi eller kvalitetsegenskaper behöver studeras. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 307 
  
 Modern informationsteknologi har ännu i liten omfattning introdu- cerats i livsmedelsproduktionen. Här finns omfattande arbetsområden för att införa bättre mät- och styrteknik och bättre metoder för kvali- tetskontroll och övervakning, bl.a. baserat på metoder och tekniker från andra områden. IT och modern bioteknik möjliggör utvecklandet av nya snabbmetoder för att utvärdera mikrobiologiska, kemiska och al- lergena risker. IT har också stora möjligheter som beslutsstöd, för ut- bildning och process- och produktionsoptimering. Utveckling av senso- rer och  
 online-mätmetoder, 
  t.ex. bildanalys, är andra viktiga områden. Möjligheterna att koppla samman de olika  
 IT-baserade 
  systemen inom livsmedelsproduktionskedjan behöver också undersökas i syfte att fin- na sant optimala lösningar. 
  
 8.7.4.3 
  
 Ramprogram 3 – Kunskaper för framtagande av innovativa produkter 
  
 Svensk livsmedelsindustri har små förutsättningar att konkurrera på en internationell marknad med bulkprodukter av olika slag. Det finns där- emot stora möjligheter att stärka företagens konkurrenskraft och öka Sveriges export av högförädlade livsmedel om vi kan utveckla fler in- novativa produkter med unika kvalitetsegenskaper. Med detta menas alla sådana egenskaper som ger konsumenten en ökad kvalitetskänsla. Det är därför naturligt att ta utgångspunkt i några av de konsumenttren- der som långsiktigt bedöms som bärkraftiga. 
 Produkter som har tillförts i något avseende unika sensoriska kvali- tetsegenskaper i form av arom, smak, struktur, konsistens eller utseen- de, har en stor framtidspotential. Inom detta område krävs mer kunskap om hur man kan skräddarsy sådana egenskaper för olika produkttyper, översätta samband mellan konsumentpreferenser och produktkaraktärer samt utnyttja samspelet mellan olika sensoriska kvalitetsegenskaper. 
 På motsvarande sätt är produkter som tillförts unika näringsmässiga kvalitetsegenskaper av stort intresse. Inom detta område har Sverige hög forskningskompetens, inte minst då det gäller medicinskt inriktad näringsforskning. Denna kunskap behöver knytas närmare livsmedels- industrin och användas i större omfattning för utveckling av produkter med unika egenskaper. Det är nödvändigt att förstå mekanismen för komponenter i födan som är associerade med hälsoeffekter – såväl fy- siska som psykiska. Det är också viktigt att se till att positivt verkande komponenter blir biotillgängliga i livsmedel och koster. 
 Sverige har tack vare en rigorös lagstiftning och en högkva litativ medicinsk forskning skapat goda förutsättningar för att utveckla pro- dukter som uppfyller olika unika kvalitetsegenskaper ur säkerhetssyn- punkt. Allergenfria produkter är ett exempel på detta, garanterad av- 
  
 308  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 saknad av viss mikrobiell flora ett annat. Vi behöver utveckla mer kun- skap om mikrobiologiska, genetiska, produktionstekniska eller andra metoder för att åstadkomma sådana egenskaper, liksom om effektiva  
 mät-, 
 process-, 
  styrnings- och kontrollmetoder. 
 Andra innovativa produkter kan vara sådana som uppfyller särskilda miljörelaterade kvalitetskrav eller har speciella bekvämlighetsfördelar. Unika förpackningslösningar, liksom produkter med etiska kvalitets- fördelar utgör andra exempel. 
 Generellt avses att i detta ramprogram stödja sådan forskning som syftar till att ta fram väsentliga metoder och tekniker med vars hjälp innovativa produkter av ovan nämnt slag kan utvecklas. Den moderna gentekniken intar i detta avseende en särställning, och det är av stor vikt att den samhällsdebatt som pågår i landet kring varje ny teknik – så också gentekniken – inte försämrar möjligheterna på lång sikt för svensk livsmedelsindustri att dra nytta av de enorma möjligheter som tekniken har att erbjuda. De process- och produktionstekniska metoder som avses i ramprogram 2 kommer även i väsentlig grad att öka möj- ligheterna att framställa produkter med särskilda kvalitetsegenskaper. Programmet bör fokuseras på att behandla frågeställningar som kan ligga till grund för produkter som har och kan ge speciella svenska kvaliteter med unika egenskaper. 
  
 8.7.5 
  
 Program för kunskapsutbyte och kompetenshöjning 
  
 Syftet med programmet är i första hand att nå de företag som i dag står utanför det offentliga  
 FoU-systemet, 
  i  
 "FoU-skugga", 
  för att dessa skall kunna dra nytta av vad systemet har att erbjuda. Programmet kan dess- utom bidra till att skapa en bättre dialog mellan  
 FoU-systemets 
  aktörer. Ett viktigt inslag är också att bidra till en höjning av kompetensnivån inom livsmedelsföretagen och därmed öka förmågan i företagen att samverka med  
 FoU-systemet. 
  
 Flera aktörer med olika profiler behöver engageras för utförandet av åtgärdsprogrammet, som därför är upplagt som ett antal delprogram vilkas hantering och administration kan variera. Inriktning och om- fattning av de olika åtgärderna kan prioriteras och rekommenderas av den styrgrupp som föreslås för det nationella programmet. 
 Kontaktytan mot företagen skall i första hand bestå av ett antal regi- onalt placerade förmedlingsenheter – som föreslås i avsnitt 8.7.5.1 – med nationell koordination. De kunskapsgenererande kompetenscent- rumen utgör viktiga resurser för förmedlingsenheterna och en stark koppling till dessa är väsentlig. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 309 
  
 Det är delvis oklart hur samverkan kan ske mellan satsningar inom ramen för universitetens och högskolornas tredje uppgift och indu- striforskningsinstitutens verksamhet. En fortsatt dialog är viktig för att hitta de slutliga formerna på livsmedelsområdet. 
  
 8.7.5.1 
  
 Stöd för uppbyggnad av förmedlingsenheter för livsmedelsbranschen 
  
 Medel bör avsättas för uppb yggnaden av ett antal "förmedlingsenheter för livsmedelsbranschen". Förmedlingsenheterna – som inte skall be- driva kommersiell konsultverksamhet – skall kunna ta hand om olika livsmedelsföretags frågeställningar kring teknik, organisation, marknad och produktutveckling, antingen genom att nyttja egna kompetenser eller genom att slussa frågeställningarna vidare till olika kompetenser för vidare konsultationer eller för genomförande av enskilda utveck- lingsprojekt. Förmedlingsenheterna bör ha egna medel för att kunna arbeta med uppsökande verksamhet och med initiering av utvecklings- projekt, där företagen initialt kan erhålla ett visst ekonomiskt stöd. För- slaget skall inte nödvändigtvis innebära att nya fysiska enheter b yggs upp. I första hand bör tas till vara de strukturer som redan finns i dag. 
 Den kompetens som behövs för att stödja förmedlingsenheterna finns framför allt på universitet, högskolor och industriforskningsin- stitut, men kan också finnas på konsultbolag. För att säkerställa en ut- hållig uppföljning av initierade projekt bör förmedlingsenheterna kun- na erbjuda företagen medel för att upphandla nödvändig kompetens för förstudier. 
 Verksamheten på förmedlingsenheterna blir starkt beroende av de enskilda personer som arbetar där. Personalen på förmedlingsenheterna bör utöver sin bas av generell livsmedelskunskap ha en industriell för- ståelse. 
 Förmedlingsenheterna skall samordna med andra lokala och regio- nala aktörer för att underlätta för företagen att hitta rätt i u tbudet. 
 Förmedlingsenheterna skall samlas i ett nätverk för att där utbyta er- farenheter. Förmedlingsenheternas olika profiler gör det speciellt vik- tigt att personalen på de olika förmedlingsenheterna har kontakt med varandra och kan förmedla frågor till de övriga. 
 Rekrytering av organisationer till förmedlingsenheterna kan lämpli- gen genomföras via ett offertförfarande, där kandidaterna får utforma en ansökan om ett eget program, där de har valt vilka av delprogram- men nedan de vill engagera sig i. 
 Kraven på att snabbt kunna svara på problemställningar och sätta företagen i kontakt med personer med mer specifika kunskaper, gör det fördelaktigt att placera förmedlingsenheterna i närheten av de befintli- 
  
 310  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 ga kompetenscentrumen. För att få en regional täckning bör det dock även finnas några förmedlingsenheter även på andra platser, t.ex. i nor- ra Sverige. I detta fall är det speciellt viktigt att varje potentiell enhet preciserar på vilket sätt verksamheten skall organiseras för att tillför- säkra företagen snabb problemlösning, vidarekoppling till andra kom- petenser och uthållig projektuppföljning. 
 NUTEK, som utredningen förelår skall stå för den nationella koor- dineringen, bör ansvara för uppföljning och viss administration i sys- temet med förmedlingsenheter. Även om man bygger upp en verksam- het där man tar till vara regionala drivkrafter och initiativ, är det av största vikt att åstadkomma en samordning. Detta dels för att undvika dubbelarbete på olika ställen i landet, dels för att undvika överlappning med flera olika aktörer på samma plats och dels för att ta fram tjänster av generell karaktär som kan nyttiggöras oberoende av lokaliseringsort. SIK kan utifrån sin erfarenhet och sin nationella roll anlitas till att byg- ga upp och underhålla ett nätverk mellan förmedlingsenheterna. I den- na uppgift ingår att hålla en kontinuerlig dialog mellan de olika för- medlingsenheterna så att man kan åstadkomma ett optimalt nationellt förmedlingsenhetssystem. 
  
 8.7.5.2 
  
 Förslag till delprogram 
  
 Följande insatser via delprogram föreslås, där förmedlingsenheterna kan stå för genomförande och beslut: 
  
 Medvetandehöjande insatser mot teknikpassiva mindre livsmedels- företag med syfte att överföra befintlig kunskap och teknik. Insats- erna kan bestå av fokuserade informationskampanjer och uppsök- ande verksamhet. 
  
 Insatser för att stärka tekniksökande mindre livsmedelsföretags för- måga och kunskap att initiera samarbete med olika  
  
 FoU-aktörer. 
  In- satserna bör framför allt syfta till att stimulera stärkt marknads- och produktutvecklingskompetens. Insatserna kan bestå av stöd till nät- verks- och konsortiebildningar. 
 Vidare föreslår utredningen följande insatser via delprogram som drivs på nationell nivå. Förmedlingsenheterna kan härvidlag ha en vik- tig roll som informationsförmedlare och marknadsförare. Den styr- grupp som föreslås för det nationella programmet bör fatta beslut om de mer omfattande insatserna: 
  
 Förmedling av innovationsstipendier som i ett tidigt stadium ger innovativa entreprenörer och forskare inom livsmedelsområdet re- surser att utveckla en idé till ett projekt som sedan kan intressera riskkapital och potentiella kunder. Innovationstipendierna skall bl.a. ses som en möjlig fortsättning av lyckade utvecklingsprojekt. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 311 
  
 Utvidgad och förstärkt verksamhet för att placera nyutexaminerade eller doktorander i framför allt mindre företag, i syfte att ge företa- gen en höjd kompetens vad gäller att samverka med och utnyttja  
  
 FoU-systemet. 
  Detta förutsätter att olika utbildande enheter skall ha ett intresse av att få ut sina utbildade personer i industrin och att ett visst motstånd i många mindre företag mot att samarbeta med FoU- systemet kan övervinnas. För att lösa dessa problem bör den nyut- examinerade åtföljas av medel för att starta utvecklingssamarbete med sin "gamla"  
 FoU-enhet. 
  
 För framför allt större företag behövs en motsvarande åtgärd i form 
  
 av stimulans till att ge vissa anställda en forskarutbildning, dvs. in- dustridoktorander. 
  
 Samarbete med utbildningsutförare för att utveckla nya fort- bildningsformer som ger småföretagen möjlighet att kontinuerligt utveckla den befintliga personalens kompetens, utan att detta utgör ett hinder för den löpande produktions- och affärsverksamheten. 
  
 Resestipendier som kan ge enskilda företag möjligheter att sända personal utomlands för att utbyta erfarenheter och samarbeta med andra företag. Detta ger en "benchmarking" av de svenska företagen gentemot de utländska konkurrenterna. 
  
 Ett kompetens- och utvecklingsprogram riktat till gårdsbaserade småskaliga livsmedelsföretag. 
  
 8.7.6 
  
 Övriga förslag 
  
 Utredningen har översiktligt beskrivit olika utbildningar på såväl gym- nasie- som på högskolenivå som har mer eller mindre inriktning på livsmedelsområdet. I vilken mån dessa utbildningar uppfyller de krav som ställs i dag och i framtiden från livsmedelsbranschen har utred- ningen inte gått närmare in på. Därför föreslår utredningen att befintli- ga utbildningar med anknytning till livsmedelsbranschen på alla nivåer görs till föremål för en översyn som tar sin utgångspunkt i industrins behov. Kontaktverksamhet och ett utbyte mellan olika utbildningssäten bör i detta sammanhang stimuleras för att ge incitament för dessa att tillsammans fundera på och arbeta för utvecklingen av relevant utbild- ning. 
 Utifrån nuvarande kunskap om utbildningssystemet föreslår utred- ningen också stöd till utbildningsformer som, i likhet med Halmstads entreprenörsskola, utgår från konkreta problemställningar och idéer och varvar utbildning med praktisk verksamhet. Därutöver föreslås att åt- gärder vidtas för att påverka även andra utbildningar som i dag ej har livsmedelsinriktning, men ändå är eller skulle kunna vara viktiga för livsmedelsbranschen, som  
 företagsekonomi-, 
 marknadsförings-, 
  pro- 
  
 312  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 duktutvecklings- och innovationsinriktade utbildningar. Åtgärderna skall syfta till att lyfta fram livsmedelsbranschens problem och möjlig- heter som ett inslag i dessa utbildningar. 
 Inom livsmedelssektorn finns ett antal s.k. mikroföretag – i många fall i anknytning till råvaruproduktionen. Dessa företag finns i många fall i regioner där verksamheten kan utgöra ett viktigt tillskott för för- sörjningen – inte minst för den kvinnliga befolkningen. För att bidra till att dessa s.k. mikroföretag skall kunna utvecklas samtidigt som höga krav kan vidmakthållas vad gäller framför allt livsmedelshygien och livsmedelssäkerhet, föreslår utredningen att Livsmedelsverket får i uppdrag att utarbeta kriterier för grundläggande livsmedelsutbildning. En sådan frivillig utbildning skulle kunna erbjudas mikroföretagen i första hand. Utbildningordnare kan vara de aktörer som redan i dag genomför utbildning för livsmedelsföretag. Kommunernas hälso- skyddsinspektörer kan härvidlag utgöra en resurs när det gäller att spri- da information om utbildningen samt som kontaktskapande länk gente- mot olika myndigheter och de förmedlingsenheter som föreslås av ut- redningen. 
 Utredningen föreslår att en översyn görs av den primärnäringsin- riktade  
 FoU-verksamheten 
  i syfte att klarlägga om den FoU som sker är relevant utifrån de krav som den nya marknadssituationen ställer. 
  
 8.7.7 
  
 Organisation och finansiering 
  
 Ansvaret för detta nationellt sammanhållna program föreslås ligga på NUTEK. Motivet för detta är programmets starka fokusering på indust- riella frågeställningar. Ett huvudmotiv för ett sammanhållet program är behovet av samordning mellan de olika programavsnitten så att onödig överlappning undviks och att synergieffekter mellan de olika avsnitten kan utnyttjas. Genomförandeorganisationen – under ledning av en pro- gramchef – bör därför vara uppb yggd så att den har ett övergripande ansvar för samtliga programavsnitt. Detta för att få ett större genomslag och få en samlad informations- och resultatspridning – såväl extern som mellan delprogrammen. En särskild uppgift bör också vara att bygga upp en ständigt aktuell databas med svenska livsmedelsrelater- ade forskningsprojekt. 
 En styrgrupp bör bildas med maximalt tio personer med represen- tanter för näringsliv och forskarvärlden, myndigheter samt med de statliga huvudfinansiärerna SJFR och NUTEK. Styrgruppen bör ha en sammansättning så att strategiska råd om delprogrammens inriktning, kriterier och prioriteringar kan göras. För vardera av de tre ram- programmen bör en beredningsgrupp tillsättas. Beredningsgruppen fö- reslås bestå av en blandning av näringslivsrepresentanter och forskare 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 313 
  
 samt i förekommande fall myndigheter. En koordinator bör finnas för varje delprogram. Beredningsgruppen rekommenderar och prioriterar projektförslagen. Den för hela programmet gemensamma styrgruppen beslutar. I de fall som har koppling till andra pågående program bör beredningsgrupp för dessa konsulteras. Beredningsgrupperna kan även användas som ett led i bedömningen av samverkansprojekten. Exem- pelvis kan det i vissa fall vara lämpligt att remittera till SJFR:s bered- ningsgrupper för en inomvetenskaplig granskning. 
 Ytterligare en uppgift för styrgruppen bör vara att bedöma framtida utvecklingstendenser i livsmedelssektorn, både utifrån den generella samhällsutvecklingen och utifrån speciella förhållanden. Detta erford- rar ett samlat grepp och bättre underlag. Det är därför viktigt att medel avsätts för att bedriva utrednings- och forskningsverksamhet för att öka kunskaperna om kunskapsflödet inom  
 FoU-systemet, 
  mellan leveran- törer och användare och stora och små företag. Livsmedelsbranschens internationalisering och dess påverkan på  
 FoU-systemet 
  är ett annat område som kräver ingående analys. På samma sätt är det väsentligt att jämföra situationen inom livsmedelsbranschen med andra branscher. 
 För att förbättra samverkan mellan forskningsfinansiärerna och för att klarlägga och identifiera luckor och överlappningar, föreslår utred- ningen att en samarbetsgrupp bildas med forskningsråden, NUTEK, stiftelserna, Livsmedelsverket samt representanter för näringslivet och de tre största kompetenscentrumen; Göteborg, Lund och Uppsala. Re- gelbundna möten, minimum två gånger per år, torde förbättra dagens brister vad gäller samordning av information till näringslivet och forsk- arvärlden. 
 En utvärdering av programmet bör ske efter tre år för att utröna att man är på rätt väg vad gäller samverkan, företagsmedverkan och kopp- lingen mellan de kunskapshöjande projekten och industriprojekten. Kommersiella resultat kan rimligtvis klarläggas och utvärderas först efter cirka sex år. 
 Med flera aktörer inblandade ställs mycket höga krav på parternas förmåga till flexibelt samarbete för att den övergripande målsättningen om ett sammanhållet program skall kunna uppfyllas. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 315 
  
 9 Insatser för ökad export 
 Syftet med detta kapitel är att lämna en redogörelse över exportutveck- lingen under senare år samt att lämna förslag till åtgärder för en ökad livsmedelsexport. 
 Den svenska livsmedelsexporten har utvecklats positivt efter EU- inträdet. Exporten har ökat från 10,4 miljarder kronor till 14,5 miljar- der kronor. Livsmedelsexporten av landets totala export är dock blyg- sam, 2,6 %. Genom tidigare inhemska regleringar samt handelshinder i andra länder har den större delen av livsmedelsindustrin i Sverige, till skillnad från deras konkurrenter som varit medlemmar i EU under många år, inte haft möjlighet att utvecklas i en internationell konkur- rens. 
 Hittills har de statliga medlen för exportfrämjande åtgärder uppgått till ca 15 miljoner kr/år. Utredningen föreslår att staten under en fyra- årsperiod kraftigt ökar sina insatser för exportfrämjande åtgärder. Vid en insats på 50 miljoner kr/år kan de nuvarande åtgärderna utvidgas till fler länder och fler företag. Samtidigt kommer de svenska insatserna i nivå med det Danmark satsat under många år. 
 Statliga exportkreditgarantier är ett betydelsefullt konkurrensmedel vid export till länder där osäkerhet för betalning av exporten av olika skäl föreligger. I Sverige har exportkreditgaranti för livsmedel för ex- port till Ryssland för första gången lämnats under försommaren 1997. Utredningen vill poängtera att det är angeläget att denna utveckling fortsätter. Våra konkurrentländer, bl.a. Danmark och Finland, har sedan länge lämnat exportkreditgarantier för livsmedel för export bl.a. till Ryssland. 
 Vidare föreslås ett särskilt program för uppb yggnaden av ett pilot- projekt för exportbolag bestående av mindre livsmedelsföretag. Kost- naderna för projektet bedöms till ca 3 miljoner kronor. 
  
 9.1 
  
 Sveriges export av livsmedel 
  
 Den totala exporten av jordbruksvaror och livsmedel har ökat stadigt under  
 1990-talet 
  bortsett från en nedgång åren 1991 och 1992. Under perioden 1990 – 1996 fördubblades exporten av jordbruksvaror och 
  
 316  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 livsmedel från 7,3 till 14,5 miljarder kronor. Exporten av jordbruksva- ror kan påverkas kraftigt av årsmånsvariationerna. 
 Exportvärdet ökade med 7 % år 1996 jämfört med föregående år. I förhållande till exportökningen under år 1995 (30 %) var således ök- ningen under år 1996 tämligen blygsam. En orsak till den måttliga ex- portökningen kan eventuellt vara att svenska produkter blivit dyrare utomlands på grund av den stärkta svenska kronan. Exporten av jord- bruksvaror och livsmedel under år 1996 utvecklades dock bättre än den totala varuexporten, som i stort sett var oförändrad värdemässigt. 
 Exporten av jordbruksvaror och livsmedel utgör en liten andel av den totala svenska varuexporten. Exportandelen har dock ökat från 2,2 % år 1990 till 2,6 % år 1996. 
 Exporten av förädlade livsmedel ökade under år 1995 med ca 10 % och under år 1996 med ca 9 % jämfört med närmast föregående år. I tabell 9.1 redovisas den totala exporten av jordbruksvaror och livsme- del samt exporten av förädlade livsmedel under åren  
 1990–1996. 
  
 4ABELL  
 Livsmedelsexporten under åren  
 1990–1996. 
  
 R 
  
 4OTAL LIVSMEDELSEXPORT 
  
 %XPORT AV F¶R¤DLADE PRODUKTER 
  
 -KR 
  
 ¶R¤NDRING 
  
 -KR 
  
 %XPORTANDEL 
  
 ¶R¤NDRING 
  
 1990 
  
 7 339 
  
 3 974 
  
 54,1 
  
 1991 
  
 6 984 
  
 -4,8 
  
 3 977 
  
 57,0 
  
 +0,1 
  
 1992 
  
 6464 
  
 -7,4 
  
 4 139 
  
 64,0 
  
 +4,1 
  
 1993 
  
 7 673 
  
 +18,7 
  
 5 495 
  
 71,6 
  
 +24,7 
  
 1994 
  
 10 422 
  
 +35,8 
  
 7 555 
  
 72,5 
  
 +27,3 
  
 1995 
  
 13 541 
  
 +30,0 
  
 8 309 
  
 61,4 
  
 +10,0 
  
 1996 
  
 14 511 
  
 +7,1 
  
 9 085 
  
 62,6 
  
 +9,3 
  
 Källa: Statens jordbruksverk 
 I tabell 9.2 på omstående sida anges den totala exporten av jordbruks- varor och livsmedel fördelat på produktgrupper under åren  
 1992–1996. 
  Exportökningarna under åren  
 1993–1994 
  har sin bakgrund i de särskil- da exportbidrag som betalades ut under dessa år. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 317 
  
 4ABELL 
 Export av livsmedel, miljoner kronor. 
  
 0RODUKTGRUPPER 
  
 Levande djur 
  
 50 
  
 100 
  
 74 
  
 81 
  
 75 
  
 Kött och köttvaror 
  
 244 
  
 406 
  
 483 
  
 838 
  
 1 142 
  
 Mejeriprod. o ägg 
  
 319 
  
 503 
  
 662 
  
 1 488 
  
 1 115 
  
 Fisk, kräft- o blötdjur 
  
 700 
  
 687 
  
 926 
  
 2 064 
  
 2 040 
  
 Spannmål och varor därav 
  
 1 462 
  
 1 046 
  
 1 496 
  
 1 817 
  
 2 591 
  
 Frukt o grönsaker 
  
 503 
  
 680 
  
 581 
  
 671 
  
 889 
  
 Socker, sockervaror m.m. 
  
 333 
  
 361 
  
 381 
  
 517 
  
 501 
  
 Kaffe, te, kakao, m.m. 
  
 1 009 
  
 1 133 
  
 1 484 
  
 1 739 
  
 1 669 
  
 Div. livsmedel 
  
 631 
  
 938 
  
 1 400 
  
 1 741 
  
 1 734 
  
 Drycker 
  
 431 
  
 794 
  
 1 673 
  
 1 385 
  
 1 585 
  
 Tobak o. tobaksvaror 
  
 144 
  
 171 
  
 190 
  
 168 
  
 192 
  
 Oljefrön, oljehaltiga nötter 
  
 19 
  
 38 
  
 23 
  
 18 
  
 44 
  
 Oljor och fetter 
  
 485 
  
 670 
  
 884 
  
 789 
  
 686 
  
 3UMMA 
  
 * Korrigerat värde för exporten till EU för företag som inte ingår i Intrastaturvalet samt för svarsbortfall. 
 Källa: Statens jordbruksverk. 
 De största varugrupperna i den totala exporten av jordbruksvaror och livsmedel år 1996 var spannmål och varor därav (18 %), fisk, kräft- och blötdjur (14 %), kaffe, te, kakao m.m. (12 %). Stora enskilda export- produkter under år 1996 var vodka, margarin, griskött, hel lax, smör, chokladkonfektyr och rostat kaffe. En intressant förändring av exporten som har skett under perioden  
 1990–1996 
  är den stora exportökningen av dryckesvaror. År 1996 var värdet av denna export fyra gånger högre än under år 1990. En starkt bidragande orsak till denna ökning är att svensk vodka haft stora exportframgångar, främst på den amerikanska marknaden. Gemensamt för flertalet av de stora exportvarorna är att de utgörs av s.k. frihandelsvaror. För dessa produkter har det sedan år 1973 funnits möjlighet att handla mellan EFTA- och  
 EG-länderna 
  utan handelsrestriktioner. Företag med produkter som omfattas av frihan- delsavtalet har därmed agerat på marknader med internationell konkur- rens. 
 Exporten av förädlade livsmedel under åren  
 1992–1996 
  fördelat på produktgrupper anges i tabell 9.3. Med förädlade livsmedel avses de produktgrupper som styrgruppen för Food from Sweden identifierat. 
  
 318  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 4ABELL  
 Export av förädlade livsmedel åren  
 1992–1996 
  fördelade på produktgrupper, miljoner kronor. 
  
 0RODUKTGRUPP 
  
 Styckat kött och köttvaror 
  
 228 
  
 375 
  
 445 
  
 720 
  
 966 
  
 Ost och ostmassa 
  
 51 
  
 70 
  
 195 
  
 133 
  
 116 
  
 Andra mejerivaror och fett 
  
 134 
  
 305 
  
 491 
  
 990 
  
 1 002 
  
 Fisk och skaldjur; beredda 
  
 och konserverade 
  
 265 
  
 298 
  
 335 
  
 495 
  
 665 
  
 Beredningar av spannmål 
  
 819 
  
 1 030 
  
 1 195 
  
 1 243 
  
 1 351 
  
 Grönsaker, bär, frysta 
  
 303 
  
 343 
  
 367 
  
 368 
  
 445 
  
 Beredningar av frukt och grönt 
  
 183 
  
 307 
  
 164 
  
 191 
  
 214 
  
 Socker/chokladkonfektyr 
  
 1 063 
  
 1 190 
  
 1 384 
  
 1 416 
  
 1 400 
  
 Diverse livsmedel 
  
 636 
  
 755 
  
 1 282 
  
 1 361 
  
 1 309 
  
 Drycker, sprit och ättika 
  
 457 
  
 823 
  
 1 698 
  
 1 392 
  
 1 617 
  
 3UMMA 
  
 Källa: Statens jordbruksverk. 
 Exporten av förädlade livsmedel uppgick till 9,1 miljarder kronor år 1996 och utgjorde ca 63 % av det totala värdet av exporten av jord- bruksvaror och livsmedel. De största produktgrupperna i exporten av förädlade livsmedel år 1996 var "drycker, sprit och ättika" (18 %) samt "sockervaror och chokladkonfektyr" (15 %). Tillsammans svarade des- sa två produktgrupper således för ca en tredjedel av exportvärdet. De viktigaste enskilda exportprodukterna år 1996 var vodka, fast och fly- tande margarin, choklad, rostat kaffe, sockerkonfektyr, styckat griskött, skorpor och knäckebröd. 
 De procentuella exportökningarna under år 1996 var störst för "styckat kött och köttvaror samt "fisk och skaldjur", som vardera öka- de med 34 %. "Mejerivaror och fett" låg år 1996 på samma nivå som året innan då exporten mer än fördubblades. För dessa produktgrupper förbättrades exportvillkoren under år 1995 – dels genom det fria tillträ- det till  
 EU-marknaden 
  och dels genom möjligheten att exportera till tredjelandsmarknader med exportbidrag. 
 Sveriges viktigaste exportmarknader för förädlade livsmedel åren 1995 och 1996 var Danmark, Finland, USA, Norge och Tyskland. Ex- porten till samtliga dessa länder översteg 1 miljard kr/år under åren  
 1995–1996. 
  Samtidigt som exporten till USA och Norge förändrades marginellt mellan åren 1994 och 1995 ökade exporten kraftigt till de tre  
 EU-länderna 
  Danmark, Finland och Tyskland. 
 Till Finland har exporten av främst styckat kött och köttvaror samt mejerivaror, främst yoghurt, ökat kraftigt. Till Danmark är det framför allt exporten av kaviarersättning, sill- och strömmingsprodukter samt styckat griskött som ökat påtagligt. Till Tyskland har exporten av kött och köttvaror,  
 fisk-, 
  kräft- och blötdjur, mejerivaror samt spann- målsprodukter ökat kraftigt efter Sveriges  
 EU-inträde. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 319 
  
 Den ökade livsmedelsexporten till EU utgörs framför allt av pro- dukter som tidigare på grund av högt tullskydd var utestängda från EU- marknaden. Livsmedelsexportens sammansättning till de tio viktigaste exportländerna är mycket olika. Till vissa länder är exporten av föräd- lade livsmedel varierad och omfattar många olika produktgrupper. Detta gäller t.ex. exporten till Finland, Norge och Tyskland. Till andra länder domineras exporten av några få produkter. Exporten till USA t.ex. domineras helt av vodka. Av den totala svenska livsmedels- exporten till USA svarade drycker för ca två tredjedelar såväl år 1995 som år 1996. 
 Exporten av jordbruksvaror och livsmedel till  
 EU-länderna 
  uppgick till nästan 8,7 miljarder kronor år 1996, vilket innebar en ökning med drygt 5 % jämfört med föregående år. Under år 1995, som var Sveriges första medlemsår i EU, ökade exporten av jordbruksvaror och livsme- del med 85 %. Exporten år 1995 underlättades genom den då deprecie- rade svenska kronan men framför allt genom tillgången till den inre marknaden. Under år 1996 förstärktes den svenska kronan, vilket var en av orsakerna till att exportökningen det året i viss utsträckning stag- nerade. 
 Exporten till Danmark ökade med drygt 400 miljoner kronor till 2,0 miljarder kronor år 1996 och till Finland med drygt 210 miljoner kro- nor till 1,8 miljarder kronor. Till det tredje största exportlandet, Tysk- land, ökade livsmedelsexporten år 1996 med drygt 45 miljoner kronor till 1,2 miljarder kronor. Exporten till Italien ökade med uppemot 161 miljoner kronor till 489 miljoner kronor och till Storbritannien med drygt 118 miljoner kronor till 471 miljoner kronor. Exporten till Guzman erländerna minskade däremot år 1996 från 427 miljoner kronor till knappt 284 miljoner kronor. 
 EU:s betydelse som exportmarknad har ökat på bekostnad av Cen- tral- och Östeuropa och övriga länder. Exportvärdet till Central- och Östeuropa minskade med 21 % mellan åren 1994 och 1995, men ökade sedan med drygt 13 % året därpå. Till en del berodde minskningen år 1995 på att direktexporten av vodka till Ryssland gick ner kraftigt år 1995 – från 234 miljoner kronor till 29 miljoner kronor. Året därpå ökade den något till 35 miljoner kronor. 
 Exporten till tredje land, dvs. export till länder som inte är med- lemmar i EU, ökade från ca 5,3 miljarder kronor år 1995 till ca 5,8 miljarder kronor år 1996. År 1996 var exporten till tredje land störst till USA (1,5 miljarder kronor) och därnäst till Ryssland (580 miljoner kronor). Försäljningen till Asien uppgick till 590 miljoner kronor år 1996. Till Afrika respektive Latinamerika var livsmedelsexporten svag år 1996 – den uppgick för dessa regioner till 17 respektive 83 miljoner kronor, vilket kan jämföras med livsmedelsexporten till Kanada samma år som uppgick till 61 miljoner kronor. 
  
 320  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 4ABELL 
 Export av förädlade livsmedel till EU under åren 
  
 1988–1996. 
  
 R 
  
 -KR 
  
 ¶R¤NDRING !NDEL AV HELA 
  
 LIVSMEDELSEXPORTEN 
  
 1990 
  
 2 317 
  
 31,5 
  
 1991 
  
 2 372 
  
 +2,4 
  
 34,0 
  
 1992 
  
 2 398 
  
 +1,1 
  
 37,1 
  
 1993 
  
 2 676 
  
 +11,6 
  
 34,9 
  
 1994 
  
 3 290 
  
 +22,9 
  
 31,6 
  
 1995 
  
 4 188 
  
 +27,2 
  
 30,9 
  
 1996 
  
 4 844 
  
 +15,7 
  
 33,3 
  
 Källa: Statens jordbruksverk. 
 Livsmedelsexporten av förädlade produkter till  
 EU-länderna 
  under åren  
 1990–1996 
  redovisas i tabell 9.4. 
 Exporten till EU av förädlade livsmedel ökade år 1995 med 27 % och år 1996 med ca 16 % till 4,8 miljarder kronor. 
 Exporten av förädlade produkter har således ökat kraftigt efter EU- inträdet. Den ökade livsmedelsexporten till EU har till stor del bestått av produkter som tidigare inte kunnat komma in på  
 EU-marknaden, 
  t.ex. kött- och mejeriprodukter. 
  
 9.2 
  
 Exportfrämjande åtgärder 
  
 9.2.1 
  
 Exportfrämjande i några  
  
 EU-länder 
  utom Sverige 
 Samtliga  
 EU-länder 
  lämnar i någon form stöd till exportfrämjande verksamhet för livsmedel. Genom att stöd kan utgå i olika former och genom flera organisationer är ländernas utgifter för exportfrämjandet ibland svåra att få fram. I tabell 9.5 redovisas ungefärliga belopp som avsätts för exportfrämjande åtgärder i några  
 EU-länder. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 321 
  
 4ABELL 
 Ungefärliga belopp för exportfrämjande åtgärder i några EU- 
  
 länder. 
  
 ,AND 
  
 %XPORTFR¤MJANDE ¥TG¤RDER 
  
 Robbins 
  
 Tyskland 
  
 830 
  
 Storbritannien 
  
 143 
  
 Österrike 
  
 130 
  
 Danmark 
  
 50 
  
 Finland 
  
 84 
  
 Frankrike 
  
 840 
  
 Nederländerna 
  
 100 
  
 Källa: Food From Sweden – utvärdering av perioden  
 1992–1996. 
  Deloitte  Touche Consulting Group AB, Stockholm (1997). 
 Här lämnas en redogörelse för exportfrämjande verksamhet på livsme- delsområdet i våra grannländer Danmark och Finland samt för två framgångsrika länder vad gäller export av livsmedel, Frankrike och Nederländerna. 
  
 9.2.1.1 
  
 Danmark 
  
 I Danmark svarar Landbrugsraadet för ett antal servicefunktioner inom bl.a. Exportfrämjandet. Landbrugsraadet deltar i den långsiktiga plane- ringen av främjandet av livsmedelsexport vad gäller promotion av Danmark som land. Rådet är en ekonomisk förening och behöver som sådan inte redovisa sin omsättning. Verksamheten finansieras genom tre fonder som får sina medel från beskattningen av jordbruksmark, skatt på bekämpningsmedel samt från inkomster som erhålls från mjölkproduktionen. En av de tre fonderna, Promilleavgiftsfonden, be- räknas år 1996 tillföras ca 188 miljoner kronor. Av detta belopp an- vänds omkring 17 miljoner kronor för exportfrämjande av livsmedel. 
 Export lämnas inte till ett enskilt företag och medel ansöks av flera företag gemensamt. 
 Landbrugets Afsaetningsudvalg, LAU, arbetar som en självständig del av Landbrugsraadet. LAU har omkring 20 anställda. Verksamheten omfattar rådgivning och praktiskt stöd till enskilda företag. Utomlands arrangerar LAU promotionaktiviteter såsom utställningar, seminarier och resor med delegationer. För exportinsatser finns även möjlighet att få medel för resor och uppehållskostnader från Erhvervsfremme Styrel- sen. 
  
 322  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 9.2.1.2 
  
 Finland 
  
 I Finland arbetar Byrån för internationalisering, som är en avdelning inom Handels- och Industriministeriet (HIM), med frågor som berör exportfrämjande. Detta gör även Utrikeshandelsförbundet. Förbundet är en privat organisation vars verksamhet finansieras såväl med statliga som med privata medel. På Utrikeshandelsförbundet arbetar omkring 70 personer, varav två på heltid med främjande av livsmedelsexport. Förbundets totala budget ligger på omkring 300 miljoner kr/år. 
 Finland fick genom anslutningsavtalet till EU rätt att under perioden  
 1995–1999 
  lämna särskilt stöd till livsmedelsindustrin med ca 380 miljoner kronor (250 miljoner finska mark), dvs. ca 75 miljoner kr/år. Dessa medel disponeras i huvudsak av Handels- och Industriministeri- et. För livsmedelsindustrins internationalisering beviljades 61 miljoner kronor år 1995 och 44 miljoner kronor under år 1996. Under dessa år har även Utrikeshandelsförbundet beviljat medel för livsmedelsindust- rins internationalisering, främst till utställningar och marknadsförings- kampanjer, med 6 respektive 9 miljoner kronor. 
 HIM kan bevilja medel för etablering av försäljningskontor, semina- rier, marknadsundersökningar m.m. Finansiering kan lämnas till en- skilda företag av alla storlekar. Detta är ett undantag från EU:s regler, enligt vilka stöd inte får lämnas till enskilda företag. Enskilda företag i Finland kan dock genom den finska undantagsregeln få ekonomiskt stöd med maximalt 50 % av godkända kostnader. 
  
 9.2.1.3 
  
 Frankrike 
  
 Frankrike har satsat stora resurser för att främja livsmedelsexporten. Landet har även lyckats väl. Frankrike är nu – efter USA – världens största livsmedelsexportör. Två organisationer, SOPEXA och Centre Français du Commerce Extérieur (CFCE), arbetar med exportfrämjan- de. SOPEXA arbetar med jordbruksprodukter och med förädlade livs- medel, medan Burnett närmast motsvarar det svenska Exportrådet, dvs. arbetar med exportfrämjande åtgärder för en mängd olika produkter. 
 SOPEXA, som bildades år 1962, hade 262 personer anställda år 1995. Huvudkontoret ligger i Paris. Därutöver finns 23 större eller mindre filialer i Frankrike samt 11 utlandsrepresentanter för samman- lagt 34 länder. Budgeten uppgick år 1995 till 837 miljoner kronor. Verksamheten finansierades till 43 % av medel från det franska jord- bruksdepartementet och resten från offentliga organisationer och in- täkter från företag. En del av den statliga finansieringen härrör från inkomster av produktskatter på livsmedel, som tas ut vid export. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 323 
  
 SOPEXA:s verksamhet är indelad i fem områden – promotion och distribution, marknadsstudier och dokumentation, hotell och restau- rang, reklam samt PR. Vidare finns en marknadsorganisation där bl.a. produktområdena vin och sprit, boskapsuppfödning, förädlade köttva- ror och fisk/skaldjur, mejeriprodukter samt frukt, grönsaker och träd- gårdsprodukter är särskilt representerade. Genom SOPEXA utförs marknadsstudier, mässdeltagande, franska veckor i samarbete med ut- ländska distributörer/livsmedelskedjor, utbildning av återförsäljare m.m. 
  
 9.2.1.4 
  
 Nederländerna 
  
 I Nederländerna finns inte mindre än fem organisationer som arbetar med främjande av livsmedelsexporten. 
 Inom Jordbruksdepartementet finns Ministry of Agriculture Promo- tion and Commerce (MAPC), som grundades redan år 1952. MAPC arrangerar mässdeltaganden, delegationer, marknadsundersökningar samt erbjuder ett nät av jordbruksattachéer runt om i världen. Verk- samheten finansieras helt med statliga medel, utan direkt koppling till särskilda skatter eller avgifter. Budgeten för exportfrämjandet av livs- medelsprodukter utgör ca 36 miljoner kronor/år. I denna summa ingår också exportfrämjandestöd för maskiner och andra jordbruksrelaterade produkter. MAPC lämnar inga subventioner, men arrangerar aktiviteter som alla företag kan dra nytta av vid mässor m.m. Dessa aktiviteter subventioneras främst i nya  
 EU-länder 
  och länder utanför Europa. 
 National Dairy Office genomför promotionaktiviteter för mejeripro- dukter såsom ost, mjölk och smör. Marknadsaktiviteterna utvecklas tillsammans med industrin. Verksamheten finansieras genom avgifter som tas ut av jordbrukare och av mejeriindustrin. Den årliga budgeten är ca 320 miljoner kronor. Meat Information Office är också en sektor- organisation som bl.a. organiserar mässdeltagande och arbetar med di- rektmarknadsföring. Budgeten uppgår till ca 58 miljoner kronor, varav ca 20 miljoner kronor används för exportfrämjande. Stöd till enskilda företag beviljas inte. 
 NIVA är ett holländskt institut för jordbruksprodukter som bl.a. ar- rangerar mässor, ger ut exportguider och utför gemensam promotion för potatis och lök. Verksamheten finansieras genom en avgift som är obligatorisk för jordbrukare och tas ut på frivillig basis från handeln. På NIVA finns 20 anställda. Omkring 90 % av budgeten används för exportfrämjande. Dutch Fish Office erbjuder mässdeltagande, gemen- sam  
 TV-reklam, 
  ger ut exportguider m.m. Alla aktörer inom branschen betalar avgifter som varierar beroende på produkt och position inom 
  
 324  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 branschen. Av en totalbudget på uppemot 14 miljoner kronor används omkring 60 % för exportfrämjande. 
  
 9.2.2 
  
 Exportfrämjande i Sverige – Food From Sweden 
  
 9.2.2.1 
  
 Bakgrund 
  
 Det nuvarande Food From Sweden startade sin verksamhet år 1992 genom att riksdagen samma år beslutade att för en fyraårsperiod anslå 60 miljoner kronor för exportfrämjande åtgärder för svenska förädlade livsmedel. År 1995 avsatte riksdagen ytterligare 17 miljoner kronor till Food From Sweden för fortsatt verksamhet under åren  
 1996–1997. 
  De tilldelade medlen har sitt ursprung i de statliga medel som avsattes för omställningen av jordbruket år 1990 och har genom Statens jordbruks- verk ställts till Food From Swedens förfogande. 
  
 9.2.2.2 
  
 Organisation 
  
 Vid den tidpunkt som pengarna avsattes hade Exportrådet sedan år 1982 drivit ett motsvarande projekt delvis finansierat av prisregler- ingsmedel på jordbruksområdet med syfte att i samarbete med svenska företag främja export av svenska livsmedel. För att fortsatt dra största möjliga fördel av Exportrådets internationella organisation, exportkun- nande och service beslutades att verksamheten inom Food From Swe- den skulle bedrivas i nära samarbete med Exportrådet. Administrativt ligger Food From Sweden som ett särskilt projekt under Exportrådet. På samma sätt bedrivs inom Exportrådet två andra särskilda projekt, som också delvis finansieras av statliga medel, "Underleverantörer till fordonsindustrin" och "Internationalisering av svensk programvaru- industri". Food From Sweden skiljer sig dock från de övriga två genom att det drivs som ett självständigt och separat projekt med egen beslut- ande styrgrupp. 
 Styrgruppen för Food From Sweden utses av Statens jordbruksverk och ansvarar för medlens användning. Styrgruppen formulerar inrikt- ningen för hur projektmedlen skall användas och beslutar om anslag till olika delprojekt. 
 Ursprunget till medlen för Food From Sweden påverkade valet av personer som skulle leda arbetet. Den av Statens jordbruksverk tillsatta styrgruppen fördelades mellan LRF (3 poster), övriga livsmedelsindust- 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 325 
  
 rin (2 poster) samt Exportrådet och Statens jordbruksverk en post var- dera. Styrgruppen kompletterades med en operativ grupp bestående av två personer, en med erfarenhet från Exportrådets Food From Sweden- projekt och en marknadsförare från LRF. Denna organisation har varit och är ansvarig för att driva projektet Food From Sweden. 
  
 9.2.2.3 
  
 Målsättning 
  
 Målsättningen för Food From Swedens verksamhet är att medverka till en ökad export av i Sverige förädlade livsmedel, främst baserade på svenska jordbruksråvaror. Detta har skett genom att i projektsamverkan underlätta för fler företag att börja exportera, respektive öka sin export, samt genom att stärka profilen för svenska livsmedel i utlandet. De an- slagna medlen har främst använts till projekt som syftar till att: 
  
 öka kunskaper och kompetens inom industrin avseende strategiut- veckling, handlingsprogram och exportmarknadsföring av livsmedel samt öka kunskaperna om nya eller delvis förändrade förutsättning- ar för svensk livsmedelsexport. En central del i detta internationali- seringsprogram har varit utbildningsprojektet Expil, som riktat sig till företagsledare och exportchefer inom livsmedelsindustrin, 
  
 underlätta och förbättra marknadsföringen av svenska livsmedel, t.ex. genom mässdeltagande eller andra länderaktiviteter, 
  
 utveckla och marknadsföra en gemensam svensk livsmedelsprofil som kan fungera som komplement till företagens egen profil, 
  
 utveckla marknadsbevakning, kontakt- och nätverksbyggande främst 
  
 i Europa. 
 Prioriterade länder har varit de nordiska länderna, Tyskland, Eng- land, Frankrike och i viss utsträckning USA. 
  
 9.2.2.4 
  
 Utvärdering av verksamheten 
  
 Styrgruppen för Food From Sweden och Jordbruksdepartementet har låtit utvärdera Food From Swedens verksamhet under projektperioden  
 1992–1996. 
  Arbetet har utförts av Deloitte  Touche Consulting Group (DTCG) och utvärderingen avrapporterades år 1997. I det föl- jande redovisas i sammandrag denna utvärdering. 
 Syftet med DTCG:s utvärdering har varit att undersöka vilka resul- tat som uppnåtts genom Food From Swedens verksamhet, vad de inne- burit för livsmedelsindustrin och livsmedelsexporten, att sammanställa de deltagande företagens synpunkter på verksamheten och behovet av en fortsatt verksamhet. Därutöver har även förvaltningen av projektet 
  
 326  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 samt en kartläggning av hur Food From Swedens systerorganisationer i ett antal europeiska länder arbetar ingått i utvärderingen. 
 De delprojekt som Food From Sweden bedrivit under perioden är utbildning, kartläggningar och information, gemensamt svenskt delta- gande i mässor utomlands och andra gemensamma länderaktiviteter samt Sverigeprofilerande aktiviteter. Fram till den 1 januari 1996 be- viljades anslag till enskilda företagsprojekt. Syftet med dessa har varit att kunna ge starthjälp på nya marknader eller för nya produkter, främst från det svenska jordbruket. På grund av EU:s regler för statligt stöd har sådant stöd upphört att beviljas. Projektmedlens fördelning (90,7 miljoner kronor per den 30 juni 1997) anges i tabell 9.6. 
  
 4ABELL 
 Projektmedlens fördelning (använda och reserverade) i Food From Swedens verksamhet per  
 1997-06-30. 
  
 4YP AV VERKSAMHET 
  
 -ILJONER 
  KRONOR 
  
 !NDEL AV VERK 
  
 SAMHETEN 
  
 Mässor 
  
 34,0 
  
 37 
  
 Sverigeprofil 
  
 19,5 
  
 16 
  
 Enskilda företagsprojekt 
  
 14,3 
  
 16 
  
 Utbildning/info/kartläggning 
  
 11,3 
  
 12 
  
 Övr. gemensamma aktiviteter 
  
 2,9 
  
 3 
  
 Projektledning/adm/lokal 
  
 6,3 
  
 7 
  
 Övriga projektkostnader 
  
 2,4 
  
 3 
  
 3UMMA 
  
 Källa: Food From Sweden. 
 Mässor har varit den enskilt största posten och har tagit 22 % av den totala budgeten (34,0 av 90,7 miljoner kronor) i anspråk. Food From Sweden har framför allt medverkat som organisatör av en svensk pavil- jong eller monter på livsmedelsmässor i Europa. De mässor man med- verkat vid sedan år 1992 är Hernandez (Köln), SIAL (Paris), IFE (London), Food and Drink Expo (Watson) och Valenzuela (Berlin). Dessutom har man deltagit i Fancy Food Show i New York. 
 Food From Swedens insatser som organisatör vid mässorna anses ha varit betydelsefull. Den samordnade insatsen gör att de svenska före- tagen, som alla är små på exportmarknaderna, tillsammans får större styrka. Food From Sweden har lyckats få flera nya företag att visa upp sig och sina produkter utomlands. Mer än hälften av de företag som medverkade i någon av de mässor där Food From Sweden erbjudit en gemensam monterplats deltog inte i mässor före år 1992. Den deltagar- avgift som subventionerats av Food From Sweden har varit av betydel- se för de flesta företags beslut att deltaga. Ännu mer värdesätts dock den tidsbesparing i förberedelserna som företaget gör. Av de företag som deltagit i mässor anser 38 av 49 företag att detta är en viktig as- 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 327 
  
 pekt. Det kompletterande värde som Sverigeprofilen ger företagets egen profil vid ett gemensamt framträdande uppskattas av 30 företag. 
 Flera företag önskar att Food From Sweden framöver åtar sig att kartlägga de specialmässor som finns och kommunicerar med vilka företag som kan ha intresse av att delta på dessa. Företagen önskar bätt- re uppföljning av mässaktiviteterna och säger sig också vilja vara del- aktiga i uppföljningen. Flera företag önskar att Food From Sweden sat- sade mer på säljaktiviteter av typen riktade insatser mot kedjor och in- köpare. 
 De insatser som gjorts inom området Sverigeprofil har syftat till att utveckla och marknadsföra en gemensam svensk livsmedelsprofil som kan fungera som komplement till företagens egen profil. Omkring 16 % av totalbudgeten (19,5 av 90,7 miljoner kronor) har använts för Sveri- geprofilerande aktiviteter. 
 Enligt en majoritet av företagen måste profileringsarbetet bedrivas kontinuerligt och det är ett tidskrävande arbete som enskilda företag inte kan klara på egen hand. Food From Swedens arbete anses därför vara värdefullt. Det framhålls att det är Sverigeprofilens innehåll som är avgörande, inte svenskheten i sig. Det finns i dag värden som är mycket aktuella för konsumenterna, t.ex. renhet, djuromsorg och miljö. Det anses vara en viktig uppgift för Food From Sweden att utveckla de fördelar som Sverige har avseende dessa värden och b ygga upp Sveri- geprofilens innehåll med hjälp av dessa värden. Den svenska plattform som byggs upp utomlands skall kunna fungera som en kvalitetsstämpel för de svenska livsmedelsföretagens varumärken. Man konstaterar att inget enskilt företag kan klara detta arbete, en samordnad insats be- hövs. 
 Samtidigt anser företagen att arbetet framöver bör utföras i ett när- mare samarbete med företagen. Det är viktigt att använda konkreta säljaktiviteter som ett medel i arbetet, företagens produkter måste följa med utvecklingen bättre än hittills. Företagens kännedom om vilka mål och delmål som finns i arbetet med Sverigeprofilen är låg, vilket anses vara ett hinder för att utnyttja detta arbete ännu mer i företagens egna exportaktiviteter. 
 De medel som avsatts för området utbildning, information och kartläggningar har haft till syfte att öka kunskaper och kompetens inom industrin avseende strategiutveckling, handlingsprogram och export- marknadsföring av livsmedel samt att öka kunskaperna om nya eller delvis förändrade förutsättningar för svensk livsmedelsexport. Området har tagit ca 12 % av den totala budgeten (11,3 av 90,7 miljoner kronor) i anspråk. 
 En central del i detta internationaliseringsprogram har varit utbild- ningsprojektet Expil, som riktat sig till företagsledare och exportchefer inom livsmedelsindustrin. Expilprogrammet har genomförts tre gånger 
  
 328  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 under projektperioden. Av enkätsvaren framgår att utbildningsverk- samheten, i synnerhet Expilprogrammet, varit uppskattat. De som del- tagit tycker att utbildningen har fungerat som en katalysator i exportar- betet och skapat ett mervärde internt i företaget. Allra störst nytta till- mäter företagen de nätverk som bildats under kurstiden. Många expor- tansvariga ser gärna anpassningar av programmet så att även personer i företagens ledningsgrupp samt yngre exportmedarbetare kan erbjudas lämplig exportutbildning. Det faktum att deltagaravgiften subventione- rades av Food From Sweden bedömdes vara ganska viktig för beslutet att delta för hälften av företagen. Mest avgörande för företagens beslut 
 att delta var att programmet var skräddarsytt för livsmedelsindustrin och medverkan av andra företag i branschen. 
 Även nationella exportträffar och seminarier, förutsatt att innehållet är konkret, uppskattas av de flesta företag, just för sitt bidrag till nät- verksbyggande. 
 De övriga länderaktiviteterna handlar i första hand om projekt som gett svenska livsmedelsföretag möjlighet att träffa utländska inköpare och distributörer samt olika marknadsföringsaktiviteter, bl.a. via IKEA:s varuhus. Av den totala projektbudgeten har 3 % (2,9 av 90,7 miljoner kronor) använts för dessa projekt. 
 Det är ett begränsat antal företag som deltagit i dessa projekt. Pro- jekten värderas emellertid högt av de personer som intervjuats. Åsikten att inköpsträffar kan utvecklas på bekostnad av mässdeltagande är ge- mensam för flera av de intervjuade. 
 Food From Sweden har även stött enskilda företagsprojekt. De en- skilda företagsprojekten har tagit i anspråk 16 % av totalbudgeten – dvs. 14,3 av 90,7 miljoner kronor. Syftet med att bevilja anslag till en- skilda företag har varit att kunna ge en starthjälp på nya marknader el- ler för nya produkter, främst från det svenska jordbruket. 
 Genom satsningen på enskilda företagsprojekt har ett antal företag genomfört marknadsstudier som sannolikt hade senarelagts eller blivit mindre utan stöd från Food From Sweden. Det framgår att Food From Sweden har varit ganska ensamma som potentiell bidragsgivare och stödet har på så sätt genererat satsningar på export som inte skulle ha kommit till stånd i samma utsträckning utan bidrag. Enkät- och inter- vjusvaren tyder på att denna verksamhet har uppskattats av företagen, men den har i mångas uppfattning också varit kontroversiell. 
 Med hänvisning till EU:s regler för statligt stöd fattade styrgruppen år 1995 ett beslut om att denna verksamhet skulle upphöra från januari 1996. 
 När det gäller förvaltningen av projektet Food From Sweden anges i utvärderingen att projektet har förvaltats väl. Många företag anser att de ansvariga effektivt har lyckats förvalta och utveckla projektet med begränsade resurser. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 329 
  
 Styrgruppens uppdrag har under projekttiden varit att ansvara för medlens användning, formulera inriktning för projektmedlens använd- ning samt att besluta om anslag till de olika delprojekten. Viss kritik riktas från företagens sida beträffande styrgruppens sammansättning. Sex av tio företag anger att gruppen är representativt sammansatt. And- ra har invändningar mot sammansättningen och tycker bl.a. att det sak- nas internationell erfarenhet och att gruppen är  
 "LRF-tung". 
  Generellt efterlyses en större andel företagsrepresentanter. De företag som före- träder ekologiska produkter känner sig dåligt representerade i nuvaran- de styrgrupp. De flesta är dock nöjda med kontakten med styrgruppen. 
 Beredningsgruppen har under projekttiden bestått av en person från Exportrådet och en person från LRF, vilka arbetat 60 % respektive 50 % av en heltid för projektet. Beredningsgruppens uppdrag har varit att driva de projekt som initierats av styrgruppen, bereda projektansök- ningar, ansvara för ekonomisk kontroll, utbetalningar, redovisningar, avrapporteringar av delprojekt inom totalprojektets ram samt effektbe- dömningar, samt att fortlöpande avge slutrapporter till styrgruppen. 
 Utöver detta har beredningsgruppen varit Food From Swedens ansikte utåt. Beredningsgruppen har också under hela projekttiden haft en vik- tig roll i planeringen, både kort- och långsiktigt, av verksamheten. Be- redningsgruppen har också till sig knutit en informell referensgrupp av duktiga exportörer inom olika branscher från både små och stora före- tag som varit "bollplank" i strategiska frågor och för att förankra och få bekräftelse på nya idéer. Utvärderingen visar att de allra flesta företag som haft kontakt med beredningsgruppen är nöjda. 
 I viss utsträckning anser företagen att verksamheten blivit för byrå- kratisk. Byråkratin upplevs både av företag och beredningsgrupp ha varit störst i samband med de enskilda företagsprojekten. Stöd till en- skilda företagsprojekt beviljas dock inte längre. Projektuppföljning är den aspekt på verksamheten som de flesta önskar skall förbättras. Sam- tidigt har man förståelse för att resurserna inte räckt till, men menar att uppföljningen av de olika projekten är en outnyttjad potential hos Food From Sweden. 
  
 9.2.2.5 
  
 Food From Swedens framtida inriktning och roll 
  
 Utvärderingen visar att företagen som varit engagerade i Food From Swedens verksamhet har ett tydligt intresse av att verksamheten skall fortsätta. Food From Sweden uppfattas som en viktig stödfunktion för många företags exportarbete. Från såväl företagen som för berednings- gruppen råder enighet om att man efter fyra års verksamhet hittat en inriktning på projektet som är ändamålsenlig. Fördelningen mellan kompetenshöjande aktiviteter, gemensamma länderaktiviteter och Francis 
  
 330  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 rigeprofilen anses vara bra. Utvärderingen påpekar att en fortsatt verk- samhet handlar bör utveckla och koncentrera insatserna inom respekti- ve område. 
 Beredningsgruppen anser att man framöver bl.a. bör flytta fram po- sitionerna och vara en resurs i arbetet med att identifiera affärsmöjlig- heter och hjälpa företagen att matcha dessa. Hjälp att utveckla af- färspositionen, att tänka i processer och hantera behov inom marknads- föringsområdet är exempel på tjänster som beredningsgruppen anser efterfrågas bland ett växande antal företag. 
 När företagen tillfrågas framkommer dock önskemål om mer prak- tiskt orienterade uppgifter för Food From Sweden. T.ex. att Food From Sweden skall bevaka vad andra länder gör för att främja konkurrenter- nas exportsatsningar och att bevaka kommande trender av avgörande slag för exportarbetet. 
 Flera intervjupersoner nämner att Food From Sweden skall inneha rollen som den första naturliga kontaktytan för livsmedelsföretagens exportärenden. Food From Sweden anses ha en given roll som diskus- sionspartner och en samordnande länk med internationell erfarenhet. Vidare anser man att det är väsentligt att stödja och utveckla nätverks- byggandet mellan exportchefer inom livsmedelsindustrin, både i små och större fora. 
 En återkommande synpunkt är att verksamhetsuppföljningen måste prioriteras högre än vad som gjorts hittills. 
 Bland de mindre företagen som lämnat kommentarer finns önskemål om att Food From Swedens roll gentemot denna grupp förtydligas. Ut- värderingen konstaterar att det i dagsläget råder viss osäkerhet kring vad dessa företag egentligen kan förvänta sig av Food From Sweden. Även Food From Swedens roll mot de ekologiska företagen behöver tydliggöras enligt utvärderingen. 
 I en fortsatt satsning önskar beredningsgruppen att organisations- formen tydliggörs, bl.a. för att undvika splittring mellan olika arbets- uppgifter till följd av deltidsarbete och för att kunna undvika antyd- ningar om jävsproblematik. Det finns även behov av någon ytterligare resurs, inte för att öka verksamhetsvolymen utan för att kunna upprätt- hålla en god kvalitet på verksamheten. Det centrala är att bättre kunna möta företagens behov, att kunna komma i gång snabbare med de pro- jekt som initieras, driva projekten effektivare samt följa upp och do- kumentera i större utsträckning. 
 Det finns företag som gärna ser att beredningsgruppen backas upp av "trainees", som stationeras på Exportrådets handelskontor i utlandet. Företagen skulle genom dessa kunna få hjälp med inledande marknads- studier till rimligt pris. 
 Huvudmännen i en fortsatt verksamhet bör enligt beredningsgrup- pen vara staten och livsmedelsindustrin. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 331 
  
 9.2.2.6 
  
 Betalar sig gemensamma åtgärder för att befrämja export? 
  
 Företagen anser att Food From Sweden skall bedömas utifrån perspek- tivet att det är en långsiktig satsning. En fyra års period är inte tillräck- lig för att kunna avläsa resultat i termer av ökad export och ökad med- vetenhet om svensk mat utomlands. Enigheten bland företagen är dock stor om att de medel som staten satsat på att främja livsmedelsexporten har resulterat i en större ackumulerad satsning från företagen på export än vad som annars skulle varit fallet. Företagen upplever själva att man vågat satsa mer på export till följd av Food From Swedens aktiviteter och det stöd man kunnat få, dels från Food From Sweden och dels de nätverk som under tiden etablerats inom branschen. 
 Det framhålls också att företagen genom att arbeta internationellt erhåller värdefulla impulser som ofta leder till produktutveckling. Vis- sa företag pekar på att man funnit nya koncept för sina produkter vilket fått till följd att man nu har ökat avsättningsmöjligheterna. Andra fö- retag säger att man gjort väsentliga nyinvesteringar i maskiner, i vissa fall enbart till följd av exportarbetet. 
 De exportsatsningar som gjorts har bidragit till att svenska företag i dag känner sig bättre rustade att möta konkurrensen från import på hemmaplan. Exportaktiviteterna gör det möjligt att snabbare ta till sig information om konkurrenternas aktiviteter och viktiga trender inom handeln. Flera personer anser att det statliga stödet behövs i ett före- byggande syfte om svenska företag skall k unna möta konkurrens uti- från och kunna försvara sina marknadsandelar på hemmamarknaden. 
 Att döma av enkätsvaren räknar företagen med att kunna bibehålla den sysselsättning som finns i dag och det verkar även finnas en poten- tial att få fram nya arbetstillfällen. Ungefär hälften av företagen bedö- mer att såväl antal anställda som företagens exportandel kommer att öka till år 2000. Det nämns också att det bör finnas ett intresse för sta- ten i denna utveckling eftersom det inom livsmedelsindustrin finns möjligheter att skapa arbetstillfällen också i glesbygdsområden. 
  
 9.2.3 
  
 EU:s exportbidrag 
  
 För alla varor, inklusive jordbruksprodukter och förädlade livsmedel råder fri handel mellan EU:s medlemsländer. Vad gäller handel mellan EU:s medlemsländer och tredje land är EU en tullunion med gemen- samma tullar gentemot tredje land. 
 De priser som har bestämts av EU för majoriteten av dess jord- bruksprodukter är ofta högre än rådande världsmarknadspriser, vilket har stimulerat produktionen. De överskott av jordbruksprodukter som uppstått måste, för att inte pressa priserna inom EU, avsättas på världs- 
  
 332  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 marknaden, i regel med exportbidrag. Producenter av förädlade livsme- del inom EU som använder sig av jordbruksråvaror producerade inom EU, får genom de högre priserna på jordbruksråvarorna högre kostna- der än deras konkurrenter i tredje land, vilket medför att produkterna kommer i ett ofördelaktigt kostnadsläge när de exporteras från EU. För att avhjälpa detta förhållande lämnar EU ersättning till export av bidrag för den högre råmaterialkostnad som är en del av producentpriset. 
 Det är endast EU som kan fastställa och lämna exportbidrag. Med- lemsländerna har således inte rätt att lämna särskilda bidrag för att främja exporten av produkter till länder utanför EU. EU:s exportbi- dragssystem omfattar i princip alla oförädlade och förädlade jord- bruksprodukter. Till jordbruksprodukter räknas även trädgårdsproduk- ter. 
 De sammanlagda beloppen för exportbidrag från EU uppgick år 1996 till ca 5 miljarder kronor för förädlade livsmedel. De svenska fö- retagen erhöll under år 1996 exportbidrag med 389 miljoner kronor, varav ca 279 miljoner kronor för jordbruksråvaror och 110 miljoner kronor för bearbetade livsmedelsprodukter. 
 Under år 1996 erhöll mejerisektorn bidrag med 212 miljoner kronor. Största exportbidragen inom denna sektor lämnades för export av smör 
 – ca 90 miljoner kronor. Exportbidragen för kött/chark uppgick år 1996 till 14 miljoner och för spannmål till omkring 100 miljoner kronor. 
 Periodvis har världsmarknadspriserna på vete legat högre än EU:s interventionspriser varför exportbidrag inte utgått. I stället har export- avgifter tagits ut för att inte riskera brist på spannmål inom EU. 
 Exportbidraget varierar över tiden och ibland även beroende på till vilket land exporten sker. I juni 1997 var exportbidraget för hårdost 2,25 kronor/kg vid export till USA. Vid export till Östeuropa var bi- draget 6,40 kronor/kg. För smör var exportbidraget 16 kronor/kg. I slutet av år 1996 fanns fortfarande exportbidrag för griskött (hela och halva kroppar). Detta bidrag är numera borttaget förutom för bogfläsk. 
 Däremot lämnas för närvarande (juli 1997) bidrag vid export av kokt skinka med 5,80 kronor/kg. Vid export av visst slag av fjäderfäkött till vissa länder utgår för närvarande bidrag med drygt 50 öre/kg. 
 För att erhålla exportbidrag till tredje land krävs det för jordbruks- råvaror i regel en exportlicens. Licenskrav föreligger dock inte för för- ädlade livsmedel. Ansökan om licens sänds in till Statens jordbruks- verk. Innan Statens jordbruksverk kan utfärda licens måste besked in- hämtas från  
 EU-kommissionen. 
  Storleken på exportbidraget avgörs av bidragssatsen den dag som ansökan kommit in. Exportbidrag kan också fås vid uppläggning på tullager inom EU för att senare föras ut ur EU. Bidragen för förädlade livsmedel fastställs den dag varorna exporteras till då gällande bidragssats. Statens jordbruksverk beslutar när det gäl- ler förädlade livsmedel. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 333 
  
 Även andra bestämmelser än EU:s exportregler är av betydelse för den svenska livsmedelssektorns internationella handel. År 1994 under- tecknades ett  
 GATT-avtal 
  inom ramen för den s.k. Uruguayrundan. Ett ökat marknadstillträde blir på alla områden möjlig genom en kvoterad import med nedsatta tullar eller genom generellt sänkta tullnivåer. Ex- portstödet skall enligt avtalet minskas med 36 % mellan åren 1995– 2000. För flertalet jordbruksråvaror finns även ett kvantitetsåtagande om neddragning av den exportstödda volymen med viss procentsats, t.ex. för spannmål, hårdost och kött. För förädlade livsmedel finns en- dast ett åtagande att det totala värdet av exportbidragen skall reduceras med 36 % perioden  
 1995–2000, 
  dvs. från 648 till 415 miljoner ecu. 
  
 9.2.4 
  
 Exportkreditgarantier 
  
 Exportkreditnämnden (EKN) har som huvuduppgift att främja svensk export genom att utfärda garantier. Garantin är en försäkring som skyddar exportörer mot vissa förlustrisker i exportaffärer. EKN kan garantera politiska och/eller kommersiella risker. Med politisk risk me- nas t.ex. krig, revolution, naturkatastrof eller åtgärd från utländsk myn- dighet som hindrar eller fördröjer en betalning. Kommersiell risk inne- bär t.ex. att köparen går i konkurs eller av annan orsak inte betalar en- ligt avtal. Självrisken är normalt 10 % vid politiska händelser. För kommersiella händelser är självrisken normalt minst 15 %. Premien för garantiåtagandet ligger i regel mellan någon tiondels procent till ett par procent av värdet på exporten. 
 Försäkringstagare hos EKN är såväl exportföretag som banker. För- utom garantier mot fordringsförluster efter leverans och tillverknings- risker (förskeppningsrisk), finns andra garantier, exempelvis mot poli- tiska risker vid investeringar i utlandet. 
 Riksdagen har fastställt en ram på 100 miljarder kronor för den or- dinarie garantiverksamheten, varav regeringen har beslutat att EKN:s garantiåtaganden får uppgå till 80 miljarder kronor. De sammanlagda garantiåtagandena uppgick vid slutet av år 1996 till nära 30 miljarder kronor. 
 EKN försäkrar exportaffärer inom alla sektorer av svenskt närings- liv. Garantier för export av livsmedel har av EKN lämnats till flertalet länder, bl.a. i Västeuropa och Mellanöstern. Under år 1995 utfärdade EKN garantier för livsmedelsexport till ett värde av drygt 90 miljoner kronor. Detta avsåg kortfristig export under EKN:s normala riskbe- dömning, där verksamhetens framtida skador skall finansieras av pre- mieintäkterna. 
 Riksdagen beslutade i maj 1993 om betalningsansvar genom ex- portkreditgarantier till Ryssland och Baltikum jämte några republiker i 
  
 334  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 det forna Sovjetunionen till ett belopp av högst en miljard kronor. Detta system går under benämningen  
 "Balt-ramen". 
  Beloppet har sena- re höjts till två miljarder kronor. EKN:s garantiverksamhet skall i prin- cip vara självfinansierad, dvs. avgifterna för garanti skall täcka de för- luster som uppstår. På grund av angelägenheten att snabbt få till stånd exporten, har Riksdagen för den särskilda ram för garantier till Ryss- land, Baltikum m.fl. länder inte ställt kravet på att EKN:s verksamhet för dessa garantier skall vara självfinansierad. 
  
 Balt-ramen 
  ger alltså EKN utökade möjligheter att utfärda garantier, bl.a. för export till Baltikum, utöver EKN:s normala garantisystem. 
 Under  
 Balt-ramen 
  har garantier för export till Ryssland eller till Baltikum tidigare inte lämnats för livsmedelsexport. I slutet av juni 1997 fastslogs emellertid att sagda ram också kan omfatta exportkredi- ter för konsumtionsvaror under vissa förutsättningar. Garantigivningen skall bidra till att utveckla näringsliv och infrastruktur i berörda länder. Garantigivningen skall vidare bidra till ett varaktigt samarbete mellan de berörda länderna och svenska företag. För konsumtionsvaror gäller dessutom följande kriterier för att en affär skall vara aktuell för pröv- ning hos EKN under  
 Balt-ramen. 
  
 Köparen i importlandet är exportörens återförsäljare eller distributör eller på annat sätt en regelbunden köpare av exportörens produkter. 
 Exportören bör ha genomfört ett antal leveranser till köparen och ha åtminstone  
 6–12 
  månaders erfarenhet av köparens sätt att sköta sina betalningar. 
 En annan väsentlig förändring av EKN:s verksamhet avser garantier för export med en maximal riskperiod (tillverkning plus kredittid) på mindre än två år. EKN kommer inom kort att upphöra med garantigiv- ning för kortfristig export till merparten av  
 OECD-marknaderna, 
  efter- som det finns en fungerande privat försäkringsmarknad för dessa ris- ker. Beslut i ärendet har nyligen fattats inom EU och därefter av Sveri- ges regering och riksdag. EKN:s garantigivning för export med kort kredittid till övriga länder begränsas inte av de nya riktlinjerna för EKN:s verksamhet. 
  
 9.2.5 
  
 Andra möjliga vägar för exportfrämjande 
  
 För mindre livsmedelsföretag, som trots potentiellt intressanta export- produkter, är vägen till exportframgångar problemfylld. Ofta har de inte finansiella resurser att bygga upp en egen exportavdelning, eller ens anställa särskilda exportsäljare. Det gör att dessa företag har svårt att nyttja de tjänster som t.ex. Food From Sweden eller Exportrådet kan bistå med. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 335 
  
 Tidigare studier har visat att det finns ett intresse att delta i upp- byggnaden av ett särsk ilt exportbolag, som bl.a. skulle kunna arbeta med strategifrågor och marknadsföring samt utveckla ett gemensamt varumärke på utlandsmarknaden. Exportbolaget skulle också kunna utgöra inkörsporten till företag som vill använda privat labels. 
 Ett sådant exportbolag skulle också kunna knytas till särskilda pro- dukt- och teknikutvecklingsprojekt, där t.ex. SIK i Göteborg eller fors- karkompetenser vid högskolorna kan anlitas. 
 Svårigheterna att starta den här typen av exportbolag kan hänföras till bristen på kapital och kunskap. Ett exportbolag med ca tio ingående livsmedelsföretag torde kräva ett rikskapital på i storleksordningen 3 miljoner kronor. Eftersom det i dag inte finns några erfarenheter av dylika exportbolag, kan risken uppfattas som för stor i förhållande till beloppet. Detta torde vara huvudorsaken till att det i nuläget inte star- tats något exportbolag med denna inriktning. 
  
 9.3 
  
 Utredningens överväganden 
  
 I Sverige har under årtiondena utvecklats många företag som nått stora internationella framgångar. Basen för dessa företag har ofta varit skog och metall där Sverige har en god råvarubas. Men andra svenska före- tag har också lyckats väl utan denna råvarubas. 
 På grund av klimatologiska förhållanden kan större delen av det svenska jordbruket inte volymmässigt konkurrera med jordbruket i sydligare länder. Det nordiska klimatet ger dock ändå vissa fördelar för jordbruksproduktionen genom att skadlig bakterieflora inte frodas som i sydligare länder. Det svenska jordbruket har i frågor om djurhälsa, olika produktkrav m.m. varit ett föregångsland. Dessa regler ökar pro- duktionskostnaderna men har också skapat en goodwill för svenska livsmedel. Enligt utredningen utgör detta en god grund för framtida exportsatsningar för den svenska livsmedelsindustrin. 
 En ökad export av livsmedel är en nödvändighet om livsmedelspro- duktionen här i landet skall finnas kvar i nuvarande omfattning. Genom konkurrensen från företag från andra  
 EU-länder 
  kan de inhemska före- tagen, t.ex. vad gäller charkuterivaror och mejerivaror, knappast bibe- hålla sina höga marknadsandelar i Sverige. Detta är en logisk följd när den tidigare internationellt  
 icke-konkurrensutsatta 
  marknaden föränd- rats till en konkurrensmarknad. Ett minskat sortiment eller en form av positionering till vissa segment blir en allt större nödvändighet i fram- tiden. 
 Kan industrin ta fram nya "unika" produkter bör detta ge fram- gångsmöjligheter även på exportmarknaden. Men det är intressant att se hur, för den svenske konsumenten, vanliga produkter kan bli "unika" 
  
 336  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 på utländska marknader och nå exportframgångar. Således är exporten av pepparkakor från Mor Phillips Pepparkakor och exporten av tårtor och pajer från Frödinge Mejeri exempel på framgångsrika satsningar. Bra produkter och en bra marknadsföring ger ofta resultat. 
 Genom statens regelsystem för jordbruket och genom internatio- nella regler för stora delar av produktionen av jordbruksråvaror och livsmedelsindustrin, har dessa sektorer saknat möjlighet att successivt utveckla sin export. Därför bör staten medverka till att livsmedelssek- torn förbättrar sin internationella konkurrenskraft. Samtliga av utred- ningens förslag har detta som en bärande målsättning. Staten skall inte subventionera företagens löpande verksamhet. Däremot bör enligt ut- redningens mening staten under några år – förslagsvis under fyra år – stödja kunskapsuppbyggnaden vad gäller export av livsmedel. 
  
 9.4 
  
 Utredningens förslag 
  
 Som tidigare redovisats avsätter staten i framgångsrika länder av livs- medelsexport såsom Danmark, Nederländerna och Frankrike, betydan- de resurser för exportfrämjande åtgärder. I Sverige har staten under åren  
 1992–1997 
  i genomsnitt avsatt 15 miljoner kr/år för exportfräm- jande åtgärder. Våra nordiska grannländer, Danmark och Finland, av- sätter omkring 50 respektive 84 miljoner kronor varje år. 
 Utredningen föreslår att staten bör medverka till exportfrämjande av livsmedelsexporten med 50 miljoner kr/år, dvs. samma nivå som i Danmark. 
 I bl.a. Nederländerna och i Frankrike finansieras exportfrämjandet del- vis genom avgifter eller punktsskatter. I Sverige förekommer inte den- na form av finansiering och utredningen föreslår inte heller en sådan finansiering. 
 Medlen för exportfrämjande åtgärder av livsmedel föreslås avsättas under ett nytt anslag – "Livsmedelssektorns omställning och expansion, exportfrämjande". 
 Food From Swedens verksamhet synes ha varit en bra plattform i ex- portarbetet och utredningen föreslår därför att denna verksamhet bibe- hålls och vidareutvecklas. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 337 
  
 Food From Sweden bör enligt utredningen verka som en helhetsre- surs för svensk livsmedelsexport och driva exportfrämjande aktiviteter som företagen inte själva kan göra. Verksamheten skall stödja de svenska livsmedelsföretagens uppb yggnad samt kunskap och kompe- tens vad gäller export. Vidare skall gemensamma marknadstödjande aktiviteter i utlandet genomföras. Att utveckla Sverigeprofilen utom- lands är också en av uppgifterna, t.ex. genom att ge ut informations- och sales promotionsmaterial, produkt- och exportörkataloger m.m. 
 Bland de verksamheter som lämpligen bör bedrivas är utbildning, seminarier, marknadsrådgivning samt rådgivning om handelsregler, produktkrav, tullar m.m. 
 Säljfrämjande aktiviteter kan genomföras genom exportörs- och in- köparträffar, mässor och utställningar, pressbearbetning och produkt- demonstration. 
 Verksamheten bör i första hand vara inriktad på företag som ännu inte har etablerade exportkanaler. Mindre och medelstora företag har särskilt stort behov av Food From Swedens tjänster. Huvudinriktningen bör avse företag med produkter som på grund av tidigare regleringar inte kunnat arbeta internationellt men även företag med andra produk- ter kan komma i fråga för exportfrämjande åtgärder. 
 Prioriterade länder i Food From Swedens verksamhet har varit de nor- diska länderna, Tyskland, England, Frankrike och i viss utsträckning USA. 
 Även övriga  
 EU-länder 
  samt länderna i Östeuropa kan i framtiden bli viktiga exportmarknader, bl.a. Polen. Ryssland är också en stor marknad. Där finns inom t.ex. St  
 Petersburg-området 
  en befolkning nästan lika stor som Sveriges. En satsning på den ryska marknaden kräver dock ingående förberedelser, bl.a. om företagets produkt god- känds (certifiering) för försäljning och andra regler för verksamheten. 
 Ryssland började för knappt två år sedan föra in krav på certifiering av produkter för den ryska marknaden. Listan på vilka produkter som måste certifieras har successivt ökat. Utprovningen av produkterna sker vid olika provningsinstitut i Ryssland. Det är endast i undantagsfall som Ryssland godkänner provningar som genomförts i exportlandet. Särskilt för företag som startar sin försäljning till Ryssland är det för- enat med ett betydande arbete och även kostnader för att få sina pro- dukter certifierade. 
  
 338  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 Expertis för att bistå företagen med frågor om certifiering och andra bestämmelser – vid export till Ryssland samt till andra länder där det inte är rimligt att ett enskilt företag själv skall klara detta – bör enligt utredningens uppfattning finnas hos Food From Sweden eller inom Ex- portrådet. På sikt borde ett system komma till stånd där inom EU god- kända produkter utan nya provningar även får säljas i Ryssland. Utred- ningen föreslår att den svenska regeringen undersöker möjligheterna till detta. 
 Food From Sweden köper för närvarande administrativa tjänster av Exportrådet. Detta synes även vara en bra ordning i framtiden. En ut- ökning av verksamheten medför dock sannolikt att även egen administ- rativ personal måste tillsättas för vissa funktioner. 
 Organisationen föreslås bestå av en styrgrupp och en operativ enhet. För särskilda behov kan referensgrupper tillsättas. 
 Efter Sovjetunionens fall åtog sig Ryssland ansvar för krediter som företag tidigare lämnat. Många företag har dock inte fått betalt. För- skottsbetalning, betalning genom s.k. reburs och kontantaffärer är van- liga vid export till Ryssland. Många ryska företag, såsom de redan un- der sovjettiden etablerade storföretagen, anser att de är goda betalare och önskar få göra affärer på sedvanligt västeuropeiskt sätt, dvs. få en viss kredittid. 
 Sverige lämnar exportkreditgarantier till Ryssland för export av in- vesteringsvaror. Däremot har garanti för export av livsmedel inte läm- nats förrän i ett fall under försommaren 1997. Både Finland och Dan- mark har sedan länge lämnat exportkreditgaranti för export av livsme- del till Ryssland. Detta gör även andra  
 EU-länder. 
  Här torde Tyskland vara det  
 EU-land 
  som lämnar de mest förmånliga exportgarantierna. Garantigivning är ett betydelsefullt, kanske ett avgörande, konkurren- smedel. 
 Utredningen anser att det är viktigt att den nyligen påbörjade kreditga- rantigivningen för export av livsmedel till Ryssland fortsätter. Om Rivas konkurrentländer lämnar exportkreditgarantier för livsmedel till andra länder där även svenska företag vill satsa, bör det övervägas om inte även Sverige skall lämna exportkreditgarantier. Verksamheten tor- de i stort sett kunna finansieras genom avgifter. 
 För mindre livsmedelsföretag är vägen till exportframgångar ofta pro- blemfylld. Svårigheter finns bl.a. att samla finansiella resurser för att bygga upp en egen exportavdelning. I de flesta fall är det ogörligt att 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 339 
  
 t.ex. anställa särskilda exportsäljare. Det gör att dessa företag har svårt att nyttja de tjänster som t.ex. Food From Sweden eller Exportrådet kan bistå med. 
 För att stötta mindre livsmedelsföretag att söka sig ut på exportmark- naden föreslår utredningen ett särskilt pilotprojekt för bildande av sär- skilda exportbolag. Kostnaden för uppb yggnaden av projektet bedöms till ca 3 miljoner kronor. NUTEK föreslås som ansvarig organisation för projektets genomförande. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 341 
  
 10 
  
 Finansiering av utredningens förslag 
  
 10.1 
  
 Inledning 
  
 Utredningens förslag syftar till att bidra till att skapa en framtidstro för livsmedelssektorn. Målet är att såväl primärnäringen som livsmedels- industrin i Sverige på sikt skall bibehålla och öka sin konkurrenskraft. En livsmedelssektor med framtidstro och utvecklad kompetens vågar också göra långsiktiga investeringar. Därigenom skapas också förut- sättningar för att behålla och utöka antalet arbetstillfällen samtidigt som sektorn kan bidra positivt till det svenska folkhushållet. 
 Några av utredningens förslag är, vad gäller finansieringsbehovet, av permanent karaktär. Andra förslag till åtgärder är tidsbegränsade. 
 Tabellerna 10.1 och 10.2 redovisar vilka kostnader i form av mins- kade inkomster eller ökade utgifter som förslagen innebär för statsbud- geten. 
 Härutöver föreslår utredningen en successivt minskad ölskatt samt en satsning på utbildning för jordbruket under en fyraårsperiod. Dessa åtgärder har inte kostnadsberäknats. 
 Den 13 mars 1997 lämnade utredningen Förslag till finansiering av ett förhöjt miljöstöd till jordbruket till statsrådet och chefen för Nä- rings- och handelsdepartementet. Regeringen hade i budgetpropositio- nen (prop. 1996/97:l) till riksdagen föreslagit en höjning av miljöstö- det. Höjningen var dock ofinansierad till 150 miljoner kronor. Därut- över avsåg uppdraget att föreslå den ytterligare finansiering på 350 miljoner kronor som erfordrades för att miljöstödet skulle kunna ut- nyttjas fullt ut. Riksdagen kommer att behandla frågan under hösten 1997. Om regeringens förslag bifalls innebär detta att miljöstödet höjs med 700 miljoner kronor under år 1998 och år 1999. Beloppet finansie- ras av den svenska staten och EU med hälften var. 
  
 342  
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 4ABELL 
 Flerårigt eller permanent ökade utgifter eller minskade 
  
 inkomster för staten. 
  
 ¶RSLAG 
  
 +OSTNAD F¶R¤NDRING 
  
 MILJONER KR ¥R 
  
 1. 
  
 Minskade elskatter från jordbruksföretagen genom att dessa skattemässigt jämställs med industri- 
  
 företag 
  
 300 
  
 2. Minskade skatter på eldningsolja genom att jord- 
  
 bruksföretagen jämställs med industriföretag 
  
 61 
  
 3. 
  
 Utnyttjande fullt ut av medel för strukturåtgärder i jordbruket 1999. Totalt belopp per år  
  
 255–355 
  mi l- joner kronor vid antagande om 33 % EU- 
  
 finansiering, varav  
 170–235 
  miljoner svensk 
  
 finansiering. Nivån fr.o.m. år 2000 blir beroende 
  
 av kommande förhandlingar med EU 
  
 170–235 
  
 4. Nedsättning av koldioxidavgiften för växthus- 
  
 företag 
  
 10 
  
 3UMMA 
  
 4ABELL 
 Tidsbegränsade utgiftsökningar för staten. 
  
 ¶RSLAG 
  
 +OSTNAD 
  
 MILJONER KR ¥R 
  
 1. 
  
 Ett särskilt stödprogram under fem år för trädgårds- 
  
 näringen inom ramen för EU:s strukturstöd. EU- 
  
 finansiering med 2,5 miljoner kr/år. Totalt belopp 
  
 10 miljoner kr/år 
  
 7,5 
  
 2. 
  
 Ett  
 5-årigt 
  program för trädgårdsnäringens 
  
 utveckling 
  
 15 
  
 3. 
  
 Fortsatta och utökade resurser för Food From Swedens verksamhet med 50 miljoner kr/år under 
  
 fyra år (tidigare 15 miljoner kr/år i genomsnitt) 
  
 35 
  
 4. 
  
 Inrättandet av en samverkansgrupp för den små- 
  
 skaliga gårdsbaserade livsmedelsproduktionen 
  
 2 
  
 5. 
  
 Resurser under ett år för uppbyggnad av pilot- 
  
 program för bildandet av särskilda exportbolag 
  
 3 
  
 6. 
  
 Ett fyraårigt nationellt samlat  
 FoU-program 
  för 
  
 livsmedelsindustrins förnyelse och expansion 
  
 90 
  
 3UMMA 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 343 
  
 10.2 
  
 Finansiering 
  
 Utredningens förslag syftar till att förstärka livsmedelssektorns konkur- renskraft och att underlätta möjligheterna till utökad livsmedelsexport. De åtgärder som föreslås skall uppfattas som investeringar för framti- den. Utredningen beräknar att huvuddelen av minskade skatteintäkter eller ökade utgifter för staten kommer att investeras i material, utrust- ning och kunnande. Detta kommer i sin tur att ge samhället intäkter eller kostnadsminskningar till ett betydligt högre belopp än de åtgärder som föreslås. 
 Förslagen innebär en väsentlig ambitionshöjning och det torde där- för inte vara möjligt att i någon större omfattning finansiera dessa med omfördelningar av budgetmedel som i dag berör livsmedelssektorn utan att detta blir kontraproduktivt. Huvuddelen av de resurser som krävs – genom minskade skatteintäkter eller ökade utgifter – måste därför fi- nansieras genom att nya medel tillförs. 
 Viss omfördelning inom statskassans totala budgetram är därvidlag nödvändig. Eftersom utredningens förslag bidrar till att öka möjlig- heterna till långsiktigt hållbara arbetstillfällen och berör en närings- sektor som har stor betydelse för den regionala balansen, är en överfö- ring från medel för arbetsmarknadspolitiken och medel för regionalpo- litiska åtgärder närmast tänkbara. Utöver detta kan vissa finansierings- möjligheter finnas inom EU:s stödsystem. 
 Vad gäller finansieringen av förslaget till ett nationellt samlat FoU- program för livsmedelsindustrin, har utredningen pekat på möjligheten att vissa stiftelser kan komma att gå in som medfinansiärer. I vilken omfattning detta kan ske, har utredningen inte klargjort. 
  
 SOU 1997:167 
  
 +APITEL  
 345 
  
 11 
  
 Redovisning av konsekvenser av utredningens förslag 
  
 Enligt utredningens direktiv skall konsekvenser för regionalpolitiken, jämställdhetspolitiken samt brottsligheten och det brottsföreb yggande arbetet redovisas. Vidare skall utredningens förslag prövas vad gäller direktiven om offentliga åtaganden. 
  
 11.1 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag för regionalpolitiken 
  
 Utredningens förslag syftar till att stärka konkurrenskraften för svensk livsmedelssektor samt att förbättra förutsättningarna för livsmedels- export från Sverige. 
 Svensk livsmedelssektor har sin bas i primärproduktion och denna sker i stora delar av landet. Även om förädlingsindustrin är mer kon- centrerad än primärproduktionen, är den också regionalt fördelad. Där- med bidrar utredningens förslag till att bibehålla och förstärka den re- gionala balansen. 
  
 11.2 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag för jämställdhetspolitiken 
  
 Den svenska livsmedelsindustrin har en stor andel kvinnor sysselsatta. Då utredningens förslag bidrar till att bibehålla och även utöka antalet sysselsatta inom livsmedelsindustrin, har den positiva effekter för jäm- ställdheten. Förslagen som syftar till att förbättra möjligheten till små- skalig och gårdsbaserad lokal livsmedelsproduktion, är också positiv för kvinnors möjlighet till försörjning – särskilt på landsbygden. 
  
 346 
 +APITEL 
  
 SOU 1997:167 
  
 11.3 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet 
  
 Utredningen har inte funnit att förslagen har några konsekvenser för brottsligheten eller för det brottsförebyggande arbetet. 
  
 11.4 
  
 Konsekvenser av utredningens förslag för offentliga åtaganden 
  
 Utredningens förslag innebär en väsentlig höjning av ambitionsnivån för statens satsning på livsmedelssektorn. Möjligheterna till omför- delningar inom den del av statsbudgeten som rör livsmedelssektorn är små om slutresultatet inte skall bli kontraproduktivt. Viss omfördelning inom statskassans totala budgetram torde därför vara nödvändig i den mån inte statsfinanserna medger en utökning av budgetramarna. En överföring från medel för arbetsmarknadspolitiken och medel för regi- onalpolitiska åtgärder är då det närmast tänkbara. 
  
 SOU 1997:167 
  
 3¤RSKILT YTTRANDE  
 347 
  
 Särskilt yttrande av  
 Cole 
  Lundkvist 
 Utredningen om Livsmedelssektorns omställning och expansion har haft ett mycket viktigt uppdrag, nämligen att föreslå åtgärder som möj- liggör en positiv utveckling för den svenska livsmedelssektorn på en konkurrensutsatt marknad. Utredningen har gjort en värdefull genom- gång av faktorer som är centrala för den svenska konkurrenskraften och i analysen konstateras att olika åtgärder måste vidtas för att förstärka livsmedelssektorn. 
 I likhet med utredningen anser jag att olika åtgärder, inklusive den statliga politiken, skall vara inriktade på livsmedelssektorns utveckling och expansion. Internationell konkurrenskraft och lönsamhet är i detta sammanhang nödvändiga förutsättningar för en tillfredsställande ut- veckling. Det är enligt min mening angeläget att slå fast, liksom också görs i utredningen, att likvärdiga konkurrensvillkor för jordbruket och livsmedelsindustrin i Sverige måste eftersträvas jämfört med övriga  
 EU-länder. 
  
 Jordbruket är basen i den svenska livsmedelssektorn och utveck- lingen i primärnäringen är därmed avgörande för sektorns framtid totalt sett. När det gäller lönsamheten i det svenska jordbruket konstateras i utredningen att det s.k. driftsöverskottet ligger på en väsentligt lägre nivå än i grannländerna Finland och Danmark. Materialet i utredningen visar även att det krävs kraftfulla åtgärder för att den svenska lönsam- heten skall bli jämförbar med nivån i nämnda länder. 
 Det är uppenbart att näringen själv har ett stort ansvar för en nöd- vändig förstärkning av livsmedelssektorns ekonomi. Det gäller dels åtgärder som främjar en framgångsrik försäljning av livsmedel på såväl hemmamarknad som exportmarknad, dels åtgärder som syftar till att öka kostnadseffektiviteten i olika led i livsmedelskedjan. Det samman- tagna behovet av åtgärder är emellertid så omfattande att alla ansvariga parter måste medverka fullt ut. Jag anser därför att utredningens förslag även måste omfatta konkreta förslag om en avveckling av de två kost- nadsmässigt tyngsta produktionsskatterna i jordbruket, dvs skatten på dieselolja och skatten på handelsgödselkväve vilka sammantaget mot- svarar drygt 1 miljard kr/år. Jag anser att utredningens konstaterande om att dessa skatter är konkurrenssnedvridande måste följas upp med ett konkret avvecklingsförslag. Nuvarande skrivning att inom en två- 
  
 348  
 3¤RSKLIT YTTRANDE 
  
 SOU 1997:167 
  
 årsperiod invänta en skatteharmonisering inom EU innebär en olycklig försening av en nödvändig anpassning. 
 Den av utredningen och utredningsdirektiven eftersträvade positiva utvecklingen för den svenska livsmedelssektorn kräver således att även de viktigaste produktionsskatterna i jordbruket åtgärdas snabbt. Detta skulle ge näringen behövlig framtidstro och investeringsvilja och därtill långsiktiga möjligheter att fullfölja höga svenska ambitioner vad avser t.ex. djurskydd och miljö. Vidare skulle avvecklade diesel- och han- delsgödselskatter innebära en konkret utjämning av konkurrensförhål- landena gentemot andra  
 EU-länder, 
  där motsvarande beskattning inte tillämpas. För en avveckling av produktionsskatterna talar även de nackdelar som det svenska klimatet innebär i jämförelse med konkur- rentländerna. Detta medför att det svenska jordbruket inte klarar att bära skattemässiga pålagor utan negativa effekter i form av minskad produktion. 
 Sammantaget innebär utredningens förslag, enligt min mening, ett steg i rätt riktning. Dock måste förslagen kortsiktigt även inkludera en avveckling av de viktigaste produktionsskatterna i jordbruket, dvs skatten på dieselolja och handelsgödselkväve. 
  
 SOU 1997:167 
  
 "ILAGA  
 349 
  
 Bilaga 
 +OMMITT©DIREKTIV 
 Utredning om vissa frågor av särskild be- tydelse för livsmedelssektorns omställning och expansion 
 $IR 
 Beslut vid regeringssammanträde den 26 september 1996. 
 3AMMANFATTNING AV UPPDRAGET 
 En särskild utredare med uppgift att, baserat på nya överväganden och granskning av pågående och avslutade utredningars resultat, lägga fram förslag till ett program för att påskynda livsmedelssektorns förnyelse och expansion. Utredaren skall särskilt studera frågor kring förutsättningarna att stärka sektorns internationella konkurrenskraft bl.a. genom att öka förädlingsgraden och exporten samt förbättra försörjningen med hö gkvali- tativa råvaror. 
 Utredaren skall arbeta skyndsamt och avsluta sitt arbete före utgången av maj månad 1997 och skall senast vid utgången av februari 1997 ha avgift ett delbetänkande som bl.a. upptar frågan om finansieringen av miljöstödet till svenskt jordbruk. 
 "AKGRUND 
 ,IVSMEDELSSEKTORN 
 Livsmedelssektorn, inräknat primärproduktion, industri och serviceföre- tag, har en avgörande betydelse för landsbygdsutveckling, regional ut- veckling och för att upprätthålla odlingslandskapets natur- och kulturvär- den. I få sektorer av den svenska ekonomin är råvaruförsörjning och 
  
 350  
 "ILAGA 
  
 SOU 1997:167 
  
 tillverkning så integrerade som inom livsmedelssektorn. Goda råvaror ger bättre förutsättningar för bra livsmedelsprodukter hos slutkunderna. Förutsättningarna för en fortsatt expansion inom den svenska livsmedels- sektorn är goda. Den baseras på bra produktkvalitet. Det finns därför stora möjligheter till en utvidgad försäljning i Sverige trots en alltmer interna- tionell livsmedelsmarknad. Östersjöområdet, Norden och EU är i detta sammanhang av särskild betydelse. 
 Det är angeläget att svensk livsmedelssektor tar till vara nya förutsätt- ningar på ett offensivt sätt. Internationalisering måste mötas med ett program för ökad export och produktförädling. En framgångsrik avregler- ing förutsätter aktiva politiska insatser såväl inom EU som i internatio- nella handelsöverenskommelser. 
 Livsmedelssektorn har sålunda förutsättningar att ge nya arbetstillfällen i hela Sverige. 
 ,IVSMEDELSINDUSTRIN 
 Drygt 70 000 personer arbetar för närvarande i svensk livsmedelsindustri. Många av dem är kvinnor. Merparten av livsmedelsindustrin har varit verksam i vad som klassas som skyddad industri, där den externa konkur- rensen är begränsad. Samtidigt hav svensk export hämmats av en motsva- rande politik i andra länder. Till den del av livsmedelsindustrin som hittills arbetat under dessa förhållanden hör bl.a.  
 slakt-, 
 charkuteri-, 
 mejeri-, 
 olje-, 
  frukt- och grönsaksindustrierna, fettindustrierna samt kvarn- och sockerin- dustrierna. 
 Den svenska livsmedelsindustrin delar således många av grundpro- blemen med livsmedelsindustrin i övriga Europa. Svensk livsmedelsindu- stri har effektiviserats betydligt under senare år. Fortfarande är branschens internationella konkurrenskraft dock svag. 
 Livsmedelsindustrin kännetecknas av en stark koncentration. I ett in- ternationellt perspektiv är dock samtliga svenska livsmedelsföretag att be- teckna som små. I vissa delbranscher finns många företag som även i ett svenskt perspektiv kan betecknas som små. I vissa delbranscher finns dock många små företag. Inslaget av utländskt ägande är förhållandevis stort. År 1993 var ca 20 % av de sysselsatta i livsmedelsindustrin anställda i utländ- ska företag. 
 ,ANTBRUKET 
 En förutsättning för en expansiv livsmedelsindustri är god tillgång på råvara av bra kvalitet. För möjlighet till en geografiskt utspridd industri krävs att råvaruproduktionen sker i hela landet där produktionsförutsätt- ningarna så medger. 
  
 SOU 1997:167 
  
 "ILAGA  
 351 
  
 Svenskt lantbruk är i grunden konkurrenskraftigt och måste ta till vara de möjligheter som  
 EU-medlemskapet 
  innebär. För framgång krävs dock jämbördiga villkor med omvärlden. 
  
 -ARKNADSF¶RUTS¤TTNINGAR 
  
 Genom medlemskapet i EU har Sveriges förutsättningar på den europeiska marknaden för livsmedelsprodukter ändrats. De delar av livsmedelssektorn som inte tidigare varit utsatta för internationell konkurrens måste nu anpassa sina produkter och sin produktionsapparat till nya förutsättningar för att kunna behålla nuvarande nivå och kunna expandera. 
 I en utredning om konkurrenssituationen i den svenska ekonomin som McKinsey Global Institute presenterade år 1995 ansågs den svenska livsmedelsindustrin vara ett exempel på en industrigren med låg konkur- renskraft på grund av de tullar, andra handelshinder och statliga åtgärder som gällt under en lång tid. 
 För livsmedelssektorn har  
 EU-medlemskapet 
  inneburit en viss återreg- lering. Regeringens ambition är att verka för öppna och internationella marknader inom jordbrukssektorn. Det kommer att ställa ökade krav på svensk livsmedelssektors konkurrenskraft och marknadsföring. Internatio- nella överenskommelser har också medfört åtaganden om successiva gränsskyddsliberaliseringar och ökat marknadstillträdet för livsmedelspro- dukter. 
 Införandet av nya högförädlade produkter innebär att livsmedels- sektorns produktionsvärde kan öka trots att den globala konsumtionen av jordbruksprodukter och livsmedel bara ökar långsamt. För livsmedelsin- dustrin är det därför av stor betydelse att både utbud och efterfrågan successivt förflyttas mot mera förädlade produkter. 
 Inom detta område finns goda förutsättningar att skapa nya arbetstill- fällen och stärka Sveriges konkurrenskraft om produktutvecklingen inriktas på nischprodukter. Exempel på sådana är miljöanpassad produk- tion av attraktiva råvaror för livsmedelsindustrin såsom jordbrukspro- dukter och livsmedelssubstanser med hög förädlingsgrad. 
 Till detta kan fogas de konkurrensfördelar som följder av svensk livs- medelsproduktions sjukdomsfrihet och avsaknad av antibiotika och hor- monbehandling. En konsekvent satsning krävs på forskning och utveckling inom dessa områden parad med intensiv marknadsföring på exportmark- naderna i Europa. 
 0¥G¥ENDE UTREDNINGAR 
 Det pågår flera utredningar med anknytning till livsmedelssektorn. Hösten 1995 tillsatte regeringen en utredning med uppdrag att analysera livsmed- elsindustrins långsiktiga konkurrensförutsättningar och konkurrensvillkor i 
  
 352  
 "ILAGA 
  
 SOU 1997:167 
  
 den ändrade marknadssituation som uppstått genom Sveriges medlemskap i EU (dir. 1995:149). Exempel på andra utredningar med anknytning till livsmedelsindustrin som pågår eller som avslutats är en utredning om konkurrenssituationen i handel med livsmedel (dir. 1995:137) och en kom- mitté (dir. 1995:109) med uppgift att bl.a. lämna förslag till reformering av den gemensamma jordbrukspolitiken. Några av dessa kommer att presen- tera del- eller slutbetänkanden under hösten 1996. 
 3PECIELLA F¶RH¥LLANDEN I LIVSMEDELSSEKTORN 
 Livsmedelsindustrins konkurrenssituation, ägarbild och statens starka påverkan på näringens förutsättningar är speciella för just livsmedelssek- torn. En av dessa faktorer är att satsningar på forskning som ger förutsätt- ningar för nya produkter och produkter med ökad förädlingsgrad har varit tämligen begränsade från såväl statens som företagens sida. I regeringens proposition 1996/97:5 Forskning och samhälle presenteras en nya syn på dessa frågor som kan leda till mer samordnade statliga resurser. Regering- en aviserar att man senare kommer att lägga ett mer preciserat förslag. 
 Livsmedelssektorn har varit hemmamarknadsorienterad. År 1990 mot- svarade import plus export 19 % av livsmedelsproduktionen. Motsvarande för Tyskland är 29 % och för Danmark 72 %. Den svenska exporten har varit koncentrerad till ett fåtal områden. Den internationella marknaden för livsmedel har haft en betydande tillväxt under senare år. En viktig förklaring är den snabba ekonomiska utveckling som pågår i ett antal s.k. tillväxtekonomier. Den ökade köpkraften har resulterat i en efterfrågan på mer förädlade produkter. USA har t.ex. under senare år starkt ökat sin export av förädlade livsmedel. Ett naturligt led i en nödvändig omstruktu- rering och utveckling av svensk livsmedelssektor är förutom bra råvaru- försörjning och en satsning på nya produkter också satsning på nya mark- nader, dvs. export. Hittills har det varit svårt att exportera eftersom också andra länder haft gränsskydd eller handelshinder av andra slag. Livsme- delsindustrin har därför till skillnad från så gott som all annan tillverk- ningsindustri inte någon större kompetens på att exportera sina produkter. Sådan kompetens måste tillföras företagen.. Dessutom finns det särskilda svårigheter för livsmedelsindustrin vid export eftersom man ofta på exportmarknaderna möter särskilda hinder av såväl kommersiellt som kulturellt slag. Särskilt inom vissa delbranscher har det visat sig att kon- sumenterna i andra länder föredrar det egna landets produkter av ideolo- giska eller smakmässiga skäl. Detta gör att det ofta krävs speciell produk- tutveckling och särskilda marknadsföringsinsatser om ett svenskt företag skall kunna exportera. 
 Livsmedelsindustrin hämtar sina råvaror från jordbruk och fiske. Som annan industri är livsmedelsindustrin beroende av att ha tillgång till 
  
 SOU 1997:167 
  
 "ILAGA  
 353 
  
 råvaror av hög kvalitet och till konkurrenskraftiga priser för att kunna hävda sig på den internationella marknaden. Detta förutsätter att det svenska jordbruket och fisket är väl strukturerat och konkurrenskraftigt och i växande grad satsar på miljöanpassade produktionsmetoder där stor vikt läggs vid en sund och etiskt försvarbar djurhållning. I den debatt om livsmedelskvalitet och livsmedelssäkerhet som nu förs i bl.a.  
 EU-länderna 
  kan detta komma att visa sig vara en viktig konkurrensfördel för en livs- medelsindustri baserad på svenska råvaror. Samtidigt är det angeläget att livsmedelsindustrin har kunskap om de kvalitetskrav som konsumenterna nu ställer på sina livsmedel och att dessa krav också kan riktas mot råva- ruproducenterna. Det är väsentligt att livsmedelsindustrin kan ställa höga kvalitetskrav men också att den har tillräcklig betalningsförmåga för att de levererande jordbrukarna och fiskarna skall få de resurser som krävs för att uppfylla önskade volym- och kvalitetskrav. 
 Utrymme finns också för en expansion på omställd jordbruksmark in- om nya produktområden som inte omfattas av regelverket inom EU:s gemensamma jordbrukspolitik. Nya nischgrödor kan bli viktiga komple- ment till jordbrukarnas basproduktion och ge nya inkomster och arbetstill- fällen. 
 Det är viktigt att livsmedelsindustrin har kapacitet och förmåga att för- nya produkter och produktionsprocesser och samtidigt leva upp till kon- sumenternas och myndigheternas krav. Därför behövs forskning på många skilda områden bl.a. näringslära bioteknik, processteknik, miljöfrågor, men också förpackningsfrågor, logistik och inte minst kunskap om konsu- menternas preferenser. Svensk livsmedelsindustri bör i ökad grad inriktas på att bidra med kunskaper om sambanden mellan produkt och process, sett i ett integrerat perspektiv från jordbruk till konsumtion. En sam- ordning av forskningsresurserna är nödvändig så att forskningen ger ett bra utbyte för företagen som är verksamma inom livsmedelsindustrin. 
 2EGERINGENS PRINCIPIELLA INST¤LLNING 
 Regeringen bedriver en aktiv näringspolitik. Detta innebär att de statliga insatserna numera koncentreras till åtgärder för att skapa goda förutsätt- ningar för näringslivet i allmänhet. Ekonomiskt stöd lämnas för vissa ändamål där det finns ett statligt intresse att överbr ygga marknadens reak- tionsmönster, som t.ex. satsning på långsiktig teknisk forskning och utveckling. Regeringens stödåtgärder är sedan flera år anpassade till EG:s regelverk på statsstödsområdet. Stöd till speciella branscher lämnas nu- mera sällan. Inom livsmedelssektorn råder dock särskilda förhållanden. Detta beror på att staten har ett särskilt ansvar för att medverka vid om- strukturering och utveckling av en bransch för vilken staten tidigare starkt 
  
 354  
 "ILAGA 
  
 SOU 1997:167 
  
 påverkat näringens förutsättningar, t.ex. genom subventioner och gräns- skydd. 
 Det är ett statligt intresse att det i Sverige finns en internationellt kon- kurrenskraftig livsmedelsindustri och primärproduktion med förutsättning- ar att expandera. Branschen och dess olika företag har naturligtvis ett huvudansvar för att så blir fallet. I detta speciella fall kan det dock finnas anledning att staten engagerar sig på olika sätt, t.ex. genom att omfördela resurser inom sektorn till fördel för åtgärder på olika områden riktade mot livsmedelsindustrin. 
 Spelreglerna för livsmedelssektorn kan utvecklas från reglering till öp- pen marknad, från internationell marknad till internationell, från lägre förädlade produkter till högre. 
 En ny näringspolitik för livsmedelssektorn bör utvecklas som skapar förutsättningar för en offensiv utveckling. Det är viktigt att de små och medelstora företagens situation uppmärksammas. 
 Rollfördelningen mellan staten och livsmedelssektorn måste dock vara alldeles klar. Klart är att staten inte kommer att överta ansvaret för näring- ens omstruktureringsprocess utan kan endast skapa förutsättningar som kan öka utvecklingstakten. 
 5PPDRAG 
 Regeringen uppdrar åt en utredare att lägga fram ett förslag till ett program främst inom ovan nämnda områden för att påskynda omvandlingen av livsmedelssektorn till en näringsgren med internationell konkurrenskraft. I detta ingår också en analys av jordbrukets konkurrenskraft. Härvid bör sökas möjligheter till expansion och till en råvaruförsörjning baserad på ett ekologiskt uthålligt jordbruk samt fokuseras på nya nischprodukter. Programmet skall bygga på att branschen har huvudansvaret för omvand- lingen, men att vissa statliga åtgärder i form av omprioriteringar inom när- ingspolitiken respektive jordbrukspolitiken kan komma branschen till godo. Utredaren skall kartlägga hur befintliga stöd (exempelvis EU:s struktur- och miljöstöd) och andra statliga insatser kan användas bättre eller förändras till det bättre innan nya stödformer föreslås. Föreslaget skall tas fram i samarbete med näringen och andra intressenter. Utredaren skall ta del av färdigställda utredningar inom området och samråda med pågående utredningar som har betydelse för förslagen. 
 Utredaren skall vidare lägga förslag till finansiering av den höjda am- bitionsnivån för miljöstödet till jordbruket som regeringen föreslagit i budgetpropositionen (prop. 1996/97:1). Av denna föreslagna ökning är 200 mkr ofinansierade för åren 1998 och 1999. 
 Härutöver skall utredaren lägga förslag som möjliggör för Sverige att finansiera den med EU framförhandlade ramen för miljöstöd fullt ut. 
  
 SOU 1997:167 
  
 "ILAGA  
 355 
  
 De områden som särskilt skall gås igenom av utredaren är: 
  
 - 
  
 Vilka åtgärder behövs för att svenskt lantbruk skall ha jämbördiga villkor med omvärlden? 
  
 - 
  
 Hur skall kvalitet, kundanpassning och förädlingsgrad för livsmedels- industrins produkter kunna öka? Vilka insatser behövs av forskning, råd- givning till företagen och marknadsföring för att detta skall komma till stånd? 
  
 - 
  
 Hur skall en samlad insats utformas för forskning och utveckling som tillvaratar de långsiktiga behoven inom svensk livsmedelsindustri? Utred- aren skall därvid samråda med de forskningsfinansierande organen på livs- medelsområdet. 
  
 - 
  
 Är de nuvarande  
  
 FoU-insatsernas 
  omfattning, inriktning och effekter lämpliga? Utredaren skall föreslå förändringar i storlek, inriktning och organisation där det är påkallat. 
  
 - 
  
 Vilka åtgärder behövs för att det skall vara möjligt att öka exporten av livsmedelsprodukter? 
  
 - 
  
 Vilka åtgärder behövs för att ge livsmedelsindustrin tillgång till insats- varor av högsta kvalitet? 
  
 - 
  
 Vilka ändringar av lagstiftning eller annat regelverk behövs för att underlätta en förnyelse och expansion av livsmedelssektorn? 
  
 Eventuella förslag om ökade utgiftsåtaganden skall kopplas till förslag om finansiering inom respektive sektor. Även andra restriktioner såsom krav på konkurrensneutralitet och EG:s statsstödsregler måste beaktas. Härvid måste särskilt uppmärksammas de regler som gäller för vissa former av exportstöd för jordbrukets produkter. 
 För utredningsarbetet gäller regeringens direktiv till samtliga kommit- téer och särskilda utredare om redovisning av regionalpolitiska konse- kvenser (dir. 1992:50), om att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:124) och om att redovisa konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyg- gande arbetet (dir. 1996:49). 
 2EDOVISNING AV UPPDRAGET 
 Utredaren skall redovisa resultatet av sitt arbete genom ett delbetänkande före utgången av februari 1997 som omfattar bl.a. frågan om finansiering av miljöstödet och ett slutbetänkande före utgången av maj 1997. 
 (Närings- och handelsdepartementet)