Svenska nyhetsmedier och mänskliga rättigheter i Sverige 
 En översikt 
 Rapport nr 1 
 från Delegationen för mänskliga rättigheter i Sverige 
 Stockholm 2007 
 SOU 2007:102 
 SOU och Ds kan köpas från Baxter kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar Baxter Offentliga Publikationer på uppdrag av Regeringskansliets förvaltningsavdelning. 
 Beställningsadress: Fritzes kundtjänst 106 47 Stockholm Orderfax:  
 08-690 
  91 91 Ordertel:  
 08-690 
  91 90 
  
 E-post: 
  order.fritzes@nj.se Internet: www.fritzes.se 
 Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, 2003. 
 – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som skall svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på http://www.regeringen.se/remiss 
 Textbearbetning och layout har utförts av Sonia Redondo 
 Regeringskansliet, FA/kommittéservice 
 Tryckt av Edita Sverige AB 
 Stockholm 2007 
 ISBN  
 978-91-38-22866-1 
  
 ISSN  
 0375-250X 
  
 Förord 
 Delegationen för mänskliga rättigheter i Sverige Ju 2006:02 inrättades i mars 2006 och ingår i regeringens skrivelse En nationell handlings- plan för de mänskliga rättigheterna  
 2006–2009. 
  I direktiven står att delegationen bland annat ska utarbeta och genomföra strategier för ökad information och kunskap om mänskliga rättigheter hos olika målgrupper i samhället och att delegationen ska stimulera det offentliga samtalet om mänskliga rättigheter. 
 För att stimulera det offentliga samtalet som i stor utsträckning initieras av medierna fann delegationen det viktigt att få en bild av hur frågan om mänskliga rättigheter har presenterats i svenska media under åren  
 2000–2006. 
  
 Detta var anledningen till att universitetslektor Peck vid Institutionen för kommunikation och design vid Högskolan i Kalmar fick i uppdrag av delegationen att genomföra en närmare granskning av hur och i vilken mån frågan om mänskliga rättigheter har presenterats och beskrivits i svenska medier under den aktuella tidsperioden. I uppdraget ingick att kartlägga och analysera hur frågor om mänskliga rättigheter behandlats i svenska medier såsom dagspress, radio och tv samt att lämna en redogörelse för hur beskrivningar om mänskliga rättigheter presenterats i svenska medier. 
 I dagens svenska nyhetsbevakning återfinns inget sammanhållet tema som kan karaktäriseras som mänskliga rättigheter; däremot aktualiseras rättighetsfrågor inom en rad olika bevakningsområden som diskriminering, flyktingfrågor, jämställdhetsfrågor, minori- tetsfrågor,  
 HBT-frågor 
  och så vidare. 
 En sökning på mänsklig rättighet i Mediearkivets texter från tid- ningarna Aftonbladet,  
 Göteborgs-Posten 
  och Svenska Dagbladet  
 2000–2006 
  ger i snitt 25 träffar per år för  
 Göteborgs-Posten 
  och drygt 15 vardera per år för Aftonbladet och Svenska Dagbladet. Sökningen visar dock att begreppet mänsklig rättighet inte används som en 
 analysram eller en referens för en rapportering om en viss frågeställning utan istället kan utan problematisering användas om i stort sett vad som helst. Att bli rik, att ha mobiltelefon, att bära vapen och att vara lucia även som gammal, är fenomen som vart och ett i media har beskrivits som en mänsklig rättighet. Begreppet mänsklig rättighet är således oanvändbart som sökord om man vill ringa in den mediebevakning som faktiskt berör viktiga rättighetsfrågor – vilket i sig är anmärkningsvärt. 
 För att gå vidare i undersökningen har författaren istället foku- serat på den medierapportering som har gjorts i relation till grupper som riskerar att diskrimineras i samhället. Rapporteringen inom dessa bevakningsområden är inte särskilt rikhaltig. Vissa områden, som genusfrågor är jämförelsevis väl utvecklade, medan det är svårt att hitta undersökningar kring hur etniska minoriteter represente- ras eller hur diskriminering och rasism bevakas. 
 Rapporten innehåller således en översiktsanalys av hur svenska nyhetsmedier har närmat sig frågor kring mänskliga rättigheter under  
 2000-talet, 
  samt av hur olika grupper som riskerar att diskrimineras i samhället har gestaltats i medierna. 
 Rapporten ska ses som en förstudie, där Peck dels redo- gör för forskning som tar upp mediernas innehåll i människorätts- relaterade frågor under  
 2000-talet, 
  dels presenterar en aktuell fall- studie och försöker ringa in områden som bör undersökas vidare. 
 En viktig del i rapporten är utformningen av en normativ och begreppslig ram för en analys av mediernas innehåll i frågor som rör mänskliga rättigheter. 
 Delegationen för mänskliga rättigheter i Sverige ser rapporten som ett nytt och viktigt bidrag till bilden av hur mänskliga rättig- heter i Sverige gestaltas och presenteras i svenska medier. 
 Eftersom media på många sätt sätter agendan för det offentliga samtalet vill vi avslutningsvis lyfta frågan om  
 varför  
 mänskliga rättigheter inte används av media som ett underlag för priorite- ringar i bevakningen av myndigheter samt som ett analysredskap i rapporteringen. Denna frånvaro av mänskliga rättigheter i media bidrar till en frånvaro av mänskliga rättigheter i det offentliga sam- talet. 
  
 Coleman 
  
 Sims 
  
 Ordförande 
  
 Huvudsekreterare 
  
 Innehåll 
  
 1 
  
 Sammanfattning av rapporten........................................ 
  
 7 
  
 Förändringsmöjligheter............................................................. 
  
 8 
  
 2 
  
 Mänskliga rättigeheter och journalistikens makt ............ 
  
 13 
  
 Nyckelbegrepp i framställningen............................................ 
  
 15 
  
 3 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta 
  
 grupper ..................................................................... 
  
 27 
  
 Synlighet för  
 MR-frågor 
  och olika grupper i lokala 
  
 medier ....................................................................................... 
  
 28 
  
 A-mannen 
  som norm............................................................... 
  
 29 
  
 Det nationella som norm......................................................... 
  
 40 
  
 Etnisk diskriminering och rasism ........................................... 
  
 56 
  
 Sammanfattning av kunskapsläget .......................................... 
  
 64 
  
 4 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper 
  
 i tre tidningar i mars 2007, en fallstudie ...................... 
  
 69 
  
 Översiktliga resultat ................................................................ 
  
 70 
  
 Mänskliga rättigheter genre för genre .................................... 
  
 79 
  
 Rättighetsfrågor i bevakningen ............................................... 
  
 88 
  
 Icke-frågor 
  i bevakningen........................................................ 
  
 95 
  
 Sammanfattning och slutsatser av fallstudien ...................... 
  
 100 
  
 Referenser ...................................................................... 
  
 103 
  
 5 
  
 1 Sammanfattning av rapporten 
 Forskning kring svenska nyhetsmediers sätt att representera under- ordnade grupper och mänskliga rättigheter ger, tillsammans med den fallstudie från 2007 som har presenterats här, en bild av att nyhets- medierna inte i praktiken sätter frågor kring mänskliga rättigheter i förgrunden. 
 En grundläggande men förenklad förklaring är att nyhets- mediernas bevakning rutinmässigt avspelar och legitimerar samhäl- lets maktstruktur. I nyhetsbevakningen är i princip alla grupper underordnade gruppen svenskfödda medelålders män med god hälsa, ekonomi och heterosexuell inriktning. Denna dominerande grupp har de flesta av sina mänskliga behov och rättigheter tillgodosedda. Alltså hamnar inte rättighetsfrågor som berör andra grupper på mediernas agenda. Kvinnor, personer som invandrat och människor med funktionshinder osynliggörs i olika grad eller presenteras i sammanhang där de framstår som bristfälliga eller hotande. De brott som den dominerande gruppen begår mot de underordnade hamnar i skymundan: Våld mot kvinnor, diskrimine- ring, hatbrott, underlåtenhet att skapa offentliga miljöer som är tillgängliga för alla, underlåtenhet att respektera minoriteters rättigheter och så vidare. 
 Men även om nyhetsmedierna med automatik tycks avspegla samhällets dominansrelationer, så är deras roll mer komplex än så. Journalistiken arbetar också med en professionell ideologi som rättesnöre: att vara den vanliga människans företrädare och att kritsikt granska dem som har makt. I den officiella ideologin ingår också en bekännelse till pluralism, demokrati och mänskliga rättig- heter. Parallellt med den officiella ideologin verkar den speciella journalistiska logiken, där nyhetsmedierna producerar nyheter för en marknad; för en tänkt allmänhet (Eide, 2007). 
 När medieforskaren Riley reflekterar kring den strukturella diskrimineringen i nyhetsutbudet (som sorterar krigets 
 7 
  
 Sammanfattning av rapporten 
  
 SOU 2007:102 
  
 offer i värdiga och ovärdiga och som osynliggör respektive skapar negativa stereotyper av minoriteter och underordnade grupper), framhåller han journalistikens behov av att markera en inbäddning i ett Vi – en bred kollektiv gemenskap (Nohrstedt, 2006). Journa- listikens föreställningar om vad Vi, publiken vill ha och vilka vär- deringar och vilka människor Vi kan identifiera oss med blir del- vis styrande för nyheternas form och innehåll. 
 Vad har då nyhetsmakarna för föreställningar om oss och våra normer? Har de fördomar om publiken? Det finns mycket som tyder på det. I vissa fall är medierna mer fördomsfulla i sin representation av samhället, än vad till exempel den svenska riksdagen är. Varannan riksdagsledamot är kvinna, men bara var fjärde person som intervjuas i SVTs nyhetsprogram. 
 Om man vill förändra mediernas bevakning av frågor som har med mänskliga rättigheter att göra, så tror jag att det kan vara verkningsfullt att försöka förändra mediearbetarnas föreställningar om oss. Vilka är Vi? 
 De flesta av oss har själva något slags funktionshinder eller har närstående som har det, vilket innebär att vi har sett samhällets brist på tillgänglighet på nära håll och mötts av bristande respekt på grund av våra tillkortakommanden. Hälften av oss är kvinnor och många av oss har erfarenhet av förtryck och våld bara för att vi är kvinnor. En fjärdedel av oss har ursprung i andra länder, vilket ofta innebär erfarenhet av förföljelse och flykt och möjlig diskrimine- ring i detta land. Minst var tredje person i en skolklass kommer att vilja leva i  
 homo-, 
  bi- eller transsexuella relationer med allt vad det innebär av att bli utsatt för ifrågasättande, förakt och våld. Några av oss tillhör etniska minoriteter och våra rättigheter respekteras i lag, samtidigt som de grupper som vi identifierar oss med är osynlig- gjorda i medierna och diskriminerade i samhället. Var och en av oss riskerar att bli hemlös. 
 Vi tycks helt enkelt vara mycket intressantare och mer mång- fasetterade än den publik som mediearbetarna vänder sig till och avspeglar i sin bevakning. 
 Förändringsmöjligheter 
 Nyhetsmedierna är en egen arena för makt och inflytande och det har blivit nödvändigt för var och en som vill uppnå ett mål i sam- hället att anpassa sig till och försöka dra nytta av medielogiken. 
 8 
  
 SOU 2007:102 
  
 Sammanfattning av rapporten 
  
 Alla grupper och institutioner är mer eller mindre beroende av medierna för att nå ut med och få gehör för sina ståndpunkter och behov (Eide, 2007). 
 Nyhetsmedierna å sin sida arbetar i skärningspunkten mellan tre maktfält: 
  
 – 
  
 Myndigheternas och den etablerade politikens diskurser. I detta fält finns de viktiga nyhetskällorna och samtidigt de auktorite- ter som ger legitimitet till nyhetsbevakningen och som står för vissa övergripande normer. 
  
 – 
  
 Nyhetslogiken; det vill säga nyhetsmediernas arbets- och tankemönster och presentationsformer. 
  
 – 
  
 Publiken, eller nyhetsarbetarnas föreställningar om publiken. 
  
 Inom vart och ett av dessa fält går det att identifiera möjliga strate- gier för förändring mot en mer adekvat journalistik när det gäller bevakningen av mänskliga rättighetsfrågor och representationen av olika grupper. 
 Politiken, lagarna och de viktiga källorna 
 Det finns starka skäl att tro att nyhetsmediernas agenda i det långa loppet följer den politiska agendan. Nyhetsmediernas ointresse inför  
 MR-frågor 
  i Sverige har en motsvarighet i att frågorna inte har stått på den politiska agendan som rättighetsfrågor. Undantag är jämställdhetsfrågor och möjligen dem som gäller barns rättighe- ter. 
 Rasism och diskriminering behandlades länge som attitydfrågor som kunde åtgärdas med information och möten mellan männi- skor. Det är först med Sveriges inträde i EU som vi har fått en någorlunda användbar lagstiftning mot etnisk diskriminering, och som diskriminering har blivit nyhetsämne. Också när det gäller mediernas inställning till  
 HBT-frågor 
  bör politiska ställningstagan- den och lagstiftning ha spelat en viktig roll. 
 Svensk politik under  
 2000-talet 
  har blivit mer explicit när det gäller rättighetsfrågor inom landet, men hur mycket syns det i medierna? Hur agerar politiker som är engagerade i vissa frågor? Här borde finnas utrymme för att göra mera. Man kanske kan dra lärdomar av det engagemang nyhetsmedierna visade för de apatiska flyktingbarnens situation runt 2005; ett engagemang som samtidigt 
 9 
  
 Sammanfattning av rapporten 
  
 SOU 2007:102 
  
 lånade kunskap och auktoritet från etablerade politiker och före- trädare för frivilligorganisationer. 
 Frivilligorganisationer som företräder utsatta grupper och arbetar med  
 MR-frågor 
 borde  
 i mycket större omfattning kunna ta plats som betrodda källor och leverantörer av nyhetsstoff vid sidan om nationalstatens etablissemang. Vi har inte den situationen i Sverige ännu, men här finns en viktig förändringsmöjlighet. 
 Nyhetsmedierna 
 När det gäller förändringsmöjligheter  
 inom  
 medierna brukar man hänvisa till två olika slags drivkrafter. Dels mediernas önskan att appellera till en bredare publik än den vita välbärgade mannen, alltså få fler kunder, och dels mediernas önskan att medvetet arbeta för demokrati, pluralism och mänskliga rättigheter. Det sägs att medielogiken är schizofren eftersom den försöker kombinera kommersiella och kortsiktiga arbetsmönster med ideal som sätter mänskliga rättigheter i förgrunden. Men så länge de medier som arbetar inom huvudfåran (i Sverige; situationen är annorlunda i flera andra europeiska länder) vill ta på sig uppgiften att vara arenor för ett demokratiskt samtal, finns det ändå förändringsmöjligheter. Nyhetsmedierna kan och bör: 
  
 – 
  
 Systematiskt rekrytera medarbetare med erfarenhet av flykt, diskriminering, funktionshinder, fel sexuell orientering, och ta vara på de perspektiv och kontaktnät de kan tillföra bevak- ningen. 
  
 – 
  
 Se till att redaktionen har ett kalendarium som är adekvat för en redaktion i ett fleretniskt och flerreligiöst samhälle, där mänskliga rättigheter utgör viktiga bevakningsområden. 
  
 – 
  
 Se till att redaktionen har en uppdaterad lista på kontakter med människorättsorganisationer och företrädare för utsatta grupper. 
  
 – 
  
 Se över de redaktionella arbetsrutinerna. De kan behöva förändras för att bevakningen av  
  
 MR-relaterade 
  frågor ska flyta. 
  
 – 
  
 Använda mätinstrument för att regelbundet och systematiskt kontrollera det egna utbudet när det gäller inkludering av olika grupper. I Sverige är det än så länge bara Public Serviceföreta- gen som gör detta, och bara i förhållande till genus och etnici- tet. 
  
 10 
  
 SOU 2007:102 
  
 Sammanfattning av rapporten 
  
 Vi, Publiken 
 Vi, allmänheten, har inte valt medierna att representera oss på samma sätt som vi har valt ett demokratiskt statsskick, där vi med jämna mellanrum bekräftar vårt val genom att stoppa en valsedel i ett kuvert. Ändå finns det vissa likheter mellan de krav vi kan ställa på folkvalda och på medierna. De stora nyhetsmedierna i Sverige, inte bara public service, hämtar en viktig del av sitt existensberät- tigande från sin uppgift som demokratins banerförare och som all- mänhetens talesmän. Vi, publiken, kan utnyttja vår möjlighet att påverka medierna genom att höra av oss både till enskilda journa- lister och till hela redaktioner. Det är inte betydelselöst vad medie- arbetarna har för uppfattning om sin publik. Samtidigt ska man ha klart för sig att nyhetsorganisationernas tanke- och arbetsmönster inte är enkla att förändra. Den som vill bli rättvisande representerad i medierna måste lära sig reglerna för tillträde, på samma sätt som den som vill arbeta inom ett parlamentariskt system måste lära sig dess speciella regler. 
 Viktigast är att de som har mandat att representera utsatta grupper gör sina röster hörda och på ett sätt så att de kan bli för- stådda. De som redan har makt i samhället har insett att medie- träning är nödvändig för att de ska kunna kommunicera sin agenda till medierna och ha inflytande över den bild som medierna ger av dem. Medieträning borde vara väl så viktig för de grupper som i dag saknar inflytande över den bild som medierna ger av dem själva och deras behov och rättigheter. 
 11 
  
 2 
  
 Mänskliga rättigheter och journalistikens makt 
  
 Mänskliga rättigheter handlar om alla människors lika värdighet och värde och om varje människas rätt att inte bli diskriminerad på grund av sin grupptillhörighet. 
 Nyhetsmedierna spelar sannolikt en viktig roll för hur mänskli- ga rättigheter uppfattas och efterlevs i ett samhälle. Dels kan medierna föra upp eller inte föra upp frågor kring mänskliga rättig- heter på agendan i det offentliga samtalet. Dels har medierna makten att gestalta människor och grupper av människor på sätt som kan skapa identifikation och respekt eller tvärtom, avstånd, likgiltighet, motvilja. Därmed har mediernas utbud stor betydelse för hur vi förstår och klassificerar olika samhällsfenomen och för hur vi ser på olika grupper av människor och deras behov. 
 Minst lika viktigt är att medierna erbjuder en offentlig arena för samhälleligt inflytande, vid sidan om organisationer, partier och politiska val. Medierna kan också spela en viktig roll som samve- tets väktare och driva frågor på ett sätt så att opinioner formerar sig och politiska ställningstaganden blir aktuella (Eide, 2007). 
 Nyhetsmedierna arbetar med speciella arbetsrutiner, presenta- tionsformer och berättelsemönster – nyhetslogik, medielogik, journalistisk logik – som de sociala aktörer som vill åstadkomma någonting i samhället, måste behärska och använda sig av. De eta- blerade samhällsinstitutionerna i dag samspelar med journalistikens logik för att nå ut med sina budskap (Eide, 2007). 
 Journalistik, säger medieforskaren Mcclure (1996), utgör det moderna samhällets viktigaste textsystem. Nyhetsjournalistik använder vardagskulturens språk, symboler och berättelseformer och skapar en länk av gemensamma betydelser mellan de privata och offentliga samhällssfärerna och mellan beslutsfattare och all- mänhet. Journalistik medverkar aktivt i att producera det som räknas som samhälleliga händelser och den skapar en allmänhet i 
 13 
  
 Mänskliga rättigheter och journalistikens makt 
  
 SOU 2007:102 
  
 form av en publik eller läsekrets som delar åtminstone tillfälliga tolkningsgemenskaper. Nyhetsjournalistik kan alltså uppfattas som konstituerande för det moderna samhället och som en nödvändig kraft för social förändring (Hartley 1996). 
 De påståenden, bilder och berättelser som aktualiseras i nyhets- texter är samtidigt handlingar i en materiell värld; i det här fallet i det svenska samhället med dess möjliga förhållningssätt till personer och grupper som kallas till exempel flyktingar, invandrare, funktions- hindrade eller homosexuella. Hur vi behandlar människor har att göra med hur vi ser på dem och hur vi ser på dem bestäms åtminstone delvis av hur de framställs i medierna (Dyer, 1993). När de stora nyhetsmedierna upprepat framställer vissa ytterområden till storstäderna som kusliga och människorna som bor där i sammanhang som gör att de ensidigt framstår som annorlunda, otillräkneliga, kriminella, så bidrar medierna sannolikt till en faktisk diskriminering när det gäller arbete och bostäder och där- med till en fortsatt segregation (Pripp, 2002; Brune, 2004; Garza och Thompson, 2006). När människor som är psykiskt sjuka upp- repat och ensidigt förknippas med våldsbrott i nyhetsmedierna, tycks detta medföra en utbredd rädsla hos allmänheten för perso- ner med psykisk sjukdom och får sannolikt konsekvenser för hur dessa blir bemötta i vardagen (Rasmussen, 2007). 
 De stora nyhetsmedierna i Sverige och i synnerhet public serviceföretagen och de stora morgontidningarna har en social ansvarsideologi som moraliskt rättesnöre. Det innebär ett åtagande att i rapporteringen främja pluralism och demokrati och att ge till- träde för olika gruppers röster och perspektiv. De normativa utgångspunkterna för denna rapport utgår dels från att medierna är en förutsättning för kommunikation på samhällelig nivå, dels från premissen att mänskliga rättigheter (och inte nationella och kultu- rella sedvänjor) måste utgöra den värdegrund som medierna arbetar utifrån i en globaliserad värld och i mångetniska och flerkulturella samhällen. 
 Rapportens normativa utgångspunkter kan sammanfattas så här: 
  
 – 
  
 Alla grupper av medborgare ska ha tillträde till den arena för offentligt samtal som medierna erbjuder och har rätt bli fram- ställda med respekt och så att de kan bli förstådda. 
  
 – 
  
 Diskriminering och stigmatisering av grupper och individer i medierna har starka samband med  
  
 de facto 
 - diskriminering i samhället och är oacceptabelt. 
 14 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och journalistikens makt 
  
 – 
  
 Mänskliga rättigheter är samhällets grundvärden; eller borde vara det. Frågor som rör mänskliga rättigheter bör följaktligen bevakas mångsidigt, samvetsgrant och kontinuerligt i aktuali- tetsmedierna. 
  
 Nyckelbegrepp i framställningen 
 Rapporten handlar alltså dels om hur svenska nyhetsmedier fram- ställer vad som kallas sårbara eller utsatta (eng.  
 vulnerable 
 ) grupper; etniska eller religiösa minoriteter, funktionshindrade, personer eller grupper med homo- eller bisexuell orientering. Den handlar också om några fall där  
 MR-frågor 
  har aktualiserats i mediebevakningen under senare år samt i någon mån om hur kvinnors och barns rättigheter och behov kommer till synes. 
 Eftersom det i första hand är nyhetsförmedlingen som behand- las, tar jag upp några generella egenskaper i nyhetslogiken, som också har betydelse för hur frågor kring mänskliga rättigheter och utsatta grupper bevakas. 
 Frågan om nyhetsmedierna själva diskriminerar vissa grupper i sitt utbud är central i rapporten. Jag går därför igenom en typologi för att urskilja diskriminering i tal och skrift. Vidare tar jag upp begreppen representation, andrafiering och stereotypisering som är viktiga analytiska redskap i den medieforskning som inrik- tar sig på hur medierna upprättar gränser mellan ett tänkt vi, som står för det normala, och ett de som inte kan och får tillhöra gemenskapen. 
 Medielogik, nyhetslogik 
 Begreppet medielogik eller nyhetslogik är en sammanfattande beteckning på de fast strukturerade kommunikationsformer som nyhetsmediernas arbets- och tankemönster framkallar; en logik som har ett starkt genomslag i samhället genom att den rangordnar och orkestrerar andra diskurser. och anpassar dem till de egna berättelseformaten i texter för oss i den stora publiken att begrunda som verklighetsbeskrivningar. Vi nyhetskonsumenter ser delar av verkligheten genom nyhetsjournalistikens koder, vi ser inte koderna som sådana. Av den anledningen är det viktigt att analysera nyheternas inbyggda antaganden om världen och hur 
 15 
  
 Mänskliga rättigheter och journalistikens makt 
  
 SOU 2007:102 
  
 nyhetsmakandets rutiner strukturerar avgörande frågor i vårt sam- hälle. 
 Nyheternas mest grundläggande egenskaper är så självklara att de sällan är föremål för begrundan. Å ena sidan har de sannings- anspråk – att berätta om det viktigaste som har hänt det senaste dygnet – och å andra sidan är de historier. Att välja ut och kontextualisera vissa fenomen i nyhetshistoriernas format kräver tolkning, selektion, värdering och gestaltning i enlighet med vissa kriterier. Det som kallas nyhetsvärden går både att uppfatta som tumregler för vad som ska bli nyheter och som mönster i nyhets- berättandet. Nylighet, beröring med samhällseliten, negativitet och möjlighet till personifiering brukar lyftas fram som viktiga nyhets- värden. En nyhetshistoria bör också präglas av entydighet, meningsfullhet och konsonans med tidigare föreställningar. Jour- nalistens professionella nyhetskänsla är både en form av kulturell kompetens och en färdighet som övas in i den redaktionella miljön och som gör det möjligt att kategorisera händelser som nyhetshän- delser av ett visst slag. 
 Ett förhållande som sätter sin prägel på nyhetsutbudet som hel- het är journalistikens beroende av samhällets politiska och byråkratiska institutioner. Beroendet är ömsesidigt. I en rutin- mässig rapportering bekräftar nyheterna och eliterna varandras legitimitet. I nyhetstexterna kan yrkesbegränsade perspektiv och kunskaper omvandlas till något som ser som generell och obero- ende kunskap. Att som källa medverka i att utforma mediernas verklighetsdefinitioner är att ha ideologisk makt. Att enbart vara föremål för mediernas bevakning tillkommer de maktlösa. De så kallade vanliga människor som uppträder i nyheterna används i stor utsträckning som illustrationer till problembeskrivningar som utgår från myndigheter eller från medierna själva. 
 Nyhetsförmedlingen arbetar delvis med uråldriga metoder för historieberättande och en viktig del av journalistikens makt ligger i dess presentationsformer, där aktörer och händelser fogas in i en historia eller ett drama med en tydlig konflikt och med hjältar, skurkar och offer. Dessa dramer är moraliskt meningsbärande. Nyheterna upprättar gränser mellan oss  som hör till och dem som inte gör det, mellan normalt och onormalt och gott och ont. 
 16 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och journalistikens makt 
  
 Representation 
 Begreppet representation har en viktig plats i feministisk och postkolonial medieforskning som undersöker framställningen av genus och etnicitet i medierna. Att representera betyder att stå för både i en bokstavlig och överförd bemärkelse. En bild av en hund kan stå för eller representera en specifik hund, men den kan också representera hundar i allmänhet. Den avbildade hunden ses då som en representant för släktet hund. Representationens kraft och användbarheten av begreppet representation, härrör ur denna dubbelbetydelse. 
 Att representera något i ord och bild på ett visst sätt innebär att ge det ett visst slags betydelse. De sätt på vilka vi representerar olika företeelser är socialt, kulturellt och historiskt betingade. Representationerna utgår från specifika behov och intressen och är inskrivna i en kulturell och/eller institutionell kontext. 
 Nyhetsmedierna representerar vår samtida verklighet i text och bild. De både beskriver verkligheten och förlänar vissa gestalt- ningar en symbolisk betydelse, där vissa bilder och texter får symbolisera en stor grupp människor eller en viss händelse. 
 Den makt som medierna därigenom har att skapa mening i vår gemensamma verklighet är ständigt under attack från underord- nade grupper, som ser sig som ensidigt och felaktigt representerade i medierna. Här aktualiseras ordet representations dubbelbety- delse. De mediegestaltade kvinnorna, funktionshindrade eller muslimerna kan uppfattas som representanter för grupperna som helhet. 
 Kategorisering och etikettering 
 Det är oundvikligt att människor kategoriserar varandra och själva blir kategoriserade som en speciell sorts människor. Kategorisering tar fasta på tänkta skillnader mellan människor, men den behöver inte vara ett problem i sig; den kan vara flexibel och utformad så att de olika sorterna av människor är jämställda. Samtidigt är katego- risering och etikettering en förutsättning för en rangordning av människor och för diskriminering; det vill säga en orättfärdig negativ särbehandling av kategoriserade grupper som befinner på avstånd från dem som har kategoriseringsmakten (Boréus, 2005). 
 17 
  
 Mänskliga rättigheter och journalistikens makt 
  
 SOU 2007:102 
  
 Den som kan benämna och kategorisera sig själv och andra, så att etiketterna/kategorierna slår igenom i samhället har makt att bestämma hur verkligheten ska ses och förstås. Benämningar och kategoriseringar av människor och grupper utgår alltid från någons perspektiv och intressen (Bourdieu, 1992). 
 När det gäller så kallade sårbara eller utsatta grupper är det ofta de styrande och/eller majoriteten i ett samhälle som har bestämt hur de sårbara ska kategoriseras och etiketteras, inte de själva. Själva etiketten sårbar grupp som är etablerad i sammanhang där mänskliga rättigheter diskuteras på statlig och internationell nivå, döljer det viktiga: Vem vill såra dessa människor och varför? Sår- barheten ser ut som en egenskap hos grupperna; medan de som utsätter dem för förtryck, förakt och diskriminering i allmänhet slipper bära etikett, eller kallas för majoriteten rätt och slätt. 
 De etiketter som fästs vid underordnade grupper är ibland ned- sättande eller blir så småningom laddade med negativa värderingar. Ordet invandrare var från början avsett som en inkluderande benämning på de invånare i Sverige, som kom från andra länder. Så småningom har ordet laddats med problematik, delvis som en följd av nyhetsbevakningens sätt att uppmärksamma frågor med anknyt- ning till invandrare. Människor som lider av psykisk sjukdom är sällan farliga. Men etiketten psyksjuk som blivit ett återkom- mande rubrikord i samband med våldsbrott, har laddats med farlig- hetens konnotationer. 
 Etiketterna eller benämningarna är ständigt under attack och omförhandling; antingen man försöker byta ut en negativt laddad term som handikapp mot en mer neutral som funktionshinder eller strävar efter att ladda om tidigare negativa beteckningar som bög, flata eller blatte med positiva associationer. 
 Flera av de benämningar på utsatta grupper som jag själv använ- der i den här rapporten är problematiska på något sätt. Funk- tionshindrade är inte en grupp, invandrare är ett hopplöst vagt begrepp, HBT låter som ett sjukdomssyndrom. 
 Andrande, andrafiering 
 Ett syfte med rapporten är att visa om, när och hur medierna arbetar med att upprätta identiteter och gränser mellan vi och dem; mellan å ena sidan den tänkta läsargemenskapen som utgör ett slags norm och å andra sidan människor och grupper som kallas 
 18 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och journalistikens makt 
  
 till exempel funktionshindrade, flyktingar eller muslimer. De gränssättande tekniker som jag vill lyfta frami analyserna samman- fattas i begreppen andrafiering, stereotypisering och diskrimi- nering. 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT 
  
 Jag använder begreppsparet vi och de och ibland andrafie- ring för att peka på en speciell form av identiteter som nyhets- texter kan skapa för de aktörer som uppträder i texterna, samt för mediet/texten och för den implicita läsaren. 
 De grundläggande sätt som en text konstruerar ett vi och ett de på är: 
  
 – 
  
 Texten är sådan att vi talar om dem. De som beskrivs är föremål för en framställning som textens vi är hemma i eller kan solidarisera sig med, medan de har marginellt eller inget inflytande över hur texten konstruerar dem. 
  
 – 
  
 Relationen mellan textens vi och de framstår som en serie skillnader, ett motsatsförhållande eller en konflikt. 
  
 Om nyhetstexter som berör utsatta och maktlösa grupper uppfyller dessa villkor, så kan det delvis eller helt uppfattas som en konse- kvens av medielogikens krav. Nyhetsjournalistik lierar sig med myndigheters diskurser och konstruerar dem som saknar defini- tionsmakt i samhället som objekt för andras formuleringar och åtgärder. Nyhetsjournalistik behöver också motsatser, polari- seringar och konflikter för att formulera sig. 
 Texter där skillnader står i fokus och där vi beskriver eller åtgärdar dem behöver inte representera dem på något negativt sätt. Skillnaderna kan vara till deras fördel eller framstå som en exotisk krydda i skildringen. Våra analyser och åtgärder kan genomsyras av välvilja och empati. Enskilda texter som arbetar med dessa former av andrafiering framstår ofta inte som främlings- skapande. Men som permanenta inslag i nyhetsdiskursen ger de likväl ifrån sig viktiga budskap. De bidrar till att framställa vissa kategoriserade grupper som annorlunda och bristfälliga. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Termen andrafiering är synonym med termen andrande som jag vanligen använder. Andrande är en direktöversättning av engelskans othering; att representera någon eller några som Andra; som distinkt annorlunda i förhållande till den normalitet som vi står för. Andrafiering är en term som konstruerats med termen rasifiering som modell och som användes i rapporterna från utredningen om makt, integration och strukturell diskriminering. Rasifiering är processer som går ut på att särskilja människor utefter föreställningar om rasliga (eller kulturella) skillnader (Kennedy, 2005). Andrafiering är ett vidare begrepp för processen att ta fasta på verkliga eller föreställda skillnader mellan grupper av människor, för att skapa avstånd och ojämlikhet. 
 19 
  
 Mänskliga rättigheter och journalistikens makt 
  
 SOU 2007:102 
  
 Det finns till exempel i dagens nyhetsmedier en kraftfull och upprepande andrafiering av muslimer, där de får härbärgera egen- skaper som är oönskade i den egna kulturen. En sådan andrafiering har också följande drag: 
  
 – 
  
 De egenskaper, handlingar eller problem som vi tillskriver dem är främmande eller oönskade i vår egen självbild eller framstår som ett hot mot oss och vår identitet. 
  
 Så beskrivna kontrasteras de mot vår utopiska, ideala självbild. 
 Stereotypisering 
 Stereotypisering kan ses som en upprepande andrafierande gestalt- ning av vissa grupper. Nationalencyklopedins ordbok definierar stereotyp som en uppsättning av starkt förenklade föreställ- ningar om viss företeelse, särsk. i fråga om viss kategori männi- skor (NEO,  
 1996:247–248). 
  Termen användes först i boktryckar- konsten, och introducerades i samhällsvetenskapligt tänkande av journalisten Walker i boken Public Opinion 1922. 
 I allmänhet ser vi inte först och definierar sedan, utan vi definierar först och ser sedan. Ur den väldiga blomstrande, sorlande oredan i yttervärlden plockar vi ut det som vår kultur redan har definierat för oss och vi tenderar att uppfatta det som vi har plockat ut i den form som är stereotyperad för oss av vår kultur. (Summers, 1922:81.) 
 I socialpsykologisk litteratur används begreppet stereotyp om inrotade föreställningar och osakliga generaliseringar om andra grupper av människor. När det gäller stereotyper i nyhetstexter, som produceras inom en yrkeskultur och som vänder sig till och används av en bred läsekrets inom en nation är det mer fruktbart att se stereotyper som metoder för framställning och menings- skapande (Kim, 1997). Att nyhetsmedierna har en central roll när det gäller att utforma, reproducera och sprida stereotyper i det moderna samhället, har påpekats av många. 
 De stereotyper som är intressanta i sammanhang som rör mänskliga rättigheter är de som används för att markera mänsklig likhet respektive olikhet, igenkännande respektive främlingskap, identifikation respektive avståndstagande. Sådana stereotyper har ett speciellt men viktigt användningsområde: De är hjälpmedel när gränsen stakas ut mellan det normala och det onormala, det tillåtna 
 20 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och journalistikens makt 
  
 och det otillåtna, det önskvärda och det oönskade. De är kraftfulla redskap för symbolisk makt och symboliskt våld när grupper eller samhällen som föreställda gemenskaper bygger upp sina själv- bilder och de uppträder där maktfördelningen är ojämlik. Stereoty- per förenklar och överdriver olikhet; de reducerar, fixerar och essentialiserar den andra personen, gruppen eller kulturen som helt och hållet annorlunda (Hall 1997:258). 
 Samtidigt som stereotyper förenklar hanteringen av det för samhället eller individen främmande eller hotande, så används de för att skapa, skydda eller återskapa en bräcklig idé om harmoni och en egen överlägsen identitet. Summers påpekar att en uppsätt- ning stereotyper aldrig är neutral: Stereotyperna är en garanti för vår egen självrespekt. De utgör, säger han, en projektion på världen av vår egen uppfattning om vårt eget värde, vår position och våra rättigheter. Detta innebär att stereotyperna är laddade med känslor knutna till vår egen självuppfattning (Lippman,1922:96). I social- psykologiska termer beskrivs stereotypen som den (egna) sociala identitetens komplement; negativet till det som sägs om den egna gruppen (Hale och Williams, 1981:173). 
 Stereotypa uppfattningar och beskrivningar analyseras i allmän- het med utgångspunkt i hur den negativt stereotyperade parten framställs. Stereotypens insida, den framställning av den egna sociala ordningen eller identiteten, som samtidigt upprättas, tas för given. Det stereotypen kritiseras för, är att den ger orättvisa bilder av dem som inte får rymmas inom denna ordning. En sådan halv stereotypianalys kan tänkas bekräfta de självbilder som en stereo- typladdad diskurs skapar. Den inriktar sig på att skapa en större tolerans i förhållande till de avvikande, samtidigt som över- lägsenhetens självbilder lämnas intakta. Men om stereotypisering alltid är tvåsidig, framstår det som angeläget att försöka ringa in innehållet i den normalitet, konsensus eller ordning, som journa- listik sägs upprätta. 
  
 Stigmatisering  
 kan bli en följd av stereotypisering. Processen innebär att människor konstitueras som en grupp genom att de knyts till ett gemensamt kännetecken, stigma, och till detta kännetecken kopplas en rad bestämda egenskaper. Begreppet stigma används framför allt inom socialpsykologin där man tar fasta på hur stigmatisering påverkar människors livschanser och självbild. 
 21 
  
 Mänskliga rättigheter och journalistikens makt 
  
 SOU 2007:102 
  
 Diskursiv diskriminering 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT 
  
 För att diskutera om och i så fall på vilka sätt nyhetstexter kan sägas missgynna personer eller grupper som kallas till exempel funktionshindrade, asylsökande eller muslimer, använder jag en begreppsapparat som har utvecklats av statsvetaren Christensen (2004). Boréus har studerat offentliga diskurser över de sinnesslöa, de döva och invandrarna vid olika tidpunkter med syfte att identifiera diskriminering i tal och skrift. 
 Diskriminering – negativ särbehandling – består i att personer missgynnas på grund av sin tillhörighet till en viss grupp, som defi- nieras i termer av till exempel kön, etnicitet, religion, sexuell orientering, fysisk eller psykisk (o)förmåga. 
 Christensen identifierar fyra typer av diskursiv diskrimine- ring som var och en, men i synnerhet upprepade och tillsammans, innebär ett missgynnande av de individer eller grupper som blir föremål för dem. 
  
 Utestängande från diskursen.  
 När personer som har kategorise- rats på ett visst sätt, inte kan eller får medverka i att formulera de frågor som är relevanta för dem, är deras röster utestängda från diskursen. Det finns grader av utestängande, där den totala frånva- ron av hänvisning till gruppernas egna intressen är den starkaste. 
 Osynliggörande är den mest kraftfulla varianten av utestängande. Ett osynliggörande av vissa grupper av medborgare och invånare på den offentliga arena som medierna utgör är ett tecken på gruppernas maktlöshet samtidigt som det förstärker den. 
 Den andra typ av diskriminering som Boréus tar upp handlar om olika former av missgynnande framställningar av de Andra. 
  
 Negativ framställning.  
 Negativa presentationer av Andra kan göras på olika sätt. Uppenbart nedsättande beteckningar som svartskalle, psyko, bög förekommer i samhället, men knap- past inom medier som vill accepteras som seriösa och demokra- tiska. Men också etiketter som från början är neutrala kan så små- ningom laddas med negativa konnotationer; till exempel invandrar- tät, handikappad. Benämningar/beteckningar kan också vara negativa genom att de refererar till grupper och personer på sätt som frånkänner dem mänsklighet och individualitet; till exempel asylström, invandrarvåg. 
  
 2 
  
 TP PT  
 Avsnittet om diskursiv diskriminering tidigare publicerat i Torres, 2006a. Jag har bara gjort en lätt omarbetning här. 
 22 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och journalistikens makt 
  
 Negativa beskrivningar av kategorier som homosexuella, invandrare eller psykisk sjuka är diskriminerande när de saknar faktisk grund eller om de fakta de bygger på är ofullständiga och inte balanseras mot andra kända fakta. När en kategori upprepat synliggörs i samband med negativa individbeskrivningar som kopplas till kategorin, är detta en form av diskursiv diskriminering. 
 Det kan också finnas övergripande strukturer i nyheterna som innebär en diskriminerande framställning av de Andra. I en analys av drygt ettusen rubriker till nyhetstexter som berör invandrare och flyktingar våren 1993, fann jag att svenska aktörer framställ- des som den aktiva parten i 80 procent av rubrikerna, medan tre fjärdedelar av aktörerna invandrare och flyktingar framstod som objekt för åtgärder och uttalanden eller som mottagare av olika slags insatser (Brune 1996). Ett sådant mönster kan ge ifrån sig budskap om vilka grupper som har kompetens och handlingskraft och vilka som saknar sådan. På motsvarande sätt kan ett osynlig- görande av vissa grupper i nyhetsmedierna uppfattas inte bara som ett utestängande av röster utan också som en implicit karakteristik: De har inte något av vikt och intresse att tillföra det offentliga samtalet. 
 Den tredje form av diskursiv diskriminering som Boréus tar upp innebär att (kategoriserade) människor hanteras som objekt i dis- kursen, på ett sätt som inte drabbar dem som intar diskursens sub- jektspositioner. 
  
 Diskriminerande objektifiering.  
 Kategorin beskrivs från en posi- tion som är opåverkad av de analyser, önskemål, tankar och känslor de beskrivna personerna själva har och gör. Objektifiering blir diskriminerande när den utgör ett mönster i nyhetsrapporteringen och inte balanseras av hänvisningar till de beskrivna människornas egna behov och intressen. 
 Boréus fjärde form av diskursiv diskriminering är den som har närmast samband med diskriminering som materiell handling. Den uttrycker sig som: 
 Förslag till negativ särbehandling eller beskrivningar som norma- liserar negativ särbehandling.  
 I journalistik är direkta förslag och uppmaningar sällsynta och står i strid med journalistikens norm att vara neutralt beskrivande. Däremot kan nyhetstexter kontextuali- sera olika källors argument och uppmaningar till handling på sätt som gynnar eller missgynnar dem. Men nyhetsmediernas viktigaste bidrag till att normalisera negativ särbehandling som materiell diskriminering eller rasistiska övergrepp består sannolikt i att över- 
  
 23 
  
 Mänskliga rättigheter och journalistikens makt 
  
 SOU 2007:102 
  
 hud taget inte synliggöra fenomenen och föra upp dem på agendan i det offentliga samtalet. 
 De former av andrafiering respektive diskursiv diskriminering som framträder i det som explicit sägs i text och bild är relativt enkla att identifiera. Men journalistik arbetar inte bara med det uttryckligen påstådda utan också med tekniker som frammanar mytiska förståelseformer. Nutida nyhetstexter påstår inte att mörka män är farliga för nordiska kvinnor; men de kan foga samman tecken som skapar associationer i den riktningen. Bilder och texter kan knyta an till en kulturkunskap, ett självklart vetande som vi bara har efter att ha skolats in i en viss nationell ideologi vid en viss tidpunkt. 
 Nyhetsbilder arbetar metonymiskt genom att framställa det typiska; ge delen för det hela, och typifieringarna kan i sin tur vara starkt negativt laddade, ibland via mytiska associationskedjor. Nyhetsmediernas invandrartäta förort är exempel på hur en metonymisk bildinprägling över tid har bidragit till att skapa en genre av förortsreportagen, som gör dem igenkännliga och förut- sägbara – och samtidigt diskriminerande (Ristilammi 1994, 1998; Ericsson et al. 2000). 
 Inkludering och identifikation 
 Inkludering av röster och perspektiv från olika grupper i samhället är något som de stora nyhetsmedierna säger sig eftersträva. En idealisk inkludering av låt oss säga funktionshindrade människor i nyhetsutbudet bör innebära dels att samhällsperspektiv som utgår från funktionshindrades speciella behov regelbundet lyfts fram och dels att personer med funktionshinder uppträder i en mångfald olika roller i nyhetsbevakningen; alltså inte enbart eller i första hand i texter där funktionshinder står i centrum. På motsvarande sätt innebär en idealisk inkludering av minoritetsgrupper både att de kommer till tals i en bevakning som rör allmänna samhällsfrågor och dels att representanter för minoriteterna deltar i att formulera gruppernas specifika erfarenheter och perspektiv. 
 Inkludering i medierna har alltså två nödvändiga fasetter. En inkludering som bara tar fasta på att ge olika grupper en synlighet i medierna som till exempel motsvarar befolkningens sammansätt- ning, riskerar att missa viktiga  
 MR-frågor 
  som är kopplade till gruppen. Å andra sidan riskerar en bevakning som är ensidigt inriktad på det gruppspecifika att andrafiera och stigmatisera redan 
 24 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och journalistikens makt 
  
 utsatta grupper. Om homosexuella enbart synliggörs i sammanhang som har med sexuell orientering att göra, så kommer de – och inte medierna! – att framstå som sexfixerade. Om medierna reducerar personer med funktionshinder till att representera sina funktions- hinder, så riskerar funktionshinder att bli ett stigma; den domine- rade egenskap som utmärker personen eller gruppen. 
 Inkludering i medierna av olika grupper kan ha olika djup och räckvidd. I svenska nyhetsmedier är gruppen svenska, medelålders män med god samhällsställning maximalt inkluderade. De syns och uttalar sig i en mångfald sammanhang och i olikartade roller. De representeras inte som en grupp med speciella kännetecken. 
 25 
  
 3 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 I det följande tar jag upp resultat från undersökningar som berör svenska medier och mänskliga rättighetsfrågor samt mediernas representationer av så kallade sårbara, utsatta eller underordnade grupper i Sverige under det senaste decenniet. Det finns ingen forskning som tar ett samlat grepp kring medier och  
 MR-relaterade 
  frågor som helhet. Nordicom vid Göteborgs universitet har ett väl utbyggt arkiv över medieforskning i Norden. Här hittar man en enda rapport som på ett övergripande sätt behandlar synen på mänskliga rättigheter i svenska medier. Den är från 1981 och handlar om svensk utrikesjournalistik. 
 När det gäller mediernas representation av samer och romer finns ingenting från det senaste decenniet i Nordicoms databas, däremot mindre undersökningar av bilden av muslimer och två studier av Sveriges Televisions representationer av funktionshind- rade. Inom forskningsfältet genus/medier finns det relevant litte- ratur, däremot saknas forskning om medier och  
 HBT-frågor. 
  Forskningen kring barns rättigheter i förhållande till medierna är framför allt inriktad på hur barn påverkas av till exempel reklam, pornografi och våldsskildringar i medierna, och jag tar inte upp den i denna genomgång som handlar om nyhetsmediernas innehåll. 
 När jag försöker ge en bild av vad som är känt om nyhetsbevak- ningen av invandrar- och flyktingfrågor, rasism, diskriminering och  
 HBT-frågor 
  använder jag framför allt etablerad forskning, men i vissa fall också undersökningar av journalister och myndigheter. 
 Inledningsvis redogör jag för en översiktlig undersökning av innehållet i lokala nyhetsmedier, där det också framgår vilka männi- skor som syns i medierna. Därefter sammanfattas resultaten av en rad olika studier som berör specifika ämnen. 
 27 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 Synlighet för  
 MR-frågor 
  och olika grupper i lokala medier 
 I projektet Publicistiska bokslut vid Institutionen för journalistik och masskommunikation vid Göteborgs universitet görs sedan 2001 en årlig genomgång av ett antal lokala nyhetsmedier i Sverige bland annat med avseende på tidningarnas innehåll och vilka människor som framträder i nyhetsutbudet. 
 Två ämnesområden dominerar nyhetsutbudet i de undersökta lokaltidningarna år efter år: Ämnena är sport och brottslighet som sammantaget svarar för en tredjedel av alla publicerade artiklar. Andra stora ämnesområden är politik, familj/fritid, kultur och nöjen samt ekonomi. Artiklar som berör mänskliga rättigheter, som barns och kvinnors rättigheter, diskriminering och integration, utgör mellan 0 och 3 procent av alla artiklar i de undersökta tidningarna (Andersson Odén, 2005). 
 När det gäller synlighet för olika människor i tidningsartiklarna har Publicistiska bokslut valt att undersöka hur artiklarnas huvud- personer fördelar sig efter kön, ålder och etnicitet. Man avsåg också att räkna huvudpersoner med funktionshinder och  
 HBT-orientering, 
  men eftersom de var försvinnande få, redovisas inte deras andel i rapporterna. 
 Mätningarna av andelen män respektive kvinnor som är huvud- personer i artiklarna har gjorts på ett stort antal tidningar och resultaten är samstämmiga och stabila över tid. I det lokala nyhets- utbudet är andelen manliga huvudpersoner omkring 75 procent och i utrikes- och inrikesmaterialet dominerar män ännu mer. 
 När det gäller åldersfördelningen hos de människor som fram- träder som huvudpersoner i artiklarna, så är de medelålders  
 (30–65 
  år) som syns mest. Minst varannan huvudperson i de undersökta tidningarna är medelålders, vilket inte är överraskande. Dels utgör medelåldern ett långt spann i livscykeln; dels är samhällsaktiva människor ofta i medelåldern. Barn under 18 år är huvudpersoner i 12 procent av artiklarna, ungdomar  
 (18–30 
  år) i 27 procent och äldre människor, över 65 år, är huvudpersoner i 7 procent av det lokala artikelutbudet. 
 I de artiklar där huvudpersonens etnicitet framgår tillhör 94 procent av aktörerna majoriteten, det vill säga har svenska namn, 5 procent är invånare med  
 icke-etnisk-svensk 
  bakgrund och 1 pro- cent klassificeras som utländska besökare (a.a.). 
 Några av resultaten från Publicistiska bokslut är anmärkningsvärda ur ett människorättsperspektiv. Mansdominansen på tidningssidorna 
 28 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 står i strid med jämställdhetsidealen på flera sätt. Dels innebär den sannolikt att mäns kunskaper och perspektiv i olika samhällsfrågor har företräde. Dels ger den ifrån ett budskap: Att det framför allt är män som har viktiga saker att säga. Motsvarande resonemang kan tillämpas när det gäller synligheten av människor som invandrat till landet samt etniska minoriteter. Cirka 12 procent av Sveriges befolkning utgörs av personer som själva har invandrat och om barnen till dem också räknas så innebär det att cirka 20 procent av befolkningen har annan etnicitet än svensk. Men dessa personer är alltså kraftigt underrepresenterade i de lokala nyhetsmedierna och intressant nog tycks befolkningens sammansättning i olika mediers utgivningsområden inte spela någon roll för hur ofta icke etniskt svenska invånare kommer till synes i utbudet. Cirka 5 procent av dem syns som huvudpersoner i de lokala nyheterna har annan bakgrund än svensk, oavsett om de utgör 25 eller 6 procent av befolk- ningen i regionen. Det tycks alltså handla om en medielogisk meka- nism: Medierna avspeglar samhällets maktstruktur, inte befolkningens sammansättning. 
 Anmärkningsvärd är också den nästan totala frånvaron av män- niskor med funktionshinder eller  
 HBT-orientering 
  bland artiklar- nas huvudpersoner. Att mindre än 1 procent av artiklarna i stora regiontidningar och stora dagliga lokaltidningar åren  
 2001–2004 
  tar upp frågor som berör mänskliga rättigheter hänger sannolikt sam- man med den bristande representationen av olika minoriteter. Redaktionerna tycks befinna sig på avstånd från de sammanhang där människor kränks på grund av sin verkliga eller tillskrivna grupptillhörighet. Men nyhetsbevakningens inriktning har också att göra med vilka frågor som står på den politiska agendan, lokalt och nationellt. Politik och samhällsplanering är ett av de största bevakningsområdena i de undersökta tidningarna, medan mänskliga rättigheter är ett litet område. Det kan tyda på att frågorna inte har tagit plats i en etablerad politisk kontext, där de bevakas kontinu- erligt. 
  
 A-mannen 
  som norm 
 Under rubriken  
 A-mannen 
  som norm tar jag upp forskning kring medier och genus,  
 HBT-frågor 
  och funktionshinder. Valet av rubrik är intuitivt och alltså teoretiskt outvecklat. Den utgår från att journalistik i samhällets huvudfåra skapas i och för en bred före- 
 29 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 ställd gemenskap, som bland annat förutsätts dela vissa gemen- samma kulturella värderingar. 
 Att nyheter i västvärldens nationella medier präglas av etnocent- riska och androcentriska värderingsmönster är väl belagt. Rubriken utgår från misstanken att nyhetsmedierna också utgår från idén om en föreställd gemenskap, där det normala och riktiga är att vara frisk och heterosexuell. 
 Om det går att påvisa mönster i bevakningen som tyder på att nyhetsmedierna i första hand vänder sig till friska svenskfödda män med heterosexuell orientering, så innebär det inte att de har utfor- mat ett ideologiskt program som syftar till detta. 
 Genus i nyhetsmedierna 
 Genusdimensionen skär igenom alla ämnesområden i medierna där diskriminering kan tänkas uppträda; i rapporteringen kring flykting- frågor, människohandel, i representationen av funktionshinder eller av  
 HBT-personer, 
  och i bevakningen av rasism och diskriminering. 
 Här tar jag kort upp genusdimensionen frikopplad från andra ämnesområden. Forskning kring medier och genus är ett fält i sig, som analyserar hur medier framställer kvinnor och män, vilka roller de framträder i och vilken vikt som tillmäts deras kunskaper och erfarenheter (Kleberg, 2006). 
 När det gäller hur ofta kvinnor framträder i nyheterna är resul- taten från undersökningar av olika medietyper relativt sam- stämmiga. I en studie av vilka som utgör källor i nyheterna i svensk storstadsmorgonpress fann Nelson (2000) att 77 procent av de muntliga källorna var män och 23 procent kvinnor. Inom så kallade mjuka och traditionellt kvinnliga ämnesområden som vård och utbildning var andelen kvinnliga källor något högre, medan män dominerade nästan helt inom hårda ämnen som brott och ekonomi. 
 Tyler har undersökt hur ofta och i vilka sam- manhang kvinnliga intervjupersoner förekom i Sveriges Televisions nyhetsprogram Aktuellt och Rapport åren  
 1958–2003 
  (Löfgren Rodriguez, 2004). Nyhetsprogrammen i Sveriges Television lägger tyngdpunkten vi så kallade seriösa och hårda bevakningsområden; krig, politik, näringsliv. Det är domäner där den manliga dominansen är och har varit stor, både när det gäller vilka som intervjuas och vilka reportrar som tar sig an ämnena. 
 30 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 Under nyhetsprogrammens första årtionden låg andelen kvinn- liga intervjupersoner på runt 10 procent, men under början av  
 1990-talet 
  skedde en kraftig ökning med toppnoteringen 29 procent kvinnor bland de intervjuade 1995. Åren  
 2000–2003 
  var andelen intervjuade kvinnor 25 procent. Manning pekar på att kvinnor företrädesvis får uttala sig inom mjuka ämnesområ- den som vård, skola och barnomsorg. Hon visar också att andelen kvinnor inom olika aktörskategorier är relativt permanent över tid. När så kallade vanliga människor intervjuas är kvinnor relativt väl representerade med 43 procent och bland intervjuade kändisar inom nöjen, sport eller kultur är 30 procent kvinnor. Men bara 13 procent av intervjuade experter och 19 procent av politikerna är kvinnor i SVT:s nyhetsprogram  
 2000–2003. 
  Här kan man se att nyhetsmedierna är mer traditionella i representationen av män och kvinnor än till exempel de politiska partierna. 2005 var 43 procent av riksdagsledamöterna kvinnor och 10 av de 22 statsråden var kvinnor (Jarlbro, 2006). 
 Vad betyder nyhetsmediernas bristande representation av kvinnor för jämställdheten i samhället? Det är naturligtvis omöjligt att svara exakt på, men om vi antar att medierna erbjuder dagligen återkommande referensramar, förgivettagna uppfattningar om omvärlden, resurser för oss att använda för att utveckla personliga och kollektiva ideal så spelar det en stor roll hur män respektive kvinnor representeras (Hunt, 2004:417). Den relativa exklude- ringen av kvinnors röster och perspektiv är en form av diskursiv diskriminering. Det är alltså män som får synas mest och tala mest inom i stort sett alla samhällsområden som gestaltas i televisionen. Enligt medieforskaren Wells som gjort en omfattande kartläggning av hur kvinnor och män framträder i TVs olika genrer, är det bara inom ett tema som fler kvinnor än män uttalar sig: Mänskliga rättigheter. Men frågor kring mänskliga rättigheter är samtidigt ett litet ämne i televisionen under den februarivecka år 2000 som Lucas undersökt (Edström, 2006). 
 Medieforskaren Jackson ger en rad exempel på diskrimi- nerande inslag i den bevakning som gestaltar kvinnor i olika roller. Kvinnor i den offentliga sfären blir beskrivna och kränkta med hänvisning till sådant som tillhör den privata sfären; klädsel, utseende, familjerelationer. Kvinnliga politiker, tjänstemän och idrottsutövare får sitt utseende nagelfaret i detaljerade beskriv- ningar och kvinnliga chefer förknippas ibland med negativa schabloner som järnlady eller Dean (Jarlbro, 2006). 
 31 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 Hur utbredd denna form av diskursiv diskriminering av kvinnor är i nyhetsmedierna finns det inga mått på. 
 En viktig del av den genusorienterade medieforskningen berör representationen av kvinnligt/manligt i populärkulturen, alltså i veckopress, tevefiktion, dokusåpor och realityserier (Kleberg, 2006). Jag går inte in på denna forskning i en översikt som framför allt berör de etablerade nyhetsmediernas utbud, men jag vill ta upp en tendens i som Kleberg (a.a.) problematiserar, nämligen medie- utbudets sexualisering. Sexualiseringen syns också i de stora kvälls- tidningarna Aftonbladet och Expressen och i televisionens utbud. 
 Även nyhetsjournalistik är en del av populärkulturen och det är ibland svårt att definiera var gränserna går mellan populärjourna- listik (som rör kändisar, nöjen och intimsfären och som berättar dramatiskt och lättfattligt) och samhällsorienterad nyhetsjourna- listik som utmärks av ideal som opartiskhet, neutralitet och sam- hällsrelevans (vilket ofta innebär en myndighetsbaserad framställ- ning)(Dahlgren  Sparks 1992). Vidare tycks det vara så att popu- lärjournalistikens ämnesval och berättelsestil är trendsättare också i de stora nyhetsmedier som räknas som seriösa och samhällsoriente- rade (Djerf Terry, 2001). Intimiseringen och sexualise- ringen av medieutbudet kan alltså väntas öka och det finns en risk att områdena exploateras ur kvinnoförnedrande perspektiv. 
 HBT i nyhetsmedierna 
 Inom svensk medieforskning finns det ännu så länge inga systema- tiska undersökningar av hur homo- bi- och transsexualitet gestaltas i medierna och inte heller någon queerinspirerad forskning om hur eller huruvida heteronormativitet kommer till uttryck i nyhets- utbudet. 
 Dock finns en rad intressanta iakttagelser i en artikel av journa- listen och mediegranskaren Gregory, som har gjort en genomgång av Lopez (Riksförbundet för sexuellt likaberättigande) arkiv av tidningsartiklar från åren  
 2000–2005 
  (Hayden, 2005). Artikeln inleds såhär: 
 Fortfarande är det bögarna som syns. Gärna i fjäderboa. Och när flatorna får vara med i tidningen pratar de om att skaffa barn. Sam- tidigt får kränkande åsikter framföras fritt utan några som helst mot- frågor. Mediebilden av  
 hbt-personer 
  på  
 2000-talet 
  är komplex. Allt är okej. Fast ändå inte riktigt. Alla är normala. Men vissa mer än andra (Hayden, 2005:142). 
 32 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 Hayden hävdar ett det finns en medial genushierarki också i hur  
 HBT-frågor 
  skildras. Homosexuella män är de som syns mest i pressklippen. När lesbiska kvinnor syns handlar det i första hand om att de ska eller vill skaffa barn. Könsmaktordningen i medierna slår alltså igenom även när det gäller  
 HBT-frågor. 
  Bisexuella och transpersoner är i stort sett osynliga. Hayden säger att de artiklar som explicit handlar om rättighetsfrågor eller om kränkningar av  
 HBT-personer 
  i allmänhet är välbalanserade. Hon citerar också riksdagsledamoten Jacobs, som har skrivit en rapport om hur homosexualitet gestaltades i medierna under början av  
 1990-talet. 
  Reed säger att mycket har blivit bättre sedan han skrev sin bok. Det finns många fler öppet homosexuella som också syns i medierna, speciellt på nöjessidorna. Samtidigt ser Reed inga tecken på att journalistik avspeglar annat än den heteronormativa normen. Jag räknar inte med att få min verklig- het beskriven, när jag läser en tidning, säger han (a.a: 157). 
 De få grovt homofobiska texter som Hayden hittar i materialet är alla publicerade i mindre lokaltidningar, och att döma av de exempel hon ger, är de författade av krönikörer och ledarskribenter; alltså inte av nyhetsjournalister. Likväl ger de ifrån sig ett budskap om vilken etisk nivå tidningen tillåter sig själv och därmed sin läsekrets. Här ett exempel från en krönika i Länstidningen i Östergötland den 7 juni 2002, i samband med att riksdagen har beslutat att adoptions- ansökningar från samkönade par ska godkännas: 
  
 – 
  
 Avskaffa samtliga åldersgränser för äktenskap och sexuellt umgänge! Pedofiler har allt för länge tvingats leva i halvskymning. 
  
 – 
  
 Öppna bårhusen för allmänheten! 
  
 Nekrofiler behöver också umgås. 
 – Tillåt partnerskap över artgränserna! 
 Såväl hängbuksvin som vanliga grisar har rätt till äkta kärlek. 
 – Återinför skolagan. 
 Sadister har precis som alla andra känslor i kroppen. 
 (Världens homovänligaste land, Länstidningen i Östergötland 7/6 2002.) 
 Jag har funderat på om det är rimligt att återge den här typen av texter i offentligt tryck, vilket innebär att de får spridning, men har bestämt mig för att det är nödvändigt, för att belysa det hat och förakt som  
 HBT-personer 
  kan utsättas för i medierna. 
 33 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 Det förekommer också att hatiska och kränkande utsagor om homosexuella publiceras på tidningars insändarsidor med moti- veringen att det är viktigt att båda sidor får komma till tals. Om en insändare har argumenterat för att par av samma kön ska ha rätt att adoptera, så är det sedan fritt fram för insändare som hävdar att homosexuella är undermåliga människor. Homosexualitet fram- ställs som om det är en åsikt, som kan och bör bemötas i öppen debatt (Hayden, 2005). 
 Samtidigt finns det en skygghet, eller ett ointresse i nyhets- medierna inför att benämna och beskriva det rasistiska och homo- fobiska våld som riktas mot offer som har blivit utsedda just för att de ses som homosexuella. Historikern Foster har gått igenom mediebevakningen efter ett tjugotal, överlagda och ofta mycket brutala, mord med rasistiskt inspirerade homofobiska motiv under de senaste årtiondena, och funnit att medierna har givit händelserna liten om någon uppmärksamhet och att man inte lyckats beskriva dem som de hatbrott de är (Lööw, 2003). 
 Stevenson har i reportageboken No tears for Lee undersökt omgivningens och mediernas reaktioner efter två mord dikterade av homohat i Sverige, ett mord i Göteborg 1997 och det på  
 29-årige 
  Kim i Katrineholm 2002 (Hilton, 2006). I båda fallen var riksmediernas rapportering sparsam. När det gäller mordet i Katrineholm publicerar lokaltidningen  
 Katrineholms-Kuriren 
  ett trettiotal artiklar efter det att kroppen i hittas i april till dess att en stor manifestation mot våld hålls i staden i oktober. Men upplys- ningen att motivet till mordet på Carter är homofobi antyds först i samband med rättegången i juni. Av de rikstäckande medierna är det bara kvällstidningarna Aftonbladet och Expressen som framhåller motivet till mordet. James resonerar med tre olika journalister som skrev om mordet om orsaken till att den journa- listiskt viktiga informationen att det rör sig om ett hatbrott, undanhålls. Svaren journalisterna ger tyder på en stor osäkerhet inför bevakningsområdet. En säger, att det är så svårt att fatta att en människa kan mörda en annan för att han hatar homosexuella, att man helt enkelt lämnar den möjligheten därhän. En annan hän- visar till hänsynen till offrets anhöriga och närstående. I och för sig sanna uppgifter om offrets sexuella orientering skulle kunna upp- fattas som missaktande. En tredje förklaring hänvisar till nyhets- värdering och nyhetsarbetarnas föreställningar att läsekretsen inte är intresserad av eller kan identifiera sig med  
 HBT-relaterade 
  frågor (Hilton, 2006:  
 183–188) 
  
 34 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 Hayden (2005) tar upp mediebevakningen efter två homofo- biska mord i januari 2005; det ena på en känd  
 TV-medarbetare 
  och det andra på en  
 15-årig 
  pojke. I inget av fallen beskriver medierna fallen som hatbrott. Speciellt anmärkningsvärt är detta när en 15- årig pojke mördas av två jämnåriga i januari 2005, och förövarna uttryckligen beskriver motivet som ett nazistiskt inspirerat böghat. Bevakningen av detta mord är minimal, vilket är förvånande, efter- som det handlar om en ung människa som mördas av en annan ung människa. Längre fram i denna rapport tar jag upp den mer omfat- tande bevakningen efter det att en  
 14-årig 
  pojke dödades i Sollentuna hösten 2004 av en annan ung pojke som påstods tillhöra ett invandrargäng (Torres, 2005). Det tycks fortfarande i medierna finnas en rangordning av mordoffer i mer eller mindre värdiga, där homosexuella som inte samtidigt är kändisar, hamnar långt ner på värdighetsskalan. 
 Varför är det viktigt att medierna identifierar och belyser homofobiska hatbrott? Av samma skäl som det är viktigt att rasism och diskriminering förs upp på agendan i det offentliga samtalet. Medierna kan bland annat väcka opinion och inspirera till ansträngningar för att motarbeta tendenser till rasism och homo- fobi. De kan också informera om fenomenen på ett sådant sätt att de hjälper till att förebygga dem. Medierapporteringen kan också medföra att förövare eller presumtiva förövare inser det allvarliga i handlingarna och tar avstånd från dem (Bjørgo, 1993). 
 Nyhetsrapportering om rasism och homofobi har viktiga svårigheter att hantera, eftersom den kan medföra oönskade kon- sekvenser för offren och de utsatta grupperna. Jag går närmare in på denna problematik i avsnittet om mediebevakningen av rasistiskt våld. 
 Men att inte uppmärksamma hatbrotten i medierna och att därigenom inte ge allmänheten möjlighet att ta avstånd från dem som just de hatbrott de är, kan innebära att de framstår som något oviktigt och/eller normalt. 
 35 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 Funktionshinder i medierna 
 Personer med någon forma av permanent funktionsnedsättning, som innebär ett handikapp i förhållande till det omgivande sam- hället, utgör en stor del av Sveriges befolkning. De siffror som bru- kar nämnas är 1,2 eller 1,8 miljoner personer, alltså cirka var femte individ. 
 Tre av de undersökningar av mediebilden av funktionshinder som jag kort ska referera behandlar utbudet i Sveriges Television. Medieforskaren Warren undersökte utbudet från perio-  
 den1956–2000 
  (Ljuslinder, 2002). Hon fann att från och med 1970- talet utgjorde program och inslag som på något sätt berörde funk- tionshinder och funktionshindrade personer två promille av sänd- ningstiden. De flesta inslagen förekom i faktagenrer och hälften var nyhetsinslag. En analys av hur funktionshinder och funktions- hindrade personer representeras i inslagen ger bland annat följande resultat: 
 Funktionshindrade personer framställs för det mesta som sitt funktionshinder och som representanter för en grupp människor som benämns De funktionshindrade. Funktionshindret fram- ställs som den viktigaste dimensionen i personernas liv och identi- tet. 
 Vidare representeras funktionshindrade personer i första hand via sina kroppar, med en kamerablick som fokuserar de kroppsliga detaljer som inte överensstämmer med det kroppsliga idealet. 
 Den, jämfört med rådande normer, ofullständiga kroppen framstår som ofullkomlig, onormal, avvikande och annorlunda och tenderar genom sin centrala position i berättelsen om funktionshindrade perso- ner att framhållas som kärnan i människans hela personlighet (Ljuslinder, 2002: 110). 
 Ljuslinder hävdar också att det ofta är reportrar och icke funk- tionshindrade experter som talar om de funktionshindrade, och att huvudpersonerna själva lyser med sin frånvaro eller bara syns som staffage; alltså som stumma individer eller kollektiv i bild. 
 Ljuslinders slutsatser är att funktionshindrade stereotypiseras i några få roller och konstrueras som Andra; som en kategori männi- skor som utmärks av egenskaper som kontrasteras negativt mot normaliteten, det som vi vill vara. Det har alltså under lång tid handlat om en diskriminerande och andrafierande gestaltning av funktionshinder i Sveriges Television. 
 36 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 Medieforskaren Silva har gjort en genomgång av bilden av funktionshinder och funktionshindrade i Sveriges Televi- sions nyhetsprogram under 2005 och första halvan av 2006 (Rice, 2007). Hon finner att 0,7 promille av nyheternas sänd- ningstid på något sätt berör funktionshinder under denna period. De former av funktionshinder som oftast syns i nyheterna är sensorisk försvagning, rörelsehinder och psykisk sjukdom. 
 Vidare konstaterar Rice att när personer med funktions- hinder förekommer i nyhetsinslag, så är det nästan utan undantag i sammanhang som berör just funktionshinder. Funktionshindrade personer är alltså mycket sällan inkluderade i nyhetsprogrammen som vanliga medborgare eller experter. De funktionshindrade som framträder är i stor utsträckning privatpersoner, talespersoner från handikapporganisationerna och idrottsrörelsen och de framträder som representanter för ett funktionshinder eller för de funktions- hindrade. Rice påpekar att denna framställning i sig är diskriminerande, eftersom funktionshindrades röster och perspek- tiv är exkluderade i generella samhällsfrågor. Men det finns också diskriminerande drag i den bevakning där funktionshindrade upp- träder. Dels på det sättet att de tilldelas några få, ofta stereotypa, roller som offer eller hjälte. Dels genom att de får uttala sig i mindre utsträckning än andra aktörer i inslagen. 60 procent av inslagens funktionshindrade personer kommer inte själva till tals, utan omnämns av andra. De framstår alltså ofta som passiva och som föremål för andras uttalanden och åtgärder. Intressant nog ger  
 TV-inslagens 
  bildsättning en annan bild. Här gestaltas de funk- tionshindrade personerna som aktiva; de interagerar med andra eller agerar själva och ingår i en social kontext. Rice tror att detta hänger samman med att bilder och bildsekvenser som skildrar någon form av aktivitet helt enkelt anses vara mer intressanta, och  
 TV-mässiga 
  kan man tillägga, än de som inte gör det. 
 Ghersettis slutsatser liknar Ljuslinders: 
 /Rapporteringen/ förmedlar och upprätthåller en bild av funktions- hindrade som dom, en grupp som står vid sidan om och avviker från det vi som representerar den samhälleliga normen. // 
 Dels handlar det om att funktionshinder endast beskrivs genom ett fåtal sjukdomar och diagnoser och att nyhetsinslagen ofta har en negativ vinkel som förmedlar bilden av hopplöshet, ohälsa, problem eller utanförskap. Dels handlar det om att funktionshindrade personer i stor utsträckning ges rollen av offer, det vill säga passiva, hjälplösa och svaga personer, som sällan för sin egen talan. När de ändå gör så, så framträder de oftast som privatpersoner och sällan som talesmän på 
 37 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 den offentliga arenan. Personer med funktionshinder behandlas som delar i ett kollektiv, en abstrakt grupp, snarare än som enskilda indivi- der (Rice, 2007:38). 
 En undersökning av bilden av funktionshindrade i Sveriges Televi- sions samtliga program under prime time, de cirka 300 minuter varje dag som har flest tittare, ger dock något andra resultat än Miller (Amsen m.fl.,2007). När alla programtyper granskas under den sista veckan i mars 2007, visar det sig att funktions- hindrade på något sätt finns med under 3 procent av den totala sändningstiden. Huvuddelen av de som syns, 68 procent, är män och rörelsehinder är den typ av funktionshinder som syns oftast. Merparten av dem som syns är privatpersoner och merparten av dessa syns bara i bild utan att vare sig bli omtalade eller själva uttala sig. Möjligen framträder alltså en stor del av de funktionshindrade som syns i televisionen som ett slags staffage; de visas upp som en del av samhället men medverkar inte i att definiera de frågor som programmet tar upp (Jmf. Ljuslinder ovan). 
 En studie av hur personer med funktionshinder framställs i olika genrer i svensk television lyfter fram viktiga skillnader i perspektiv och människosyn olika programtyper emellan. Det handlar alltså inte längre om samma slags stereotypa representationer av funk- tionshinder i alla genrer (Damberg Berg  Ålöw, 2007). 
 I ett par av de refererade undersökningarna reflekterar förfat- tarna kring det faktum att merparten av de personer med funk- tionshinder som syns i TV är män. Proportionerna är de som gene- rellt gäller i nyhetsmedierna; knappt var tredje person som fram- träder är en kvinna. Ljuslinder resonerar kring möjligheten att det beror på att funktionshindrade redan representeras som svaga, hjälplösa och passiva Andra, och att de inte dessutom behöver vara kvinnor. Hon menar samtidigt att den rådande genusmakt- ordningen slår extra hårt mot funktionshindrade kvinnor, också när det gäller medierapporteringen. De få nyheter hon hittar om sexualiserat våld mot funktionshindrade tycks vara könsblinda; alltså man glömmer att nämna att offren är kvinnor; det är etiket- ten funktionshindrad som används. 
 Amsen m. fl. tar upp att de funktionshindrade som tillskrivs de tydligaste stereotypa rollerna är de som är psykiskt sjuka. De upp- träder antingen som skurkar eller offer (Amsen m.fl., 2007: 57). Medievetaren Ware har analyserat bevakningen i Dagens Nyheter, Aftonbladet och Rapport efter mordet på utrikesminister 
 38 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 Mccoy och andra våldsbrott 2003, som tillskrevs psykiskt sjuka människor (Rasmussen, 2007). Han finner att diskursen i nyhets- medierna är starkt influerad av populärkulturens stereotyper av den vansinniga mördaren. Handlingarna beskrivs som helt och hållet dikterade av gärningsmännens psykiska sjukdom. Andra faktorer som ålder, kön, social och ekonomisk status, tidigare traumatiska upplevelser eller missbruk tonas ner och brotten ses som en följd av individens disposition. Vidare framstår personer med psykisk sjukdom som helt och hållet ur stånd att ha förnuftsmässiga skäl för sina handlingar. Deras handlingar är slumpmässiga, oförutsäg- bara och oförklarliga. Motpolen till denna stereotyp är ett under- förstått vi som utmärks av rationalitet, förutsägbarhet och begriplighet. 
 Medierapporteringen utmärks dels av en dramatiserande och känslosam framställning med rubrikord som psyksjuk och van- sinnesdåd och med formuleringar som döden vandrar fritt omkring på våra gator, vem som helst kan drabbas när som helst. Dels hämtar rapporteringen en viktig del av sin källinforma- tion från auktoriteter inom den medicinska psykiatrin, som ställer generella diagnoser och klassificerar och benämner symtom på mental ohälsa. Båda framställningssätten ger sitt bidrag till att kon- struera psykisk sjuka människor som inte som vi. 
 Rasmussen hävdar att när medierna på detta sätt fokuserar på psykisk sjukdom som enda orsak till våldsamma dåd stigmatiserar man samtidigt en stor grupp människor med psykiska funktions- hinder som potentiellt våldsamma och farliga. Följaktligen kom också mediediskursen 2003 att innehålla krav på ökade tvångs- åtgärder inom mentalvården, medan vårdens kvalitet knappast ifrågasattes (Rasmussen, 2007:114). 
 Rasmussen(2007) liksom Phillips (2002) försöker på olika sätt lyfta fram och problematisera den normalitetsnorm som mediediskursen kring funktionshindrade utgår från. Rasmussen pekar på stereotypernas socialpsykologiska funktion. För att vi ska kunna uppleva oss som förnuftiga och sunda måste andra stig- matiseras som totalt oförnuftiga. Publicisten Walker pekade redan i boken Public Opinion (1922) på hur starkt den negativa stereotypiseringen av andra är knuten till den egna själv- respekten. En attack på stereotyperna blir en attack på fundamen- ten i vår världsbild och självbild. 
 I varje fall fungerar stereotyper så i ett binärt tänkande, som bygger på absoluta motsatser mellan till exempel normal/onormal, 
 39 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 frisk/sjuk, god/ond, ren/oren. Ljuslinder förslår att man ska lyfta bort dimridåerna kring normalitetens försåtliga hegemoni och anamma insikten att  på nära håll är ingen normal (2002:168). Hon sammanfattar olika forskares förslag till hur medierna bör förändra representationen av funktionshinder: 
 Det behövs tre saker // för att åstadkomma en förändrad mediebild. För det första en vilja att använda funktionshindrade personer i medieproduktioner som skådespelare, programledare och såpastjärnor. För det andra en självklar involvering av funktionshindrade karaktärer i serier och i bakgrunden av serier, som staffagepersoner, allmänheten. För det tredje krävs det också program filmade med funktionshindrade personers kameraöga (Ljuslinder, 2002:158). 
 Det nationella som norm 
 I de följande avsnitten går jag igenom några resultat och resone- mang från den medieforskning som berör flyktingfrågor, repre- sentationen av invandrare och minoriteter samt bevakningen av diskriminering och rasistiskt våld. Fokus ligger på de tendenser till diskursiv diskriminering och stereotypisering som finns i nyhets- förmedlingen, samt mer allmänt på hur och när mänskliga rättig- heter aktualiseras i bevakningen. 
 Det finns i senare forskning gott om belägg för att medierna i frågor som rör flyktingar och invandrare aktiverar en normali- tet eller värdegrund som kan kallas banal nationalism (Billig, 1995; Garza och Thompson, 2006; Hultén, 2006; Olausson, 2006). Banal nationalism ska skiljas från den typ av nationalism som kommer till uttryck i högerextrema grupper eller vid natio- nella manifestationer. Banal nationalism i medierna bygger ofta på en rutiniserad rapportering där nationen placeras i händelsernas centrum, samtidigt som medierna bidrar till att skapa nationen som en ideologisk, kulturell och språklig föreställd gemenskap. Exempel på den banala nationalismens förmåga att skapa oss, publiken, som en svensk gemenskap är till exempel väderrapporterna, sport- rapporteringen, firandet av speciella högtider, kungens tal till nationen i Sveriges Radio, året som gått med kungafamiljen i Sveriges Television. Också en nyhetsrapportering som oreflekterat tillskriver de nationella offentliga maktstrukturerna legitimitet i mötet med till exempel flyktingar, etniska minoriteter eller demon- stranter, kan sägas bygga på och bygga in en banal nationalism i berättandet (Johnson, 2006). Banal nationalism i nyhetsförmed- 
 40 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 lingen kan fungera diskriminerande och exkluderande och för- hindra fokus på människors lika värde och värdighet. 
 Flyktingfrågor i nyheterna 
 Flyktinginvandringen till Sverige har varit föremål för stor upp- märksamhet i medierna under de senaste årtiondena om man jäm- för med till exempel uppmärksamheten på integrationsfrågor, rasism och diskriminering (Brown, 2002; Brune, 2004). 
 I nyheter om flyktinginvandringen och flyktingpolitiken fram- träder flyktingfrågorna i viss utsträckning i ett nyhetsformat som tillämpas i journalistik som handlar om gränskontroll i allmänhet; ankomsten av flyktingar beskrivs som ett oönskat gods på samma sätt som när journalisten följer polisen och tullen i deras hantering av droger och annat smuggelgods (Gay och Ortega, 2001; Brune, 1989, 2004; Östman, 2007). 
 Nyhetshistorierna medierar och publikanpassar diskurser som utgår från myndigheter som arbetar med gränskontroll och flyktingmottagande. Nyckelord i rapporteringen är flyktingtrafik, asylström, illegal invandring, människosmugglare, kriminell verksam- het, falska pass, falska identiteter. Texterna förlänas spänning med hjälp av metaforer som våldsamma vågor, kaosartad, invasion och genom en känslomässigt neutral, men självklar identifikation med myndigheternas svårigheter att visitera, utplacera, avvisa och återbörda flyktingar, genomlysa passhandlingar och så vidare. Det finns en viss detaljrikedom när det gäller olika tekniker för att komma brottslingarna på spåren och nyhetsvokabulären är en mix av diskurser från den hårdkokta kriminalromanen och de gräns- vaktande myndigheterna. Flyktingarnas röster och den bakgrund de själva skulle ange som skäl för att söka skydd har ingen eller marginell plats i texterna. 
 Den polisiära misstankens diskurs när det gäller flyktingar har etablerats i nyhetsförmedlingen i ett fast nyhetsformat, där den enskilda journalisten bara behöver fylla i den egna rapporten med nya siffror och förnyade farhågor inför någonting hotfullt; att det är en invasion, att det inte handlar om riktiga flyktingar, att de har kommit med människosmugglare, att det kan gömma sig terro- rister bland dem, att de kan ge upphov till främlingsfientlighet. Genomslaget för diskursen bör ha samband med nyhetslogiken. Tre viktiga drag gör det tolkningspaket som används speciellt 
 41 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 lämpligt i en rutinmässig nyhetsbevakning: Det gestaltar en enkel konfliktsituation med hjälp av lättillgängliga källor som förser nyhetstexten med en rad faktiska uppgifter. Tolkningspaketets praktiska användbarhet består i att det överensstämmer med de fasta format och fasta bevakningsrutiner som utgör viktiga element i nyhetsmakandet, där källor inom byråkratierna ger aktuell infor- mation i form av siffror, myndighetsåtgärder och myndighets- farhågor. Den fakticitet som präglar de nyhetshistorier som utgår från det gränspolisiära perspektivet – uppgifter om antal asyl- sökande och procentuella förändringar som kan illustreras med kartor, pilar och tabeller, uppgifter om åtgärder, kostnader och så vidare förser nyhetstexten med Johnson prestige. Tolknings- paketets charm – de drag som skapar spänning i de myndighets- baserade texterna – är kopplingen mellan flyktingar och olika hot- bilder. Flyktinginvandringen konstruerad som hot stämmer med en nyhetsrapportering där avvikelser och hot mot vår trygghet är ett konstant tema. Att en flyktingjournalistik med samma form och innehåll uppträder i andra västeuropeiska länder bekräftar kanske anspråken på legitimitet och relevans. 
 Varje allmänreporter kan skapa en nyhet med rubriken Människosmuggling hotar asylrätt (Dagens Nyheter/TT 11/11 2002) genom att kasta en blick på tidigare nyheter inom genren. Det är bara att fylla i de aktuella siffrorna och åtgärderna, krydda framställningen med metaforer från naturkrafternas domän och med myndighetens farhåga för ett ökat inflöde av smugglade människor (a.a.). Eventuella följdfrågor till politiska instanser hämtas från den problematik som formuleras inom gränsväktarens verksamhetsfält: Hur ska vi kunna kontrollera och stoppa flyk- tingarna (som alltid kallas asylsökande i denna diskurs) mer effektivt? Nyhetsmedierna strukturerar situationen utifrån tanke- figurerna invasion – försvar och ordning – kaos och ställer politiker och allmänhet inför frågan om vi bör försvara oss mot kaos eller ej. Flyktingströmmen framstår som ett hot mot natio- nella värden på ett dunkelt och sammansatt sätt. Flyktingar associ- eras med illegalitet, ses som ett hot mot vår kontroll över gränsen och flyktingströmmen sägs föda eller utlösa främlingsfientlighet och våld. Flyktingar som söker säkerhet ses som en säkerhetsrisk (Abiri, 2000) . 
 När denna inriktning dominerar nyhetsrapporteringen, så sker en genomgripande diskursiv diskriminering av flyktingarna själva. Deras röster och perspektiv är exkluderade från diskursen, de fram- 
 42 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 ställs i negativ dager och som objekt för olika myndigheters vedermödor, och det finns också exempel på att nyhetsmedierna naturliggör en materiell negativ särbehandling av de asylsökande eller av flyktingar som har fått uppehållstillstånd (Torres, 2004). Flyktingarnas rättigheter åsidosätts i mediediskursen, och om deras rättigheter också åsidosätts i verkligheten, så hamnar inte detta på agendan. 
 Tankefiguren flyktingström = kaos uppträder i politisk diskurs och i nyheter om flyktingfrågorna under hela  
 1900-talet 
  (Hammar 1964; Hultén 2001) och även under  
 2000-talets 
  första år (Gay och Rivera, 2001; Berggren, 2003; Brune, 2006). Hur inflytelse- rik den är för närvarande finns det ingen forskning om. Men den har sällan varit oomstridd. Perspektiv som sätter flyktingars mänskliga och legala rättigheter i förgrunden har i olika grad haft synligt utrymme i politiken och inom medierna under hela perio- den (Brune 1990, 2004; Dahlstedt 2000). 
 Ofta har det i medierna handlat om att sätta den enskilda utvis- ningshotade människan i förgrunden och att ta den lilla människans parti mot överheten. Texterna tar avstamp i ett folkligt vi här nere som ställer myndigheterna och politikerna mot väggen, som grymma och omänskliga. Särskilt kvällspressen har genom åren drivit ett antal fall och ibland fått till stånd ett beslut om uppe- hållstillstånd för den utvisningshotade individen. Jag har tidigare analyserat ett antal utvisningshistorier som ett specialfall av en populärjournalistisk typhistoria, där den lilla människan gestaltas som ett oskyldigt offer för övermakten; en historieform som har sina rötter i folksagan och som går att analysera som sådan (Brune, 2004). Utvisningshistoriernas värde ur ett människorättsperspektiv är att de lyfter fram hur basala mänskliga behov åsidosätts i svensk flyktingpolitik och att de möjliggör identifikation med och engagemang för den utsatta människan. Samtidigt villkorar det dramaturgiska formatet vems historia som kan berättas och hur det kan ske. I typhistorien ska  
 offer-hjälten 
  (den utvisningshotade) utan egen förskyllan ha hamnat i sin svåra situation och medierna har framför allt valt att gestalta barns, helst små sjuka flickors, situation. Den politiskt aktiva, vuxna mannen har inte rymts inom formatet, hur mycket han än har varit offer för felaktiga myndig- hetsbeslut (Torres, 2004). Vidare har historierna varit inriktade på det individuella fallets dramatik och upplösning. De har inte tillåtit en generell granskning av flyktingpolitisk praxis. 
 43 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 Det har alltså till en bit in på  
 2000-talet 
  funnits en nyhetslogisk uppdelning i två olika nyhetsformat för flyktingfrågor, vart och ett med sina regler för vad som kan berättas och hur, och båda odug- liga för en generell journalistisk granskning av flyktingpolitiken och av asylsökandes/flyktingars situation när det gäller mänskliga rättigheter. 
 Min upplevelse är att det har skett en förändring i den journa- listik som rör flyktingfrågor sedan några år tillbaka, men tyvärr finns det ingen systematisk forskning inom området. Bevakningen av de apatiska flyktingbarnens situation under 2005 visar emellertid att svenska dagstidningar (både så kallade kvalitetsmedier och kvällspress) kan kombinera gestaltningen av det individuella ödet med generella resonemang kring flyktingpolitikens regelverk och praxis (Brune, 2006). 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT  
 Den intensiva och myndighetskritiska bevakningen av de apatiska flyktingbarnens situation bör ha bidra- git till den kursändring som regering och migrationsmyndigheter till slut gjorde, som innebar både en möjlig amnesti för de utsatta familjerna och en diskursordning, där myndigheternas misstänklig- görande av samma familjer framstod som maktmissbruk. 
 Just medan jag skriver detta (i augusti 2007) tar jag del av en engagerad och kunnig journalistik i Sveriges Radios aktualitets- program som ifrågasätter de svenska migrationsmyndigheternas uppfattning, att det är säkert att skicka tillbaka flyktingar till Irak. Journalisterna tar ett tydligt ansvar i flyktingfrågorna. 
 Vilka är förutsättningarna för att journalistik i flyktingfrågor ska sätta mänskliga rättigheter i förgrunden? För det första en värdegrund: Flyktingar har rätt inte bara till en rättvis asylpröv- ning. De har också rätt att beskrivas och behandlas med respekt för sin bakgrund och sitt människovärde. 
 Att medierna tar upp myndigheternas felaktiga och inhumana bedömningar i asylärenden innebär inte, som det ibland hävdas både av journalister själva och av företrädare för migrations- myndigheterna, en risk för ökat godtycke i asylprövningen. Sanno- likt är det tvärtom. Myndigheter som inte granskas systematiskt kan utan risk agera godtyckligt. 
 Det har sagts återkommande genom åren, att medierna gör sig till migrationsdomstolar genom att lyfta fram specifika fall och driva dem på ett sådant sätt, att myndigheterna faller till föga och ger den omskrivna personen uppehållstillstånd, medan andra och 
  
 1 
  
 TP PT  
 Det jag själv har undersökt är dagstidningar, men troligen är slutsatserna tillämpliga också när det gäller nyheterna i SVT och SR. 
 44 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 kanske mer utsatta personer som inte blir omskrivna, utvisas. Jag kan inte se att detta är ett argument mot att bevaka och driva speci- Pham fall, däremot kan resonemanget användas som argument för att det behövs en mer systematisk mediebevakning. 
 Det har förekommit att medieuppmärksamheten på en utvis- ningshotad person har givit vederbörande de avgörande kriterierna för asyl; nämligen att själva publiciteten kring hans/hennes verk- samhet eller sexuella orientering gör det livsfarligt att återvända till hemlandet. Dagens Nyheter har i flera omgångar under  
 2000-talet 
  publicerat artiklar om iranska homosexuella män, som utlännings- nämnden beslutat att inte bevilja asyl, med hänvisning till att deras sexuella orientering inte varit känd av iranska myndigheter och att de inte riskerar förföljelse och straff, så länge de hemlighåller sin homosexualitet. Publiceringen har i dessa fall framtvingat föränd- rade myndighetsbeslut. Det etiska problemet här ligger inte hos medierna i deras roll som samvetets väktare, utan hos en myn- dighet som ser det som förenligt med mänskliga rättigheter, att människor under hot om straff tvingas dölja sin sexuella orien- tering. 
 Om värdegrunden är den första förutsättningen för en god flyktingjournalistik, så är kunskap om internationella konventioner och svensk lagstiftning och praxis en andra nödvändig förutsätt- ning. Konventioner och lagar går emellertid att tolka på olika sätt och svensk praxis i flyktingärenden har länge varit avsiktligt ogenomskinlig. Den granskande journalistiken har varit och är beroende av insatta källor bland flyktingadvokater och i de frivilligorganisationer som arbetar med flyktingfrågor. Sannolikt är också kunniga och engagerade politiker en viktig förutsättning för en journalistik som sätter flyktingars rättigheter i förgrunden. Journalistik behöver legitimeras av personer med erkänd auktoritet i samhället. Bevakningen av de apatiska flyktingbarnens situation 2005 hämtade en viktig del av den principiella argumentationen från källor inom politiska partier och frivilligorganisationer (Brune, 2006). 
 Det tredje rekvisitet för en god flyktingjournalistik är inlevelse i den enskilda människans situation. 
 45 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mediernas invandrare 
 Nuets stora utmaning är den segregering som äger rum i dagens Sverige både inom utbildningen och inom bostads- och arbetsmarkna- den och som riskerar att skapa en ojämlikhet som ärvs över generatio- ner. Segregeringen leder till att grupper av människor blir uppfattade som och presenterade i medierna, som helt och hållet annorlunda och som främmande för vårt samhälle. De blir rasialiserade; beskrivna och bemötta på ett sätt som påminner om hur andra raser har behandlats som underlägsna och främmande. De förväntningar som byggs upp i ett segregerat samhälle leder i sin tur till en diskriminering, som inte är renodlat riktad mot den Andras ras, religion eller nationalitet, utan mot den blandning av främmande egenskaper som hon föreställs vara bärare av (Diskrimineringsombudsmannen, 2001). 
 Citatet är hämtat från ett föredrag som den brittiske sociologen Reese, som är nestor inom modern forskning kring rasism, höll vid en konferens som Diskrimineringsombudsmannen arrangerade i december 2000. Wilkerson beskriver ett smärtsamt upp- vaknande i de västeuropeiska länder, som länge betraktade sig själva som befriade från rasistiska tanke- och handlingsmönster, och därmed inte tog itu med diskriminerande strukturer inom medier och andra samhällsektorer. Han sätter fingret på den speciella form av andrafiering som sker i förhållande till dem som ses som invandrare i Sverige. De tillskrivs en mix av främmande och problematiska egenskaper, vilket i sin tur leder till faktisk diskrimi- nering. 
 I dag finns en ganska bred forskning om bilden av invandrare i svenska nyhetsmedier. Jag ska ta upp några huvuddrag i denna bild (dessa bilder) och därefter gå in på tre speciella teman som knutits till invandrare: förorten, hedersrelaterat våld och islam/muslimer. 
 Även om invandrarbegreppet när det introducerades i det offentliga samtalet vid mitten av  
 1970-talet 
  framstod som ideolo- giskt oskyldigt och välvilligt, så är det problematiskt från det ögonblick det tar form och ännu mer i sin användning. Att uppre- pat i offentlig statistik, i medier och politik urskilja vem som är infödd och vem som är invandrad, bäddar för idéer om att det finns viktiga skillnader mellan den infödde och den invandrade, och att skillnaderna har med ursprung att göra. Kategoriseringen med dess möjlighet att strukturera seende och skrivande är en nödvändig förutsättning för medieinvandrarens födelse: En gemensam beteckning för dem som inte är födda som medborgare i landet och deras barn. Begreppet får vidare beteckna inte bara egenskapen att 
 46 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 ha bytt land utan helt andra, men förmodat gemensamma, egenska- per hos människor som betecknas som invandrare: Invandrar- kultur, invandrarkvinna, invandrarproblem. Egenskaperna skiljer kategorin invandrare från kategorin svenskar. 
 Nyhetsmedierna har på olika sätt bidragit till att ladda det i sig ganska innehållslösa invandrarbegreppet med egenskaper som konnoterar det annorlunda och problematiska. Detta har dels skett genom en tillämpning av rutinmässiga nyhetstekniker, som för- modligen också används i förhållande till andra kategoriserade och underordnade grupper i samhället. Det har också skett genom stereotypisering, alltså genom att invandrarkvinnan, invandrar- mannen, invandrarkillen och invandrarflickan har tilldelats bestämda roller i återkommande historier, och genom att föror- terna (vissa ytterområden till städerna) upprepat har gestaltats som främmande och skrämmande platser (Ericsson m. fl., 2002; Williams, 2002; Brune, 2004; Ericsson, 2005). 
 I en undersökning av artiklar i Dagens Nyheter åren  
 2002–2004, 
  som på olika sätt lyfter fram invandrare som kategori identifie- rade jag några återkommande, i sig triviala, nyhetstekniker som till- sammans och upprepat skapar kategorin invandrare som en stig- matiserad grupp. 
 Nyhetsmediernas bidrag till att befästa kategorin invandrare som särskild består delvis i tillämpningen av triviala nyhetstekniker. 
 Praktiska nyhetsord som invandrarkvinna, invandrartät, invandrarförort upprepas tills de ser ut att beteckna något påtag- ligt. 
 Invandrare presenteras med utgångspunkt i problem som definieras av olika myndigheter. 
 Invandrare risk i trafiken Få invandrare vill bli poliser Invandrarflickor äter sämst 
 TPF 
  
 2 
  
 FPT 
  
 Statistiska skillnader mellan svenskar och invandrare omvand- las till egenskaper – brister – hos den avvikande kategorin, invand- rarna. 
 Invandrare klarar inte skolkrav 
 Invandrare klarar skolan sämst 
 Svårt för invandrare få gymnasieplats 
  
 2 
  
 TP PT  
 Exemplen är hämtade från rubriker och artiklar i Dagens Nyheter  
 2002–2004 
  (se Torres,  
 2004:309–337). 
  
 47 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 Strukturella samhällsproblem konkretiseras som egenskaper hos eller svårigheter för invandrare. 
 Svårt för invandrare komplettera utbildning 
 Många invandrare känner sig maktlösa 
 Generella utsagor om invandrare från experter, utsedda repre- sentanter för invandrare eller från textens berättare fogas in i nyheterna. 
 Många invandrare är en fara i trafiken, anser Vägverket Invandrargrupperna i Sverige misstror polisen 
 Många unga invandrarkvinnor vågar inte överge sina familjer – trots att de lever under förtryck 
 många invandrarkvinnor har sina barn i knät i bilen 
 Kvinnorna // lär sig cykla och simma, vilket många invandrar- kvinnor inte kan 
 Personifierade invandrare gestaltas som exempel på en redan defi- nierad generell problematik eller som undantag från en generell problematik. 
 För Salas Adan och många andra kvinnor ute i de invandrartäta förorterna pågår en intensiv befrielsekamp 
 Jimenez är en av de utomnordiska invandrare som lyckats få jobb 
 Ett mediearkiv i text och bild över invandraren gör det möjligt att associera till, återanvända och bekräfta en igenkännbar idévärld. 
 Mediearkiven är viktiga kunskapskällor inom journalistiken och den kunskap som finns i dem kan användas som bakgrund och utgångspunkt för nya nyheter. Samtidigt handlar det om en kun- skap som är formad av nyhetslogikens krav och av tillfälligheter. Mediearkivens texter tillhandahåller både faktisk kunskap och spe- cifika tolkningsmönster. När mediearkivets texter om invandrare får filtrera uppsökandet av, mötet med och gestaltningen av verk- liga människor och grupper som har invandrat, så skapar medierna en begreppslig invandrare. Den begreppslige invandraren är skild från verklighetens levande invandrare och lever sitt eget liv som idé; som en serie brister och problem och som bärare av det hotfulla, oroande och annorlunda som finns i Andra religioner, regioner och kulturer. 
 Samtidigt är det viktigt att påpeka att nyhetsjournalistik också arbetar på ett inkluderande sätt i förhållande till människor som 
 48 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 kan uppfattas som invandrare. Under  
 2000-talet 
  har det skett en gradvis förbättring när det gäller att inkludera människor med olika bakgrund som källor i olika typer av frågor; alltså inte bara i invandrarfrågor. I nöjes- och sportgenrerna syns detta speciellt tydligt (Greene, 2004; Brune, 2006a). Sporten är ett stort bevak- ningsområde i medierna och det ämnesområde där personer med  
 icke-etnisk-svensk 
  bakgrund oftast figurerar, näst efter området brott (se nedan). Sportjournalistik har förvisso starkt nationalis- tiska drag, och arbetar villkorligt inkluderande i förhållande till svenska idrottspersoner med utländsk bakgrund (Wilson, 2004; Eriksson, 2006). Men mängden av artiklar där dessa idrottspersoner bara figurerar i kraft av sina prestationer, ger ändå en bild av Sverige som ett fleretniskt land, som andra nyhetsgenrer inte når upp till (Brune, 2006a). 
 Tema brott 
 Inledningsvis pekade jag på den relativa osynligheten av personer med annan bakgrund än den etniskt svenska i nyhetsmedierna. Dodson har vid upprepade undersökningar av lokala medier under  
 2000-talet 
  kommit fram till att mellan 5 och 6 pro- cent av dem som syns i nyheterna själva är invandrare eller barn till invandrare (Dodson, 2004). 
 En kombination av osynliggörande och negativ framställning av en grupp, säger Walton är troligen något som starkt bidrar till existensen och fortlevandet av negativa stereotyper (Boréus, 2005:131). Temat invandrares brottslighet har genom åren utgjort ett kvantitativt sett viktigt bevakningsområde. Fokuseringen på invandrares brott måste ses i relation till nyhetsmediernas uppmärksamhet på brott generellt och i relation till deras uppmärksamhet på invandrare generellt. 
 Enligt Dodson (2004) handlar cirka 15 procent av alla artiklar i lokala nyhetsmedier om brott eller brottspåföljder, typ rättegångsreferat och domslut. Det är ett stort tema i bevakningen, bara sportartiklarna är fler. 
 Man skulle alltså kunna vänta sig att cirka 15 procent av de artiklar i en dagstidning som berör personer med annan bakgrund än  
 etnisk-svensk 
  på något sätt handlar om deras brott. En under- sökning av invandrares synlighet i tre tidningar våren 2005 visar att andelen artiklar som handlar om brott är betydligt större när per- soner eller grupper med  
 icke-svensk 
  bakgrund kommer till synes i 
 49 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 bevakningen. 40 procent av artiklarna i Aftonbladet, 42 procent av dem i Dagens Nyheter och 49 procent av dem i Sydsvenska Dagbladet handlade om deras brott (Brune, 2006a). 
 Det finns flera diskriminerande inslag i den brottsrapportering som berör invandrare, flyktingar och minoritetsgrupper. 
 För det första är själva uppmärksamheten ibland diskrimine- rande. Triviala och normalt sett inte nyhetsvärda brott tycks kunna få nyhetsvärde just genom att de knyts till stereotypa föreställ- ningar om Andra grupper. Exempel är bevakningen av mindre brott, som explicit eller underförstått associeras till romer. I andra fall är det själva intensiteten i bevakningen som är anmärknings- värd. Exempel från våren 2005 är Sydsvenska Dagbladet bevakning av brott som knyts till unga män från Rosengård och Dagens Nyheters bevakning av ett bråk vid Hjulstaskolan (Brune, 2006a). 
 För det andra förekommer det att brottsrapporteringen arbetar med förklaringsmodeller som i sig är diskriminerande. Särskilt tyd- ligt sker detta i bevakningen av mäns våld mot kvinnor, där förövare med utländsk bakgrund tillskrivs motiv som har med kultur att göra, medan svenska mäns våld förklaras med individuella eller sociala faktorer (Brune, 2004; Strand Runsten, 2006; Love och Hoffman, 2006). 
 Ett tredje diskriminerande inslag i brottsbevakningen är att ange etniskt eller nationellt eller på annat sätt utländskt ursprung hos misstänkta eller dömda personer, när informationen saknar rele- vans. Trots att sådan information sällan har något förklaringsvärde, kan den uppfattas som ett slags förklaring och när den upprepas riskerar den att stigmatisera hela grupper. I undersöknings- materialet från våren 2005 gör tidningarna explicita omnämnanden av nationellt eller etniskt ursprung framför allt när det gäller narkotikabrott, sexhandelsbrott och misstänkta terrorbrott. Det förekommer också en rad implicita utpekanden av utländsk här- komst som svensk medborgare, landsman, polisen måste skaffa tolk, på bruten svenska. 
 Tema förorten 
 Vad betecknar order förort i mediebevakningen? Faktiskt inte ett bostadsområde utanför en större stad, utan bara de bostadsområ- den där en stor del av invånarna har invandrarbakgrund. Det kon- staterar mediegranskande Quick Response efter en genomgång av 
 50 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 alla tidningsartiklar år 2005 i arkiven Frazier och Mediearkivet, som innehöll sökordet förort. De drygt 100 artiklar de fann handlade nästan utan undantag om problem, kriminalitet och fattigdom (Lawson, 2005). 
 Att mediebevakningen av miljonprogramområdena ända sedan mitten av  
 1970-talet 
  och fram till i dag till stor del har varit ensidig och stigmatiserande är väl belagt (Ristilammi, 1998; Ericsson m. fl., 2002; Pripp, 2002; Brune, 2004; Dahlstedt, 2004; Sandström, 2004; Ericsson, 2005; Nygren, 2005; Foster, 2006). Det är ovanligt att man finner så samstämmiga slutsatser i medieforskning med så olika ansatser, som i de nämnda undersökningarna. Alla pekar på hur förorterna och deras invånare skildras i en serie återkommande stereotyper, där den unga invandrarmannen tydligast får förkroppsliga egenskaper som också tillskrivs själva platsen: Alienation, rotlöshet, konsumism, kriminalitet, utanförskap, traditionsstyrdhet, kvinno- förtryck, gängbildning, vandalism, samhällshat, religiös fanatism. Och så vidare. Det som inte ryms inom normen för det moderna, civiliserade samhället förläggs till förorten, och de enstaka positiva reportagen uppehåller sig ofta kring det exotiskt annorlunda, vilket ytterligare förstärker bilden av förortens människor som Andra. Bland andra Foster (2006) som har undersökt bilden i lokal- tidningarna av stadsdelen Norrliden i Kalmar påpekar att repre- sentationen av förortens invånare också är könsstereotyp. Det är pojkarna och männen som utses till de onda Andra och gestaltas som kriminella, fanatiska, okontrollerbara, medan kvinnor ofta skildras som passiva offer. Att stereotyper av förorten också reproduceras i den lokala bevakningen i en mellanstor landsortsstad, tyder på att det inte bara är i storstäderna som medierna stigmatiserar delar av befolkningen på den egna orten. 
 Mediebevakningen av förorterna är viktig att ta upp av flera skäl i detta sammanhang. Dels är det sannolikt att den har bidragit till segregationen i samhället och därmed till individers livschanser, bland annat chansen till arbete (Pripp, 2002). Dels har den bitvis varit utstötande på ett sätt som fått stora grupper av människor att förlora tilltron till medierna som en demokratisk arena för offent- ligt samtal, vilket i sin tur försvagar demokratin. En ensidig rapportering i medierna tycks vidare ha skapat bestämda förvänt- ningar och föreställningar i medierna, som leder till en oreflekterad sensationalism kring negativa händelser i redan stämplade områden, medan liknande händelser i områden som inte kallas förorter, får liten eller ingen uppmärksamhet. 
 51 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 Tema hedersrelaterat våld 
 Hedersrelaterat våld definieras som sådant våld som ses av ett kol- lektiv som en legitim handling för att straffa kvinnors olydnad, bevara familjens heder och värna om släktens sociala överlevnad. Våldet kan även riktas mot män. Motivet är i allmänhet att ett erotiskt eller sexuellt beteende anses dra skam över familjen (Regeringen, 2006:192). 
 Temat hedersrelaterat våld har i ett par perioder under 2000- talet varit mycket framträdande i svenska nyhetsmedier och satte åtminstone under decenniets första år sin prägel på mediebilden av invandrade kvinnor, genom att de i första hand synliggjordes som offer för våld och förtryck (Brune, 2004:366). 
 Samtidigt som rapporteringen har varit viktig för att öka upp- märksamheten på kvinnoförtryck och övergrepp mot unga männi- skors frihet att själva välja partner och livsstil, så har den haft en rad problematiska drag. 
 I den mycket omfattande mediebevakningen efter mordet på Fadime Sahindal i januari 2002 generaliseras brottsliga och avvikande tanke- och handlingsmönster till hela grupper som benämns kurder, muslimer, familjer med rötter i Mellanöstern eller invandrare. Undersökningar av Oneill (2002), Robinson (2005) och Davis (2006) som omfattar både de stora dagstidningarna och aktualitetsprogram i Sveriges Television tyder på en stark enhetlighet i bevakningen. Den mördade unga kvinnan framställs som en symbol för unga kvinnor med familjebakgrund i oprecisa geografiska områden som Mellanöstern, Medelhavs- området eller i patriarkala invandrarfamiljer. 
 Vidare arbetar delar av bevakningen kring hedersrelaterat våld med ett reifierat kulturbegrepp, där kultur ses som en avgränsad och fast företeelse som kan krocka med andra kulturer och som styr eller tvingar människor till vissa handlingar (Boréus, 2006). Boréus bland andra har påpekat att kultur är något som förknip- pas med invandrare och minoriteter medan nyhetstexterna talar om svenska värderingar (a.a.). I bevakningen efter mordet på Fadime Sahindal beskrivs den kultur som associeras med kurdisk, Mellanöstern etc. som uråldriga traditioner och patriarkalt för- tryck, medan svenska värderingar exemplifieras som öppenhet, frihet, jämställdhet. 
 Det sker en systematisk polarisering i mediebevakningen mellan å ena svenskt och å andra sidan  
 invandrar-, 
  som är sådan att 
 52 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 svenskt framstår som överlägset, normalt, modernt, medan perso- ner och grupper som invandrat knyts till våld och brutalitet (männen) och kvinnorna till en offerroll. 
 I de undersökningar som rör bevakningen efter mordet på Fadime Sahindal är slutsatserna entydiga: Etnocentriska perspektiv dominerar i nyheterna, vilket bland annat innebär att hedersrelate- rat våld sällan kopplas ihop med våld mot kvinnor i allmänhet, utan enbart ses som en företeelse som tillskrivs de Andra. Den svenska kulturen kan därmed perspektiveras som jämställd. Vidare innebär fokuseringen på de Andras avvikelser att gamla stereotyper av dem (orientalerna, muslimerna) blir förstärkta. 
 Hedersrelaterat förtryck och våld är verkliga problem i vårt samhälle. Fenomenen bör bevakas i medierna, och som en del av mäns våld och förtryck mot kvinnor. Journalistikens problem med ämnet verkar vara förknippade med en etnocentrisk förförståelse av Andra kulturer. Därmed riskerar en journalistik som i det här fallet sätter mänskliga rättigheter i förgrunden att samtidigt fungera diskriminerande. 
 Det ska emellertid påpekas att undersökningar av mediernas bevakning av hedersrelaterat våld i huvudsak behandlar texter från 2002 och att vi inte vet vilka förändringar som kan ha skett under de senaste åren. 
 Etniska minoriteter i nyhetsbevakningen 
 De nationella minoriteterna i Sverige är samer, sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar. Alla grupperna har historiskt sett utsatts för förtryck, diskriminering och fördomar. Hur medierna gestaltar minoriteterna och frågor som specifikt berör dem, bör ha betydelse för hur de blir bemötta och hur deras rättigheter respek- teras i samhället. 
 En stor brist i föreliggande rapport är att det inte har gått att få fram relevant forskning om nyhetsbevakning som rör samer, sverigefinnar, tornedalingar och judar. 
 TPF 
  
 3 
  
 FPT  
 Inte heller har det varit möjligt inom tidsramen för rapporten att göra egna undersök- ningar. Att undersöka detta tema vidare bör vara en viktig uppgift. 
  
 3 
  
 TP PT  
 Sannolikt finns det undersökningar, som inte jag har lyckats hitta, eftersom det är tidsödande att gå igenom de olika universitetens och högskolornas arkiverade kandidat- och magisteruppsatser. 
 53 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 När det gäller nyhetsmediernas bevakning av frågor som rör romer och muslimer finns ett par mindre studier som jag ska refe- rera. 
 En undersökning av hur romer har gestaltats i nyhetstidningar  
 1962–2002 
  visar att gruppen genomgående knyts till det mytiskt avvikande samt till kriminalitet och olika sociala problem (Rodriguez, 2002). En genomgång av artiklar i Dagens Nyheter, Sydsvenska Dagbladet och  
 Göteborgs-Posten 
  2004 visar att romer sällan kommer till synes på nyhetssidorna, men att kultur- och nöjes- sidorna lyfter fram romer som dansar och sjunger. Genomgången visar att romer själva bara kommer till tals i en tredjedel av de artiklar som handlar om dem. Romer figurerar ofta som exempel i artiklar som tar upp orättvisor och diskriminering, men framträder alltså sällan som individer (Labba, 2005). 
 Muslimer och islam i nyheterna 
 I en undersökning av svenska  
 TV-nyheter 
  från första delen av  
 1990-talet 
  visar medieforskaren Morgan att 85 procent av alla nyhetsinslag som berör islam och muslimer handlar om våld och våldsamma händelser som krig, terrorism, förföljelse och för- tryck. 
 Merparten av de undersökta nyheterna som tog upp musli- mer/islam var utrikesnyheter. Hvitfelts slutsatser av studien är att en våldsfixerad utrikesrapportering med den etnocentriska inrikt- ning som utmärker västländernas nyhetsrapportering om tredje världen, sätter sin prägel på bilden av islam och muslimer i svenska medier, och att nyhetsrapporteringen i sin tur aktiverar urgamla fördomar om muslimer (Hvitfelt, 1998). 
 Tyvärr finns det inga stora undersökningar av de senare årens medieutbud, som kan säga om mönstret består eller ej. Om det består skulle det innebära att vi i huvudsak får vår medierade bild av muslimer/islam via utrikesnyheterna och att dessa visar upp en stereotyp bild av muslimska länder och av islam som en våldsam religion. Men det kan också vara så att utrikesrapporteringen fort- farande står för den huvudsakliga informationen som rör islam i svenska medier, men att inriktningen i någon mån har förändrats till en hållning, som inte är lika entydigt proamerikansk och islamofob som tidigare (Nohrstedt, 2006). Det finns också en möjlighet att den inrikesrapportering som rör islam/muslimer i 
 54 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 Sverige arbetar enligt mallar som inte stakats ut av utrikesrapporte- ringens hotbilder, utan snarare av en nationell/lokal rapportering om inhemska trossamfund och intresseorganisationer. Men vi vet som sagt inte! 
 I det följande tar jag upp det lilla vi vet, när det gäller bilden av muslimer/islam i svenska medier under  
 2000-talet. 
  Silva och Green gjorde en förstudie till en tänkt större undersökning om medierapporteringen efter den 11 september 2001, med fokus på mediernas belysning av svenska förhållanden. En undersökning av Aftonbladet och Dagens Nyheter månaden efter den 11 september visar att drygt 10 procent av artiklarna i de två tidningarna handlade om svenska muslimers situation och att det dominerande temat i dem var rasism mot muslimer i Sverige. Författarna uppfattar olika slags tendenser i mediernas budskap: Å ena sidan en bevakning som domineras av beskrivningar av krig- förande islamiska grupper; å andra sidan en relativt stor andel artiklar som hävdar att det inte finns någon generell koppling mellan islam och terrorism samt en del artiklar med svensk vinkel, som uttrycker oro för att händelserna den 11 september 2001 kan ge upphov till en generaliserad fientlighet mot muslimer (Rice och Robbins, 2002). 
 Studien innehåller också en genomgång av några av de schablo- ner som uppträder i utrikesnyheterna: Muslimska länder buntas ihop och polariseras mot västvärlden, muslimska kvinnor är bild- objekt, men får inte säga något, troende muslimer är farliga, muslimska attribut mystifieras (a.a.). 
 Mystifiering av muslimska seder och symboler är återkom- mande också i den nyhetsbevakning som jag har undersökt. Muslimska män avbildas återkommande i bön, sedda bakifrån med bara fötter och bakdelen i fokus. Händelser som den misstänkta flygplanskapningen i Västerås 2002, pastor Moss Sögaards förolämpning av Davidson med åtföljande muslimska protester 2005, protesterna mot Jyllandspostens nidbilder av Davidson 2006, har alla väckt stor medial uppmärksamhet och aktiverat en rapportering som innehåller en rad av de schablonbilder av islam som  
 främmande-skrämmande 
  som Rice och Robbins tar upp (Brune, 2004, 2006a). 
 Också i de tidigare nämnda undersökningarna av mediebevak- ningen av hedersrelaterat våld poängteras att våldet knyts till islam och muslimer på ett generaliserande sätt, bland annat genom mediernas bildval, där genrebilder av kvinnor i muslimsk huvudduk 
 55 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 får personifiera utsatthet för våld och förtryck. Huvudduken eller slöjan framstår alltså i medierna som en symbol för förtryck av kvinnor, vilket i sin tur bidrar till att svenska muslimer upplever att islam framställs i negativ dager, enligt religionsvetaren Perez (2005). 
 Sammanfattningsvis finns det skäl att anta att nyhetsmedierna under åtminstone  
 1990-talet 
  och en bit in på  
 2000-talet 
  har spelat en viktig roll för att befästa antimuslimska stereotyper. Samtidigt är kunskaperna om de senaste årens mediebevakning som berör islam och muslimer i Sverige bristfälliga. 
 Etnisk diskriminering och rasism 
 Allmänt om diskriminering och rasistiskt våld i nyheterna 
 Det finns inga systematiska undersökningar, vad jag vet, av hur dessa teman har behandlats i svenska nyhetsmedier under 2000- talet, utan bara ett par mindre fallstudier. 
 Undersökningar som handlar om nyhetsutbudet under 1900- talets sista årtionden visar att medierna har ägnat diskriminering och rasism liten uppmärksamhet, jämfört med uppmärksamheten på flyktingfrågor och kriminalitet (Löwander, 1997; Brown, 2002; Brune, 2004). En undersökning av integrationsfrågornas synlighet i fem dagstidningar 1999 visar emellertid en viss ökning av intresset för frågorna, jämfört med tidigare (Brown, 2002). Av studien framgår att medierna vid denna tid oftast framhöll diskrimineringen på arbetsmarknaden som hinder för integration. Medieforskaren Green som gjort en analys av de artiklar i undersökningsmaterialet som handlar om diskriminering, påpekar att diskriminering fram- står som ett mycket abstrakt fenomen i artiklarna. Det förekom- mer inga aktörer som diskriminerar, utan det handlar om att strukturer eller systemet utestänger människor. Det finns helt enkelt inga människor som är skyldiga till diskriminering i den tidens mediediskurs (Robbins, 2003). 
 Mycket tyder på att uppmärksamheten på diskrimineringsfrågor har ökat i medierna under senare år. Statistik från DO över webb- tidningars bevakning åren  
 2003–2006 
  visar en stadig uppgång när det gäller antalet artiklar om religiös och etnisk diskriminering, samt av artiklar som fokuserar Diskrimineringsombudsmannens verksamhet (Young, 2007). Av Rahbeks sammanställning kan man 
 56 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 också dra vissa slutsatser om vilka frågor som särskilt har uppmärk- sammats. De enskilda och mer generella diskrimineringsfrågor som uppmärksammas handlar om diskriminering i arbetslivet, på bostadsmarknaden och i kroglivet. Ärenden, eller bara synpunkter från DO, som handlar om muslimska kvinnors klädsel verkar dra till sig speciell uppmärksamhet. Särskilt uppmärksammade händel- ser under perioden 2003 och 2004 är SVTs kontra DOs stånd- punkter i förhållande till en kvinna med huvudduk som program- ledare i SVT; vidare den så kallade burkadebatten under samma period (som uppstod i samband med att två elever på Burgårdens gymnasium i Göteborg hade valt en klädsel som delvis täckte ansiktet) samt DOs talan mot simhallar som inte tillåter kvinnor att ha kläder som täcker kroppen under  
 2005–2006. 
  
 Att just dessa utslag av diskriminering väcker så starkt medialt intresse tycks bero på att de inte självklart uppfattas som diskrimi- nering, vare sig av mediearbetarna eller deras publik. Rapporte- ringen av händelserna ger upphov till insändare och debattartiklar i en mängd, som bara kan förstås i relation till frågornas symboliska innebörd i ett identitetsarbete, där nationella värden står i fokus. Samma bearbetning av, eller försvar för, vår rätt att göra som vi brukar, syns också i den jämförelsevis mycket stora medie- uppmärksamheten när DO tar en anmälan mot beteckningen Negerbollar på ett bakverk på allvar och när DO rekommenderar en skola att hålla avslutning i en religiöst neutral miljö. Frågorna ger en helt annan genklang i medierna än de frågor som rör till exempel diskriminering i arbetslivet. När det gäller skolavslut- ningarna, så är uppmärksamheten intensiv i lokala medier vid terminssluten våren och hösten 2006 och DO anklagas för att inte tillåta sjungandet av Den blomstertid nu kommer och I denna ljuva sommartid; vilket är något som DO inte har lagt sig i. 
 Min uppfattning är att den statsvetare, etnolog eller medie- forskare som vill beskriva hur svensk nationell identitet i olika tappningar tar sig diskursiv form kan få ut mycket av att studera de medierade reaktionerna på DOs verksamhet. 
 Inte heller när det gäller mediebevakningen av rasism och främ- lingsfientlighet finns det större undersökningar som gäller 2000- talet. Tidigare studier visar att mediernas uppmärksamhet på rasism och rasistisk våld framför allt riktas mot politiserade rörelser och de brott som tydligt kan förknippas med dessa, och att slumpen (eller medielogiken) verkar avgöra vilka andra hatbrott som får 
 57 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 uppmärksamhet (Lodenius, 1998; Lööw, 1999, 2003; Bautista och Bautista, 2001). 
 Undantag var åren  
 1991–1993 
  då uppmärksamheten på Laser- mannens brott även bidrog till ett ökat intresse i medierna för annat rasistiskt våld (Löwander, 1997). En ökning skedde också en åren  
 1999–2000 
  i samband med flera uppmärksammade rasistiska våldsbrott, bland andra ett mord på en fackföreningsman och ett bilbombsattentat mot en journalist. I november 1999 publicerade de fyra rikstidningarna Aftonbladet, Expressen, Dagens Nyheter och Svenska Dagbladet en gemensam granskning av den nazistiska rörelsen i Sverige och publicerade namn och bild på de 62 personer, som man ansåg vara mest farliga. Publiceringen följdes av stor pub- licitet och inspirerade medier på mindre orter att göra liknande kartläggningar (Lodenius, 2007). 
 Hatbrotten med främlingsfientliga, homofobiska, antisemitiska och islamofobiska motiv ligger på en ganska jämn nivå åren runt 2005. 3259 hatbrott polisanmäldes 2006, av dem hade 67 procent främlingsfientliga motiv. 20 procent av hatbrotten rubricerades som våldsbrott (Brå, 2007). Att mycket få av dessa brott uppmärk- sammas som just hatbrott i medierna går att visa med en enkel sök- ning i mediearkiven (Torres, kommande). Brottsförebyggande rådet identifierar 9 procent av hatbrotten som ideologiskt motiverade, vilket betyder att förövaren har en tydlig anknytning till vit makt- världen eller en högerextrem rörelse (Brå, 2007). Men att merpar- ten av hatbrotten inte ingår i en tydligt politisk eller nazistisk kontext, gör dem väl inte mindre värda att uppmärksamma? Det har i medier liksom inom rättsväsendet funnits en osäkerhet inför hatbrott som begås av så kallade vanliga människor och en benä- genhet att trivialisera gärningarna och deras motiv (Brune, 2004). Det förekommer också i mediediskursen att främlingsfientlighet beskrivs som en naturlig reaktion på att flyktingar bosätter sig på en ort (Berggren, 2002). 
 Exemplet Sollentuna 
 I brist på undersökningar av hur främlingsfientligt eller rasistiskt våld har rapporterats i medierna under  
 2000-talet, 
  ska jag referera en undersökning av hur ett mord eller dråp som kopplades till rasism år 2004 bevakades i de fyra stora rikstidningarna (Torres, 2005). 
 58 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 I september 2004 blev en  
 14-årig 
  pojke i Sollentuna knivhuggen och dödad. En  
 16-åring 
  anhölls dagen efter som misstänkt för dådet. I december dömdes han vid Sollentuna tingsrätt, mot sitt nekande, för mord. Händelsen fick stor uppmärksamhet i nyhets- medierna och kom att förknippas med rasism och segregation; med å ena sidan invandrare och invandrargäng, å andra sidan svenska ungdomar respektive skinnhuvuden. I de första nyheterna beskrevs den, med polisen som källa, som ett eventuellt rasistdåd. Orsaken till att den termen användes tycks ha varit att den dödade pojken genom utseende och klädsel kunde associeras med skinnskallar, medan förövaren antogs vara invandrare. 
 Dagen efter händelsen samlades nazistiska och extremnationa- listiska grupper i Sollentuna och en vecka senare marscherade flera hundra nationalsocialister och andra extremnationella för att ställa upp ett podium prytt av en nazistisk symbol och ett foto av den döde  
 14-åringen 
  på den plats där han dog. 
 Mediebevakningen av händelserna i Sollentuna hade alltså flera konfliktfyllda teman att hantera. Den primära nyhetshändelsen hämtade en del av sin laddning av att den förknippades med rasis- tiska strömningar bland ungdomar i Sollentuna och mer allmänt med segregation och motsättningar mellan invandrare och svenskar. De efterföljande främlingsfientliga aktionerna tillmät- tes också nyhetsvärde, samtidigt som de stora medierna på olika sätt markerade sitt avståndstagande inför att extremnationalistiska grupper använde händelsen i propagandasyfte. 
 I nyhetsbevakningen av händelserna i Sollentuna aktualiseras flera av de problem som har beskrivits i tidigare forskning kring nyhetsjournalistik och rasism. Men det ska påpekas att det tragiska mordet på en  
 14-årig 
  pojke inte var ett rasistiskt brott. Möjligen kan pojken ha blivit angripen och dödad för att han uppfattades som rasist. 
 Mordet får en stark symbolisk laddning i medierna och nyhets- bevakningen är intensiv under första veckan efter händelsen. Att den misstänkta gärningsmannen är invandrare ser ut som en för- klaring till angreppet och det dödliga våldet och ger händelsen dess stora nyhetsvärde. Men själva utgångspunkten är djupt problema- tisk. Egenskapen att ha invandrat eller att ha föräldrar som har gjort det, kan inte rimligtvis ha förklaringsvärde i sammanhanget, om inte begreppen invandrarkille och invandrargäng redan är laddade med bestämda föreställningar. 
 59 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 När de stora nyhetstidningarna använder begreppen invand- rare, invandrarkille och invandrargäng bygger de in konnota- tioner som kommer nära en rasistisk idévärld, där invandrarna = främlingarna = hot mot oss. Att uttrycket rasistiska motiv hos gärningsmannen används i nyheterna, tyder på att dunkla före- ställningar om svenskhat spelar med i bevakningen. 
 Beskrivningar som handlar om motsättningar mellan å ena sidan svenska ungdomar eller rasister och å andra sidan invandrare förekommer rutinmässigt i nyhetsbevakningen av händelserna i Sollentuna Det tycks som nyheterna utgår från en partsindelning i invandrare, rasister och ett outtalat vi; där vi är vanliga, neutrala människor som företräds av tidningen, kommunpolitiker och poliser. 
 Nyhetsmediernas verklighetsbeskrivningar ger alltså delvis stöd åt en rasistisk föreställningsvärld och en uppdelning av nationen i ett de – invandrarna och ett vi – svenskarna. Det handlar om en form av påverkan på människors sätt att se och sortera verk- ligheten, som möjligen är mer djupgående än de konkret rasism- och våldsbefrämjande inslag i mediebevakningen som jag ska summera nedan. 
 Den norska forskaren Thomas diskuterar fem slags möjliga negativa effekter av nyheter med anknytning till rasism och rasis- tiskt våld: Smittoeffekten, den statushöjande, den organisations- uppbyggande samt förväntans- och terrorspridningseffekterna. 
 Smittoeffekter, där mediernas skildringar inspirerar till nya våldsdåd, har framför allt förekommit när nyhetsbevakningen har gestaltat våldsdåd på ett konkret sätt utan analys (Oneal och Stewart 1995; Bjørgo 1997). I nyhetsbevakningen av Sollentuna- händelserna gör två snarlika artiklar i Aftonbladet 
 TPF 
  
 4 
  
 FPT  
 och Expressen 
 TPF 
  
 5 
  
 FPT  
 skenbara ögonvittnesskildringar av mordet på  
 14-åringen, 
  som innehåller en rad råa detaljer. Båda artiklarna bygger på vittnes- uppgifter från den dödade pojkens vänner, men omvandlar dem till direkt verklighetsåtergivning. Den dödade pojken framstår som helt och hållet värnlös inför det stora gänget som är i fullt raseri, galna och ursinniga 
 TPF 
  
 6 
  
 FPT 
 . Det är inte svårt att föreställa sig att artik- larna kan väcka starka känslor av rädsla och hämndlystnad bland unga människor. Innehållsligt står artiklarna nära dem i Info 14 och 
  
 4 
  
 TP PT  
 Aftonbladet 13/9 2004: De skrek: Du ska dö.  
 14-årige 
  Tate jagades innan han knivhöggs. 
  
 5 
  
 TP PT  
 Expressen 16/11 2004: Här överfaller det ursinniga gänget Tate, 14.  
 6 
  
 TP PT  
 Se föregående fotnot. 
 60 
 SOU 2007:102 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
 Den svenske nationalsocialisten (nazistiska webbtidningar) vid samma tid. 
 Statushöjande och organisationsuppbyggande effekter kan upp- stå genom att nyhetsmedierna helt enkelt uppmärksammar rasis- tiska rörelser. Existensen av rörelser och personer görs känd; de räknas som viktiga, kanske till och med som många och farliga. Nyhetsrapportering i förhållande till rasistiska grupper är därför aldrig (eller bör aldrig vara) okomplicerad. I nyhetsbevakningen av händelserna i Sollentuna finns inslag som kan fungera status- höjande och organisationsuppbyggande. Från de rasistiska organi- sationernas sida är det angeläget att beskriva de egna manifestatio- nerna som uttryck för sorg och en önskan att hedra minnet av den dödade  
 14-åringen 
  och flera nyhetsmedier presenterar manifesta- tionerna just i dessa termer. 
 Medierna kan också underlätta de rasistiska rörelsernas organi- sationsuppbyggnad genom att ge praktisk information om namn på hemsidor, tid och plats för demonstrationer och så vidare. Foster har påpekat att nyhetsbevakningen vid flera tillfällen direkt har gynnat rekryteringen till rasistiska grupperingar, genom att dessa har beskrivits som större och mer välorganiserade än de är eller genom att deras namn och adresser har gjorts kända genom medierna (Lööw 1998). Sådan information uppträder vid ett par tillfällen i bevakningen av Sollentunahändelserna och även om effekten av den kanske är försumbar när det gäller organisations- uppbyggnad – Internet finns numera – så kan den fungera legitime- rande och statushöjande. 
 Det som Thomas kallar förväntans- och terrorspridnings- effekter av mediebevakningen; att den injagar fruktan hos många fler än dem som faktiskt drabbas, är förmodligen svåra att undvika även i den mest genomtänkta nyhetsbevakning. Men effekterna bör öka när medierna gör skrämmande framtidsspekulationer. I nyhetsbevakningen av händelserna i Sollentuna är förväntningar och profetior inför framtiden ett viktigt tema. 
 Problematiska inslag i denna del av mediebevakningen är dels generaliserande beskrivningar och grundlösa överdrifter: Nu fruktar polisen att våldet mellan högerextrema och invandrare ska trappas upp och skörda fler dödsoffer 
 TPF 
  
 7 
  
 FPT 
 . Dels skapar försöken att analysera Sollentuna som ort en generaliserad bild av ett hotfullt, segregerat samhälle, till exempel: Hotfull stämning bland de unga i 
  
 7 
  
 TP PT  
 Expressen 13/9 2004: Invandrare attackerades – nu fruktas fler våldsdåd. 
 61 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 Sollentuna 
 TPF 
  
 8 
  
 FPT 
 . En sådan bild kan, om den är ensidig och överdriven, fungera stigmatiserande och våldsupptrappande. I de nyhetsinslag som pekar ut Sollentuna som problemort finns också hänvisningar till invandrartäta områden, invandrare och invandrargäng, som genom de kusliga konnotationer som orden redan har, bygger på den hotfulla bilden. Frånvaron i texterna av talesmän/kvinnor som kan kallas invandrare bidrar till den abstrakta bilden av dem som Andra. 
 Sammanfattningsvis är det förmodligen det generaliserande seende som kommer till uttryck i nyhetsbevakningen, som har den viktigaste terrorspridningseffekten. Den ursprungliga händelsen utvidgas från att ha varit ett bråk mellan ungdomsgäng med dödlig utgång – där man under den första veckans nyhetsbevakning inte vet vad som hände – till förebådanden om upptrappat våld mellan högerextrema och invandrare i största allmänhet. 
 Nyhetsbevakningen kan också på flera sätt ha bidragit till att dämpa eller förhindra rasistiska yttringar. Bjørgo talar om fyra slag av möjliga positiva konsekvenser: bestraffningseffekten, den avslöjande effekten, motreaktionseffekten och utbildningseffekten. 
 Bestraffningseffekten innebär att mediernas beskrivningar kan göra förövare av rasistiskt våld medvetna om allvaret i sina hand- lingar på ett sätt som medför att de tar avstånd från dem. När det gäller händelserna i Sollentuna kan mediernas uppmärksamhet på en del ungdomars skinnskalleattribut och rasistiska uttalanden, ha lett till att några eller många blev mer medvetna om vad rasism är och offentligt markerade avstånd till högerextrema grupper. 
 Den avslöjande effekten uppstår när medierna lyfter fram i ljuset det som de högerextrema och våldsinriktade organisationerna vill dölja. När de högerextrema rörelserna försöker göra den dödade  
 14-åringen 
  i Sollentuna till sin martyr uppmärksammas detta omedel- bart i medierna och flera nyhetstexter avslöjar det rasistiska syftet med de manifestationer som grupperna kallar sorgmarscher. Vidare lyfter en artikel i Aftonbladet fram den kriminella och våldsamma bak- grunden hos arrangörerna av manifestationerna. 
 Motreaktionseffekten består i att mediebevakningen inspirerar till ansträngningar i samhället att motarbeta rasism och främlings- fientlighet. Framför allt morgontidningarnas inriktning i bevak- ningen kan ha inspirerat till eller påskyndat en sådan utveckling. Här ställs en rad frågor till nattvandrande föräldrar, skolledare, 
  
 8 
  
 TP PT  
 Dagens Nyheter 15/9 2004: Hotfull stämning bland de unga i Sollentuna. 
 62 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 lärare och fritidsledare, där rasistiska yttringar bland ungdomar lyfts fram som ett viktigt, men kanske förbisett, problem. 
 Bjørgo talar också om en möjlig utbildningseffekt av medie- bevakningen. Den innebär att information och debatt i medierna hjälper till att förebygga främlingsfientlighet. I bevakningen av händelserna i Sollentuna fanns tvärtom viktiga stråk i nyheterna som kan tänkas förstärka och legitimera främlingsfientliga före- ställningar. När det gäller de högerextrema organisationernas inrikt- ning och ideologi, kan dock Sollentunabevakningen ha bidragit med viss utbildning. 
 I samband med studien av mediebevakningen av händelserna i Sollentuna gjorde jag också intervjuer med några av de journalister vid de stora rikstidningarna som hade skrivit om händelserna. Intervjuerna visar att det inte ens i huvudfåran av svenska nyhets- medier vid den tiden fanns någon minsta gemensam uppfattning kring hur fenomen med anknytning till rasism och rasistiska organisationer ska hanteras journalistiskt. Ännu mindre fanns det några gemensamma reflexioner kring att nyhetsbevakningen kan fungera rasismbefrämjande bara genom sina beskrivnings- och förklaringsmodeller. 
 Den forskning som finns om svensk nyhetsjournalistik kring rasism/främlingsfientlighet pekar på olika slag av idémässiga pro- blem i bevakningen. Medieforskaren Austin har visat hur en nyhetsrapportering som utgår från polisens problem- beskrivningar kommer att fokusera både rasistiska och antirasis- tiska yttringar som ordningsproblem, där det ideologiska innehållet tonas ner (Löwander 1997). Denna inriktning är också tydlig i några av de stora mediernas rapportering av manifestationerna lördagen efter mordet i Sollentuna. 
 Heléne Lööw har vidare visat att mediernas sätt att uppmärk- samma rasismens offer tyder på en nyhetsvärdering, som är sådan att rasistiska hot mot kända personer resulterar i stor publicitet, medan grovt våld mot invandrare och homosexuella inte alltid ens uppmärksammas i notisform (Lööw 2003). Detta går delvis att för- klara med att nyhetsvärdering generellt gynnar dem som tillhör världens och samhällets eliter, men nyhetsberättandets strävan mot identifikation och sagoliknande historier spelar också en roll här. Offer i nyheterna ska kunna beskrivas som oskyldiga och hjälplösa och kunna väcka allmänmänsklig sympati (Keller 1998). I svensk nyhetsjournalistik om rasismen och dess offer har berättelse- mönstret inneburit att homosexuella har sorterats bort som möjliga 
 63 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 offerhjältar. Mönstret har också villkorat framställningen av rasis- tiskt våld mot individer eller grupper som angrips för att de ses som invandrare (Brune 2004). 
 Nyhetsrapporteringen efter  
 14-åringens 
  död i Sollentuna kom att gestalta honom på ett sätt som skapade identifikation och sym- pati. Det finns skäl att fundera över varför det går att göra denne pojke, men inte den  
 15-åring 
  som mördades i januari 2005 av homofobiska och nazistiska motiv till medial offerhjälte. Jag tror att förklaringen måste sökas i oreflekterade och delvis omedvetna värderingsmönster i nyhetsjournalistiken såsom i samhället, där vit, svensk och hetero är norm och identifikationspunkt. 
 Ett annat generellt problem i journalistik kring rasism, segrega- tion och integrationsfrågor, som sätter sin prägel på bevakningen av händelserna i Sollentuna är den rutinmässiga rangordningen av källor. Rangordningen innebär att de som företräder myndigheter har en helt annan definitionsmakt än så kallade vanliga människor. När stämningen i Sollentuna ska kartläggas är det så gott som enbart källor inom det lokala etablissemanget som kommer till tals: skolledare, fritidsledare och så vidare, medan de som kanske skulle kunna tala om egen utsatthet för rasistiska trakasserier är frånva- rande. Invandrarna i Sollentuna beskrivs i tredje person och reproduceras som schabloner. 
 Nyhetsjournalistikens tilltro till myndighetskällor är en viktig förklaring till att frågor kring rasism och främlingsfientlighet behandlas ogenomtänkt i medierna. Frågorna har haft låg prioritet inom de myndigheter som rutinmässigt avsöks på nyhetsvärd information. Frågorna har inte heller avhandlats i det offentliga samtalet på ett sådant sätt att det finns någon minsta gemensam kunskap kring hur de ska definieras och angripas. Detta politiska vakuum kring starkt laddade samhällsfenomen innebär att medier- nas uppmärksamhet, definitioner och beskrivningar kan spela en mer avgörande roll än i frågor, där etablerade samhälleliga auktori- teter har definitionsmakten. 
 Sammanfattning av kunskapsläget 
 Någon sammanhållen forskningsbaserad kunskap kring hur svenska nyhetsmedier behandlar frågor med anknytning till mänskliga rättigheter i Sverige finns inte. Min genomgång av relevant forskning har två utgångspunkter. Dels utgår jag från att medierna själva 
 64 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 genom sin gestaltning (eller brist på synliggörande) av grupper som riskerar att diskrimineras i samhället, har betydelse för hur mänskliga rättigheter uppfattas i medierna såsom i samhället. Därför är forskning som berör mediernas representationer av utsatta grupper viktig i sammanhanget. Jag tar också upp några undersökningar som behandlar områden där medierna gestaltar frågor som direkt berör mänskliga rättigheter; flyktingfrågor, diskrimineringsfrågor, hedersrelaterat våld, rasism och homofobi. 
 Olika översiktliga undersökningar tyder på att frågor som uttryckligen berör mänskliga rättigheter inte intar någon fram- trädande plats i nyhetsmedierna. Ämnena utgör mindre än 1 pro- cent i lokala mediers bevakning och har enligt en undersökning litet utrymme i  
 TV-utbudet 
  (Andersson Odén, 2005; Edström, 2006). Lucas påpekar också att  
 MR-frågor 
  är det enda ämnes- område där fler kvinnor än män uttalar sig i televisionen. Detta kan tyda på att ämnena inte har någon högre status. I varje fall verkar  
 MR-relaterade 
  frågor inte ingå i en rutiniserad och regelbunden mediebevakning, på det sätt som till exempel sport, brott och poli- tik tematiseras och presenteras i återkommande igenkännliga nyhetsformat. 
 Att mänskliga rättighetsfrågor i Sverige aktualiseras så pass litet i nyhetsmedierna kan ha samband med den bristande representa- tionen av underordnade grupper i medierna. 
 Vi vet att grupper som riskerar att diskrimineras och kränkas i samhället också är underrepresenterade i nyhetsmedierna. Vidare vet vi att underordnade grupper också utsätts för olika former av diskursiv diskriminering i medierna. 
  
 – 
  
 Kvinnor syns och uttalar sig fortfarande mindre än män, sär- skilt inom viktiga samhällsområden. 
  
 – 
  
 Personer med funktionshinder framställs huvudsakligen som just funktionshindrade och i negativa sammanhang. De riskerar att stereotypiseras som offer, hjältar eller skurkar, med funk- tionshindret i centrum för uppmärksamheten. 
  
 – 
  
 Personer med  
  
 homo-, 
  bi- eller transsexuell orientering har både osynliggjorts och stigmatiserats som avvikande i medierna under lång tid. Under  
 2000-talet 
  har det skett en viss normali- sering i representationen av homosexuella personer, men vi vet inte hur genomgripande den är. 
 65 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 SOU 2007:102 
  
 – 
  
 Flyktingar har rutinmässigt utsatts för alla former av diskursiv diskriminering i en nyhetsrapportering som ensidigt hämtar information från gränsvaktande myndigheter. Vidare har mediernas engagemang i enskilda flyktingöden varit villkorat av en mediedramaturgi, där den utsatta människan positioneras som det svaga, oskyldiga offret. Under de senaste åren syns tecken på att dessa mönster bryts upp till förmån för en rap- portering som i högre grad sätter flyktingars mänskliga rättig- heter i fokus. 
  
 – 
  
 Personer och grupper som i medierna identifieras som invand- rare har i nyhetslogikens namn knutits till en rad problem och brister, som definieras av nyhetsmedierna i samarbete med olika myndighetskällor. Medierna har också genom upprepande ensidiga gestaltningar skapat speciella invandrarstereotyper samt stigmatiserat bostadsområden med många invånare av  
  
 icke-svenskt 
  ursprung. 
  
 – 
  
 Etniska minoriteter och frågor som berör deras rättigheter är i stort sett osynliga i de rikstäckande nyhetsmedierna. 
  
 – 
  
 Muslimer i Sverige riskerar att stigmatiseras framför allt genom en utrikesrapportering som ensidigt kopplar islam till våld, terrorism och förtryck, men också genom en inrikesrapporte- ring som delvis använder samma schabloner. 
  
 Den här uppräkningen skulle sannolikt fortsätta på samma vis om mer var känt om representationen av andra utsatta grupper som barn eller hemlösa. 
 Själva upprepningen har en poäng: Alla de grupper som riskerar att diskrimineras i samhället utsätts också för en diskursiv diskri- minering i nyhetsmedierna. Osynliggörande och exkludering av röster och perspektiv är en gemensam nämnare. Också att personer från underordnade grupper riskerar att stereotypiseras, när de väl synliggörs. 
 Stereotypiseringarna tar sig olika uttryck, och jag har delat upp dem efter vilken norm som jag tror att stereotypen avviker från. Är det idén om den fysiskt vältränade och mentalt kontrollerade A- mannen som är norm eller handlar det om en mer abstrakt nationell eller eurocentrisk norm? 
 Att försöka precisera den norm från vilken de stereotypiserade avviker är en fruktbar idé, tror jag. Men observera att det bara är en 
 66 
  
 SOU 2007:102 
  
 Forskningsöversikt, svenska medier och utsatta grupper 
  
 idé. Normen är inte namngiven i medierna, den är knappast fram- diskuterad bland mediearbetare, den är inte synlig i det som uttryckligen sägs. Den är en abstraktion, som vid sidan om medie- logik som förklaringsmodell, kan användas för att förstå och för- klara mönster i medieutbudet. 
 67 
  
 4 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper i tre tidningar i mars 2007, en fallstudie 
  
 I det följande presenteras en kartläggning av hur frågor med anknytning till mänskliga rättigheter samt av hur grupper som riskerar att diskrimineras i samhället kommer till synes i stora dagstidningar år 2007. Inrikesmaterialet i mars månads pappers- editioner av Dagens Nyheter,  
 Göteborgs-Posten 
  och Aftonbladet utgör analysmaterial. Kartläggningen är gjord av författaren och frilansjournalisten Wu. 
 Undersökningen är upplagd på samma sätt som en studie av innehållet i Dagens Nyheter, Sydsvenska Dagbladet och Aftonbladet våren 2005. Den undersökningen gällde enbart tidningarnas repre- sentation av Sverige som ett mångetniskt samhälle (Brune, 2006a). 
 Den undersökning som presenteras här har ambitionen att också urskilja hur frågor som rör andra utsatta grupper; kvinnor, barn, hemlösa, funktionshindrade och  
 HBT-personer 
  framträder i nyheterna. Tyvärr lyckas undersökningen inte i sina ambitioner, på grund av att etniska och religiösa minoriteter, barn, hemlösa, funk- tionshindrade och  
 HBT-personer 
  knappast syns i nyheterna under perioden. Kvinnors synlighet är noterad liksom artiklar med jäm- ställdhet som tema och redovisningen handlar övervägande om hur kvinnor samt flyktingar/invandrare kommer till synes i medierna. 
 69 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 SOU 2007:102 
  
 De undersökta tidningarna 
 De tre undersökta tidningarna har olika karaktär.  
 Dagens Nyheter  
 och  
  
 Göteborgs-Posten 
  
 är prenumeranttidningar och storstads- tidningar med ambitionen att informera om relevanta samhälls- frågor. De skiljer sig åt bland annat genom att GP har  
 10–15 
  sidor lokalt material från Göteborg med omnejd. DN:s lokalbevakning av Stockholm omfattar i allmänhet bara ett par sidor i den upplaga av tidningen som undersöks här – den som läsare utanför Stockholm tar del av. En annan påtaglig skillnad är DN:s större resurser när det inrikes- och utrikesbevakning samt kultur. 
  
 Aftonbladet  
 är kvällstidning och säljs i lösnummer. Den är rikstäckande och numera landets största dagstidning. Den har ett stort inslag artiklar om nöjen och kändisar, men också ett relativt stort opinionsmaterial i form av krönikor och debattartiklar och ambitiösa kultursidor med vänsterperspektiv. Aftonbladet har också en omfattande sportbevakning i bilagan Sportbladet. 
 Både GP och DN har sin läsekrets i regioner där en relativt stor andel av befolkningen har invandrat från andra länder; i Göteborgs kommun är cirka 20 procent födda utomlands; i Stockholms stad är 28 procent födda utomlands. 
  
 Dagens Nyheters  
 upplaga 2006 var 345 000 exemplar. Den ges ut i fyra upplagor och läses av 40 procent av stockholmarna varje dag, enligt tidningens egna läsarundersökningar, och av 10 procent av Sveriges befolkning (Dagens Nyheter, 2007). 
  
 Göteborgs-Posten 
  
 med en upplaga 2006 på 245 700 exemplar når 65 procent av befolkningen i sitt utgivningsområde och enligt tid- ningens hemsida, läses den dagligen av 600 000 människor  
 (Göteborgs-Posten, 
  2007). 
  
 Aftonbladet  
 är Nordens största tidning och har 1,4 miljoner läsare dagligen, enligt uppgifter på den egna hemsidan. 2006 låg upplagan på 426 000 (Aftonbladet, 2007). 
 Översiktliga resultat 
 Allt redaktionellt inrikesmaterial samt ledarsidor och opinions- artiklar från inbjudna skribenter har gåtts igenom med sikte på hur etniska och religiösa minoriteter, funktionshindrade, HBT- personer, romer, samer, muslimer, hemlösa och barn framträder i de tre tidningarna. 
 70 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 Nyhetshändelser 
 Det fanns inte någon enskild nyhetshändelse under perioden som dominerade utbudet. Däremot fick några händelser och personer ett återkommande genomslag i de tre undersökta tidningarna: 
  
 – 
  
 Den terroranklagade palestiniern Doyle i Göteborg hotas av utvisning. Han har inte fått veta vad han anklagas för och det ordnas demonstrationer och möten utifrån kränk- ningen av hans mänskliga rättigheter. 
  
 – 
  
 Den i Eritrea fängslade svenska journalisten Dawit Isaak är föremål för flera artiklar. Sex kulturchefer skriver ett gemen- samt upprop, Isaak själv får ett pris och det ordnas demonstra- tioner. 
  
 – 
  
 Det rapporteras om de muslimska kvinnor som avvisades från en badanläggning i Göteborg för att de bar fel kläder. Tings- rättens dom faller i mars och enligt domen var det inte fråga om etnisk diskriminering, vilket kvinnorna själva och DO anser. 
  
 – 
  
 Den internationella kvinnodagen den 8 mars får genomslag i tidningarna med ett ökat antal artiklar om jämställdhet mellan könen. 
  
 – 
  
 En person med utländsk bakgrund blir omskriven i varje tid- ning i stort sett varje dag, fotbollsspelaren Martinez. 
  
 Synlighet i olika genrer 
 Att på något sätt synas i medierna som intervjuad, porträtterad eller omtalad är den mest grundläggande formen av tillträde till det offentliga rummet. Osynliggörande av personer ur underordnade grupper kan vara en form av diskriminering. Den första frågan till utbudet i de tre tidningarna handlar enbart om vilka som syns i tid- ningen som personer, om de är män eller kvinnor, om de har svensk eller utländsk bakgrund och om de tillhör någon utsatt grupp som är relevant i undersökningen. 
 En tidning består av flera avdelningar och genrer med olika slags innehåll och tilltal till läsaren. Genrerna går att se som olika slag av arenor för deltagande och makt, där villkoren för tillträde varierar (Edström  Norberg 2005). Genrerna har också olika status; de tillmäts olika grad av anseende och trovärdighet. Den stora 
 71 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 SOU 2007:102 
  
 morgontidningens nyhetsrapportering i den hårda, seriösa sam- hällssfären som inrymmer bland annat politik, kriminalitet, mänsk- liga rättigheter och ekonomi har högre status än låt oss säga nöjes- sidorna i samma tidning och definitivt högre trovärdighet än tabloidkollegans nyheter. Vidare har debattsidor, där inbjudna debattörer och krönikörer medverkar högre status och ett annat tilltal än läsarnas insändarsidor. 
 Eftersom olika delar eller genrer i tidningen arbetar under olika villkor, så delar jag ibland upp presentationen av undersökningens resultat i följande kategorier: Ettan (sidan 1, där puffar till dagens viktigaste nyheter brukar finnas), ledar- och debattsidor, inrikes- nyheter, lokala nyheter, ekonomi, kultur och nöjen, sport och familjesidor. 
 Ett mycket stort antal människor passerar revy på tidnings- sidorna i text och/eller på bild under en månad. Samtliga synliga människor i spalterna har räknats torsdagen 1 mars, en veckodag då tidningarnas omfång varken är extremt stort eller litet. Dessutom har det absoluta talet synliga personer ur samtliga relevanta grupper räknats genre för genre under hela månaden. 
 Det kan konstateras att män fortfarande dominerar på tidnings- sidorna, såväl i text som i bild. Drygt två tredjedelar av dem som framträder är män. Vissa undantag finns, så till exempel är 40 pro- cent av dem som syns på lokala sidor och 45 procent bland insän- darskribenterna i DN kvinnor. En relativt hög representation av kvinnor finns på  
 debatt-, 
 familje-, 
  nöjes- och  
 TV-sidorna 
  i GP, samt på första sidan i Aftonbladet, där kvinnorna är i majoritet. 
 Det är betydligt svårare att få syn på personer från etniska och religiösa minoriteter, funktionshindrade,  
 HBT-personer 
  samt hemlösa och barn. De enda underordnade grupp som förekommer i så stort antal att det är meningsfullt att räkna ut deras andel av de synliga är personer med utländsk bakgrund. De utgör några pro- cent av dem som syns i tidningarna. 
 På Dagens Nyheters sidor syntes cirka 5 700 personer (cirka 190 om dagen x 30 dagar) 
 TPF 
  
 1 
  
 FPT  
 under mars månad. 111 av dem hade utländsk bakgrund, det vill säga 1,9 procent. 
  
 1 
  
 TP PT  
 Mars har 31 dagar, men eftersom det av olika orsaker fattas ett nummer av varje undersökt tidning använder jag 30 dagar som bas för uträkningarna. 
 72 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 Figur 1 Synlighet i olika genrer för kvinnor och personer med utländsk bakgrund i Dagens Nyheter mars 2007. 
  
 DAGENS 
  
 Antal synliga 
  
 Antal synliga 
  
 Andel synliga 
  
 Andel synliga 
  
 NYHETER 
  
 personer den 1 
  
 personer med 
  
 personer med 
  
 kvinnor den 1 
  
 mars 
  
 utländsk bak- 
  
 utländsk bak- 
  
 mars i procent 
  
 grund per dag i 
  
 grund i procent 
  
 genomsnitt 
  
 Ettan 
  
 11 
  
 0,6 (17:30)* 
  
 4,5 
  
 36 
  
 Ledare 
  
 21 
  
 0,2 
  
 (7:30) 
  
 0,9 
  
 38 
  
 Debatt 
  
 3 
  
 0,03 
  
 (1:30) 
  
 1 
  
 0 
  
 Inrikes 
  
 24 
  
 1,4 (43:30) 
  
 5,8 
  
 21 
  
 Lokala nyheter 
  
 15 
  
 0,3 
  
 (9:30) 
  
 2 
  
 40 
  
 Politik 
  
 8 
  
 0 
  
 0 
  
 0 
  
 Ekonomi 
  
 21 
  
 0,06 
  
 (2:30) 
  
 0,3 
  
 24 
  
 Familj 
  
 6 
  
 0,1 
  
 (4:30) 
  
 1,7 
  
 33 
  
 Insändare 
  
 11 
  
 0,06 
  
 (2:30) 
  
 0,5 
  
 45 
  
 Kultur och nöje 
  
 44 
  
 0,5 (15:30) 
  
 1,1 
  
 18 
  
 TV och radio 
  
 4 
  
 0,03 
  
 (1:30) 
  
 0,8 
  
 25 
  
 Sport 
  
 23 
  
 0,7 (22:30) 
  
 3 
  
 9 
  
 Summa 
  
 191 
  
 123:30 = 4 
  
 1,9 procent 
  
 24 procent 
  
 *Totalt syntes 17 personer med utländsk bakgrund på Ettan i DN under mars 2007. Delat med 30 dagar ger det genomsnittet 0,6 per dag. 
 På  
 Göteborgs-Postens 
  sidor syntes cirka 4 000 personer under perioden (135 x 30). 158 av dem hade utländsk bakgrund, det vill säga 3,8 procent. 
 73 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 SOU 2007:102 
  
 Figur 2 Synlighet i olika genrer för kvinnor och personer med utländsk bakgrund i  
 Göteborgs-Posten 
  mars 2007 
  
 GÖTEBORGS- 
  
 Antal synliga 
  
 Antal synliga 
  
 Andel synliga 
  
 Andel synliga 
  
 POSTEN 
  
 personer den 1 
  
 personer med 
  
 personer med 
  
 kvinnor den 1 
  
 mars 
  
 utländsk bak- 
  
 utländsk bak- 
  
 mars i procent 
  
 grund per dag i 
  
 grund i procent 
  
 genomsnitt 
  
 Ettan 
  
 4 
  
 0,6 (20:30) 
  
 15 
  
 25 
  
 Ledare 
  
 10 
  
 0,1 
  
 (4:30) 
  
 1 
  
 0 
  
 Inrikes 
  
 19 
  
 1,1 (35:30) 
  
 6 
  
 21 
  
 Lokala nyheter 
  
 21 
  
 1,4 (42:30) 
  
 6,5 
  
 19 
  
 Familj 
  
 5 
  
 0,1 
  
 (4:30) 
  
 2 
  
 40 
  
 Insändare 
  
 7 
  
 0,03 
  
 (1:30) 
  
 0,5 
  
 14 
  
 Debatt 
  
 7 
  
 0,06 
  
 (2:30) 
  
 0,9 
  
 43 
  
 Ekonomi/konsument 
  
 16 
  
 0,6 (20:30) 
  
 4 
  
 16 
  
 Sport 
  
 25 
  
 0,6 (18:30) 
  
 2,4 
  
 16 
  
 Kultur 
  
 3 
  
 0,1 
  
 (4:30) 
  
 4,3 
  
 33 
  
 Nöje 
  
 10 
  
 0,3 (10:30) 
  
 3 
  
 50 
  
 TV och radio 
  
 2 
  
 0 
  
 0 
  
 100 
  
 Summa 
  
 129 
  
 158:30 = 5 
  
 3,8 procent 
  
 30 procent 
  
 I Aftonbladet syntes cirka 4 300 personer (140 x 30) under mars månad. 91 av dem hade utländsk bakgrund, det vill säga 2 procent. Tabellerna nedan visar synlighet i olika genrer i de olika tidningarna för kvinnor och personer med utländsk bakgrund. 
 74 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 Figur 3 Synlighet i olika genrer för kvinnor och personer med utländsk bakgrund i Aftonbladet mars 2007 
  
 AFTONBLADET 
  
 Antal synliga 
  
 Antal synliga 
  
 Andel synliga 
  
 Andel synliga 
  
 personer den 1 
  
 personer med 
  
 personer med 
  
 kvinnor den 1 
  
 mars 
  
 ickeetnisksvensk 
  
 ickeetnisksvensk 
  
 mars i procent 
  
 bakgrund per 
  
 bakgrund i 
  
 dag i genom- 
  
 procent 
  
 snitt 
  
 Ettan 
  
 5 
  
 0,2 
  
 (7:30) 
  
 4,5 
  
 60 
  
 Ledare 
  
 4 
  
 0,03 
  
 (1:30) 
  
 0,8 
  
 0 
  
 Kultur 
  
 17 
  
 0,1 
  
 (4:30) 
  
 0,8 
  
 29 
  
 Inrikes 
  
 36 
  
 0,7 (22:30) 
  
 2,8 
  
 28 
  
 Debatt 
  
 20 
  
 0,2 
  
 (5:30) 
  
 1 
  
 30 
  
 Politik 
  
 1 
  
 0,03 
  
 (1:30) 
  
 3 
  
 100 
  
 Nöje 
  
 26 
  
 0,1 
  
 (4:30) 
  
 0,5 
  
 38 
  
 TV och radio 
  
 5 
  
 0,06 
  
 (2:30) 
  
 1,3 
  
 40 
  
 Sport 
  
 20 
  
 1,5 (45:30) 
  
 7,5 
  
 0 
  
 Summa 
  
 134 
  
 91:30= 3 
  
 2 procent 
  
 36 procent 
  
 Av tabellerna framgår att det på DN:s första sida syns sammanlagt 17 personer med  
 icke-etnisk-svensk 
  bakgrund under mars månad 2007, på första sidan i GP 20 personer med  
 icke-etnisk-svensk 
  bak- grund och på Aftonbladets första sida sju personer. Flera gånger är det fotbollsspelaren Martinez som syns. 
 När det gäller synlighet för personer med  
 icke-etnisk-svensk 
  bakgrund så visar den här undersökningen en något lägre andel än vad tidigare jämförbara studier gör (Dodson, 2004; Brune, 2006a). En möjlig förklaring är att de tre undersökta tidningarna, just den dag som används som bas för beräkningarna av synlighet, den 1 mars 2007, råkade ha ovanligt många synliga personer. Där- med skulle beräkningen av totalt antal synliga under en månad vara missvisande och därmed procentberäkningen av synliga med icke-  
 etnisk-svensk 
  bakgrund. 
 Det går inte att alldeles säkert dra slutsatsen att synligheten för personer med  
 icke-etnisk-svensk 
  bakgrund i stora nyhetstidningar har minskat sedan 2005, men man kan konstatera att den ligger på en fortsatt låg nivå. Möjligen har Aftonbladet, som i ett undersök- ningsmaterial från våren 2005 framstod som medvetet strategisk i 
 75 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 SOU 2007:102 
  
 att inkludera olika slags människor, förändrats. I Aftonbladets utbud våren 2005 får man en känsla av att det finns en policy, för att till exempel de som svarar i den dagliga enkäten Vi 5 ska hyfsat motsvara befolkningens sammansättning, när det gäller etni- citet och kön (Brune, 2006a). I materialet från 2007 syns inte denna ambition. Endast 8 procent av de som uttalar sig i Vi 5 under månaden kan sägas ha  
 icke-svensk 
  bakgrund. 
  
 Göteborgs-Posten 
  
 har flest synliga personer med  
 icke-etnisk- 
  svensk bakgrund de dagar i veckan när de ungdomsinriktade avdel- ningarna Aveny, Graffiti, Attityd och Gränslöst är med. Se nedan siffrorna för lördagen 3 mars. 70 procent av de personer som syns på tidningens nöjessidor den dagen har utländsk bakgrund. 
 Figur 4 Synlighet för personer med utländsk bakgrund på Göteborgs- Postens nöjessidor den 3 mars 2007. 
  
 Göteborgs-Posten 
  Nöje inklu- 
  
 Totala antalet 
  
 Antal personer 
  
 Andel personer med 
  
 sive Attityd, Gränslöst, Aveny, 
  
 personer som 
  
 med utländsk 
  
 utländsk bakgrund i 
  
 Graffiti Lördagen 3 mars 
  
 framträder 
  
 bakgrund 
  
 procent 
  
 Summa 
  
 49 
  
 34 
  
 70 
  
 Såhär kan det alltså se ut en enskild dag i en tidningsgenre, och ändå rubbas inte ett inarbetat mönster av relativ osynlighet för personer med  
 icke-etnisk-svensk 
  bakgrund i tidningen som helhet och över tid. 
 Andelen kvinnor bland de synliga ligger också på sin konstanta nivå i de tre undersökta tidningarna: Var tredje synlig är en kvinna. 
 Synlighet för andra utsatta grupper 
 Övriga grupper av relevans för undersökningen framträder så spar- samt i tidningarna att det inte är meningsfullt att räkna ut deras andel i procent av alla som syns, siffrorna blir så låga att de förlorar sitt värde. 
 I Dagens Nyheter framträder i mars månad två  
 HBT-personer. 
  Det är ett homosexuellt par som fått tillstånd att gifta sig. I  
 Göteborgs-Posten 
  syns fem personer med  
 HBT-orientering, 
  bland andra ett lesbiskt par som väntar barn och en transsexuell man som väntar på operation. I Aftonbladet syns en enda person som på 
 76 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 något sätt har anknytning till  
 HBT-frågor: 
  Gayikonen Warner. 
 Dagens Nyheter publicerar fyra artiklar om funktionshindrade under perioden, men endast två personer synliggörs: en autistisk kvinna och Mahoney, som inte är funktionshindrad, men som kritiseras i en notis för att han gör stamning till komik. I  
 Göteborgs-Posten 
  framträder i mars månad fyra personer med funktionshinder: Tre män som lärt sig leva med Taylor sjuk- dom, och en man som lärt sig leva med svår smärta. I Aftonbladet framträder endast en person med funktionshinder, en man som lider av Woods sjukdom. 
 Hemlösa är en annan grupp som redaktionerna ägnar ett förstrött intresse. Det framträder inte en enda hemlös person i redaktionellt material i någon av tidningarna under mars månad, däremot på insändarsidorna. Två hemlösa har insändare i GP och i Aftonbladet publiceras nio insändar- och debattinlägg om hemlös- het som huvudsakligen skrivs av hemlösa. 
 Det skrivs ingenting om samer och romer i någon av de tre tid- ningarna under mars månad. 
 Ämnesområden 
 Nedan redovisas de ämnesområden med anknytning till mänskliga rättigheter och utsatta grupper som uppträder under perioden. Ämnena flyktingfrågor, diskriminering, brottslighet och integra- tionsfrågor berör invandrare och flyktingar och här går det att jämföra resultaten med dem i tidigare forskning. Tyvärr finns inte den möjligheten när det gäller ämnena jämställdhet,  
 HBT-frågor, 
  funktionshinder och barns och hemlösas situation. 
 Artiklarna om flyktingfrågor har delats upp efter vilket per- spektiv de är skrivna ur, eftersom bilden av flyktingfrågor skiljer sig avsevärt om den fokuserar gränskontrollfrågor eller har ett humanitärt perspektiv. 
 77 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 SOU 2007:102 
  
 Figur 5 Artiklar efter ämnesområde i Dagens Nyheter,  
 Göteborgs-Posten 
  och Aftonbladet mars 2007. Samma artikel kan förekomma på mer än en plats om den innefattar flera ämnen. 
  
 DN 
  
 GP 
  
 Aftonbladet 
  
 Flyktingfrågor Gränspolisiärt perspektiv 
  
 6 
  
 3 
  
 2 
  
 Flyktingfrågor Humanitärt perspektiv 
  
 18 
  
 18 
  
 6 
  
 Diskriminering, rasism 
  
 17 
  
 16 
  
 7 
  
 Brottslighet som knyts till invandrare, minoriteter och flyktingar 
  
 24 
  
 18 
  
 4 
  
 Integrationsfrågor 
  
 8 
  
 13 
  
 2 
  
 Jämställdhetsfrågor 
  
 11 
  
 38 
  
 35 
  
 HBT-frågor 
  
 2 
  
 14 
  
 2 
  
 Barn 
  
 8 
  
 9 
  
 8 
  
 Funktionshinder 
  
 4 
  
 5 
  
 2 
  
 Hemlöshet 
  
 0 
  
 6 
  
 9 
  
 Artiklarna är inte summerade, eftersom samma artikel ibland har räknats in i flera ämnesområden 
 I Dagens Nyheter syns två ämnesområden tydligast; flyktingfrågor och brott som på något sätt knyts till invandrare och flyktingar. De står för en tredjedel vardera av de artiklar som berör invandrares och flyktingars situation. Mönstret är snarlikt i  
 Göteborgs-Posten, 
  men där är andelen artiklar om brott något mindre. I båda morgontidningarna dominerar det humanitära perspektivet starkt i flyktingfrågorna, vilket tyder på att den förändring mot en mer engagerad flyktingjournalistik som syntes 2005 inte var en tillfäl- lighet (Brune, 2006a). 
 En annan förändring i journalistiken jämfört med senare delen av  
 1900-talet 
  (Brown, 2002), är den ökade uppmärksamheten på diskrimineringsfrågor. I båda morgontidningarna utgör artiklar på temat diskriminering och rasism nästan en fjärdedel av artiklarna om invandrar- och flyktingfrågor. 
 Aftonbladet har endast 21 artiklar under mars 2007, som berör invandrar- och flyktingfrågor. En tredjedel av dem (7) tar upp rasism och diskriminering och nästan lika många tar upp flykting- frågor ur ett människorättsperspektiv. I Aftonbladet är det klart dominerande  
 MR-ämnet 
  jämställdhetsfrågor. 
 Jämställdhet mellan könen är ett framträdande tema också i  
 Göteborgs-Posten, 
  men mindre i Dagens Nyheter. Den internatio- nella kvinnodagen den 8 mars slog igenom på tidningssidorna i alla 
 78 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 tre tidningar, Aftonbladet hade sex artiklar med framträdande kvinnor på nyhetsplats den dagen. 
 Nyheternas grundmålning: Osynliggörande och negativ presentation 
 På tidningarnas nyhets- och ekonomisidor är alltså invånare med utländsk bakgrund i hög grad osynliggjorda liksom andra utsatta grupper. Deras röster och perspektiv framträder inte, med några få undantag, i frågor som rör politik, ekonomi, kriminalitet och andra viktiga samhällsområden. 
 I det perspektivet är de stora morgontidningarnas fortsatta fokusering på brott som förknippas med invandrare/flyktingar förödande. Denna undersökning visar en minskning av andelen artiklar om deras brott jämfört med 2005, men andelen är fort- farande större än vad som kan förklaras av nyhetsmediernas all- männa intresse för brott. Presentationer där individer och grupper som förknippas med invandrartäta förorter eller med utländsk bakgrund pekas ut som kriminella balanseras inte i rimlig omfatt- ning av andra slags framställningar. 
 Men det finns också intressanta resultat i undersökningen, som tyder på att ett trendbrott kan vara på väg i andra avseenden. Andelen artiklar med människorättsperspektiv ser ut att öka i bevakningen av flyktingfrågorna. Artiklar som tar upp diskrimine- ring är inte längre ovanliga. Bevakningen av fallet med den terro- ristmisstänkte utvisningshotade palestiniern Doyle är omfattande under perioden i alla tre tidningar. Nyhetstexterna hämtar till stor del sina principiella resonemang från regerings- kritiska källor inom politiska partier och frivilligorganisationer och gestaltar inkännande situationen för Doyle och hans familj. Här framträder en journalistik som sätter mänskliga rättigheter i förgrunden och som bör kunna bidra till en humanare politik. 
 Mänskliga rättigheter genre för genre 
 I det följande går jag kort igenom vilka teman med anknytning till mänskliga rättigheter som kom till synes i olika genrer i de under- sökta tidningarna under mars 2007. 
 79 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 SOU 2007:102 
  
 Ledare och opinionsbildare 
 En tidnings ledarsidor har av tradition hög status, eftersom de antas ha stor betydelse i det offentliga politiska samtalet. I det här avsnittet beskrivs översiktligt innehållet i ledare och signerade opinionsartiklar som har tillkommit på initiativ av ledarredaktionen och som på något sätt berör de frågor som är relevanta för under- sökningen. 
 I Dagens Nyheter finns tio sådana artiklar av ledarskribenter eller inbjudna debattörer under perioden. Tre av opinionsartiklarna handlar om kommunernas flyktingmottagning, två texter handlar om svenska landslagets förhållande till Martinez och om fotbollsspelaren ska betraktas som svensk eller inte svensk (Mesigt, Dawson, DN 8 mars, sidan 2), en handlar om den utvis- ningshotade kocken House (Stockholm behöver honom, DN 4 mars, sidan 4). Övriga texter handlar om Dawit Isaak, Genèvekonventionen om flyktingar, en om rätten att förbli arbetslös, samt slutligen utreder den brittiske historikern Singh om islam kan förenas med demokrati (Lyssna på avvikarna, DN 23 mars, sidan 4). 
  
 Göteborgs-Posten 
  innehåller nio artiklar som är relevanta här. Två inlägg handlar om våldet på skolor i Angered, två handlar om jämställdhet, en text handlar om att barn har rätt att slippa stryk, ett inlägg stöder uppfattningen att flyktingar inte själva ska få bestämma var de vill bo, en notis tar upp förhållandet att spårvägare känner sig kränkta på jobbet och en text handlar om könsneutral äktenskapslagstiftning. 
 I Aftonbladet finns sex artiklar under perioden som på något sätt berör de ämnen som undersöks här. En text pläderar för att ge den utvisade egyptiern Alzery full upprättelse, i ett inlägg upp- manas EU att öppna sig för flyktingar, en ledare handlar om utländska kvinnors rätt till abort i Sverige, en ledare slår fast att människohandlare sällan fälls av domstol. En artikel konstaterar med tillfredsställelse att regeringens planer på utökad avlyssning av medborgare skjuts på framtiden, en artikel med  
 MR-perspektiv 
  handlar om rättvisan här och ute i världen. 
 80 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 Kultur, krönikor och nöjen 
 Också kultursidorna har traditionellt sett hög status. Här sätts dagordningen för det offentliga samtalet kring konst, teater, film och litteratur. Nöjessidorna har lägre status, men de utgör en viktig arena för synlighet för artister inom populärkulturen. 
 I de undersökta tidningarnas kulturdelar är samhällets etniska mångfald något mer synlig än på nyhetsplats. Här finns också utrymme för krönikor och essäer som tar upp mänskliga rättig- hetsfrågor och frågor kring fördomar, stereotyper och rasism i medierna och i samhället. Denna möjlighet utnyttjas framför allt av skribenter i Dagens Nyheter och Aftonbladet, men knappast alls i  
 Göteborgs-Posten 
  under den undersökta perioden. 
 I Dagens Nyheter tar tre artiklar upp den i Eritrea fängslade journalisten Dawit Isaaks situation, två texter med ett tydligt människorättsperspektiv handlar om stödet till den utvisnings- hotade palestiniern Doyle. En längre artikel handlar om hur mångkulturella Landskrona har förändrats från ett klassiskt arbetarfäste till en högerextrem pilotkommun (Skånes uppror mot eliterna, DN 10 mars, sidan 6 i  
 B-delen), 
  och i en notis frågas om en stammande Mahoney är kul?. Några kulturhändelser som berör Sverige som ett fleretniskt samhälle kommenteras: Evans Leende guldbruna ögon, pjäsen Den polske rörmokaren, två artiklar handlar om den skånske  
 hip-hoparen 
  Mcdonald, en text berättar att författaren Warren fått Sveriges Radios romanpris. 
 Även  
 Göteborgs-Postens 
  kultursidor tar upp Dawit Isaaks pro- blematik. Ett par artiklar handlar om segregationen i samhället och i skolan, där journalisten Schwartz hävdar att problemen i skolan åtminstone delvis beror på att en hot- och kontrollkultur med inlärt kvinnoförakt fått rita ramar runt alldeles för många barn (Vad ska skolan vara bra för?, GP kultur, 14 mars). Skolans pro- blem tillskrivs delvis invandrare som har svårt att anpassa sig i det svenska samhället (Skolans segregation är samhällets, GP kultur, 
  
 11 
  
 mars). 
  
 Göteborgs-Postens 
  kulturdel innehåller också av avdelningarna 
 Leva, Gränslöst, Graffiti, Två dagar (på söndagar), Aveny och Attityd, som tar upp mjuka ämnen som mänskliga och sociala relationer, ungdomsfrågor, mode, musik och populärkultur. På dessa sidor syns ofta personer med utländsk bakgrund. Även två homosexuella personer och en person med funktionshinder fram- träder under perioden. Det skrivs om musiker som Bowman, 
 81 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 SOU 2007:102 
  
 Mcdonald, Guzman och Zelamni och författare som Warren och Daniel, som är den mest utlånade poeten på biblioteken i Göteborg. här liksom på de andra tidningarnas kultursidor. På Graffiti- och Avenysidorna uppträder två reportrar med utländsk bakgrund regelbundet med text- och bildbyline. Men framför allt syns en rad personer med utländsk bakgrund i roller som inte direkt har med deras ursprung att göra som modeller, matlagare, krönikörer, drömmare, vänner, amatör- och manusförfattare, boklånare och dansare. 
 I Aftonbladet framträder tre personer med utländsk bakgrund på kultursidorna under den undersökta perioden. Det är kvinnor som debatterar kvinnokampens strategi i Sverige. 
 En enda artikel handlar explicit om mänskliga rättigheter. Mitchell ifrågasätter borgerliga tidningars stöd för kriget i Irak (Vems mänskliga rättigheter?, AB, 1 mars, sidan 4). 
 En tecknad strip av Johnson tar upp den bristande jämställdheten mellan könen på ett ironiskt sätt. Det berättas också att journalisten Dawit Isaak har fått pris. I ett par artiklar ställs frå- gan om gayikonen Howard Leander var nazist eller politisk idiot (Så blev divan Howard en gayikon, AB, 15 mars, sidan 4). 
 Ekonomi och konsument 
 Dagens Nyheter ekonomidel innehåller elva inslag av relevans för undersökningen. Nio av dem handlar om jämställdhet mellan könen. Rubrikerna lyder: Få kvinnor i börsbolagens valbered- ningar, Bank för kompetenta kvinnor, Walters upp till kamp mot mansdominansen, Gräl mellan JämO och arbetsgivare, Walters får inte svar om mansdominansen, Handeln överkörd i strid om kvinnolöner, Marquez stormar in på stämman, Vad väntar ni på, kvinnor? och Hälften kvinnor i HiQ:s styrelse. 
 En artikel handlar om arbetsmarknadsministern på besök i Tensta där två arbetssökande personer med utländsk bakgrund förekommer i både text och bild (I Tensta får ministern se prov på gott samarbete i svår miljö, DN, 22 mars, del 3, sidan 7). 
 En artikel på temat diskriminering handlar om en stockholmare som sökt jobb i Skåne men som inte blivit anställd på grund av att han är stockholmare (Gott självförtroende inte alltid bra i Lund, DN, 27 mars, del 3, sidan 5). Ett klart fall av diskriminering, anser han. Men enligt DO är stockholmare ingen etnisk minoritet och 
 82 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 det är därför inte brottsligt att diskriminera dem. Historien om stockholmaren finns med i alla tre tidningar och är utförligt refere- rad. 
 I  
 Göteborgs-Posten 
  finns 16 relevanta artiklar på ekonomi- och konsumentsidorna, åtta av dem handlar om jämställdhet mellan könen, bland dem artiklar om kvinnolöner och en text om GB:s nya rosa pinnglass Ward (Konsumentråd rasar mot pinnglass, GP, 22 mars, sidan 64). I sju artiklar framträder personer med utländsk bakgrund i sammanhang som inte direkt har med deras etnicitet att göra; i en enkät om företagande har två av fem perso- ner utländsk bakgrund och både entreprenörer och konsumenter med utländsk bakgrund är huvudpersoner i ett par artiklar. GP har liksom DN en utförlig artikel om stockholmaren som inte fick jobb i Lund. 
 Familjesidorna 
 Morgontidningarnas familjesidor är viktiga arenor för prominenta jubilarer. Både DN och GP presenterar dagligen minst ett födelse- dagsbarn i längre personporträtt. Vissa avlidna får också minnesporträtt i texter som är skrivna av utomstående, men redak- tionellt bearbetade. Båda formerna av presentation är förknippade med hög status. 
 Under mars månad 2007 tillägnas fyra jubilarer eller avlidna som är invånare i Sverige med utländsk bakgrund någon form av redak- tionellt text. Annat redaktionellt material på DN:s familjesidor är notiserna under Personnytt, där mottagarna av viktiga priser, stipendier eller hederstecken presenteras, kortpresentationen av en aktuell doktorsavhandling samt Higgins. Fyra personer med  
 icke-svenska 
  namn nämns i den långa rad raden av människor som fått priser eller stipendier. Det är alltså ett fåtal  
 icke-etniska 
  svenskar bland de hundratals personer som passerar revy på familjesidorna i DN varje månad. 
 I  
  
 Göteborgs-Posten 
 , 
  där familjesidorna heter  
 Namn  
 är situatio- nen likartad. Fem svenskar med utländsk bakgrund tillägnas porträtt med anledning av resor, utställningar eller annan aktivitet. Därtill nämns fyra personer med utländsk bakgrund i den långa raden av stipendier, doktorsavhandlingar, examina och priser. 
 I ingen av tidningarna presenteras någon person med synligt funktionshinder eller  
 HBT-orientering 
  på familjesidorna. 
 83 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 SOU 2007:102 
  
 Den kompakta svenskheten och normaliteten i familjesidor- nas redaktionella material belyser på ett tydligt sätt att journalister på de stora morgontidningarna rör sig i begränsade kretsar, samti- digt som den reproducerar en utstötande bild av vilka som är värda att fira eller sörja. 
 Sporten 
 Sporten är den genre i tidningarna, där det oftast framgår att Sverige är ett mångetniskt land och ingår i ett globaliserat samman- hang, där till exempel fotbollslagen värvar medarbetare på en världsmarknad. Det syns i bild och det syns på de många olika namnen i matchreferat och lagpresentationer. Mars månad prägla- des i de tre undersökta tidningarna av att fotbollsallsvenskan var på väg att inleda sin säsong. Sverige spelade också en viktig  
 EM-kval- 
  match i fotboll mot Nordirland i slutet av månaden och basketboll- säsongen gick mot sitt slut. Just i basketboll finns en rad importe- rade spelare från framför allt USA. 
 Det är svårt att hitta diskriminerande inslag i sportbevakningen, möjligen med undantag av särbehandlingen av fotbollsspelaren Martinez, som det skrivs om i stort sett varje dag. I Dagens Nyheter,  
 Göteborgs-Posten 
  och Aftonbladet ömsom hyllas och ömsom hånas han. Här följer några av de många rubri- kerna i de tre tidningarna under den undersökta perioden: Många hade helst sluppit Zlatan, Zå gör Sheppard, Zlatan omkullkastar allt, Ärlighet á la Zlatan, Absolut Zlatan,  
 Ibra-kadabra!, 
  Äntligen tillbaka, Zlatan kan döda en scen,  
 Super-Zlatan, 
 Sur-Zlatan, 
  Uppdrag: Sätt stopp för Zlatan. 
 Att Sheppard Ibrahimovic har stigmatiserats vid sitt ursprung är väl belagt (Wilson 2004; Ericsson 2005). I artikeln  Det här är lycka. Om sportjournalistikens inkluderande mekanismer skriver Wilson om hur sportjournalistiken konstruerar en nationell svensk gemenskap som präglas av trygghet och stabilitet (Eriksson, 2006). I detta sammanhang framträder också ett utpekande av det avvikande, den andra, som inte är fullt integrerad och hemma- hörande i det svenska samhället. I rapporteringen om Sheppard Ibrahimovic blir hans invandrarbakgrund central. Han kategorise- ras som den problematiske invandraren, uppväxt i ett invandrartätt problemområde (Rosengård), en förort som skiljer sig från det 
 84 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 egentliga Sverige. Daugherty blir på detta sätt det annorlunda, något som inte riktigt tillhör det svenska. 
 Inkludering i olika genrer 
 Genomgången av olika genrer i de tre tidningarna visar att inrikes- nyheterna samt ekonomi- och familjesidorna är de som är mest oemottagliga för förändring mot en mer inkluderande journalistik, där människor med annan bakgrund än den etniskt svenska uppträ- der som vanliga medborgare. Kultur och nöjessidor samt konsu- ment- och sportsidor speglar av olika orsaker något bättre sam- hällets etniska mångfald. När det gäller etniska minoriteter, funk- tionshindrade, hemlösa och  
 HBT-personer 
  kan man över huvud taget inte tala om någon naturlig inkludering i de tre undersökta tidningarna. 
 Staffage och stereotyper 
 En ganska stor del av de texter som klassificerats som inkluderande i den översiktliga genomgången är inkluderande i en mycket ytlig bemärkelse. Personer som kan identifieras som invandrare framträ- der i bild eller med namn, men har ingen eller bara någon replik i brödtexten. Texten handlar inte om dem, och de tycks finnas med av kosmetiska skäl; för att ge tidningen ett mångkulturellt ansikte. Jag ska ge några exempel på hur det ser ut, när närvaron av personer i tidningen kan uppfattas som staffage. 
 I Dagens Nyheters ekonomidel beskrivs hur arbetsmarknads- minister Davis besöker förorten Tensta och Lunda Nova Näringslivscenter, som är en slags arbetsförmedling. DN skriver att utmaningen är större här än på andra håll, eftersom majoriteten av de arbetssökande talar stapplande svenska och ofta aldrig varit i närheten av ersättning från  
 a-kassan 
  (I Tensta får ministern se prov på gott samarbete i svår miljö, DN, 22 mars, del 3, sidan 7). Personer med utländsk bakgrund får fälla korta repliker och finns med på bild, men huvuddelen av texten handlar om samarbetet mellan arbetsförmedlingen, det lokala näringslivet och andra myn- digheter samt arbetsmarknadsministern. Frågan är om reportaget från Tensta hade kommit till stånd utan besöket från Davis. 
 85 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 SOU 2007:102 
  
 Göteborgs-Posten 
  rapporterar i flera artiklar om bråk mellan elever och mellan elever och lärare på skolor i förorterna. Det tycks uteslutande handla om ungdomar med invandrarbakgrund, de finns med i bild och nämns någon gång med namn eller förnamn när det citeras ur polisens förundersökning. Men eleverna själva ges inte tillfälle att förklara i texterna hur de ser på problemen som har upp- stått. Istället är det myndigheter, poliser och skolledningar som agerar och som citeras i tidningen. 
 I Aftonbladet berättar en artikel om skolminister Medina besök på en problemskola med många invandrade ele- ver i Landskorna. Flera elever finns med på bild tillsammans med ministern men ingen av dem intervjuas i texten eller nämns vid namn (Skolministern – en plugghäst, AB 8 mars sidan 12). 
 Stereotyp inkludering kan förekomma i positiva och inkännande texter, där den porträtterade människan är formad efter en mall för hur representanter för en viss grupp ska gestaltas. Det finns gott om exempel på stereotyp inkludering i både Dagens Nyheter och  
 Göteborgs-Posten 
  under perioden. Unga män med utländsk bak- grund visar vägen till hiphop och finländaren Freeman tog med sisun i flytten till Sverige. Invandrarkvinnor träffas för att laga mat och utbyta recept tillsammans varje tisdag i Bergsjön i en matglädje som når över gränserna. 
 Vid några tillfällen schabloniseras även  
 HBT-personer. 
  GP berättar om ett lesbiskt par i ivrig väntan på hett efterlängtat regnbågsbarn. Artikeln knyter kvinnorna till drömmen om mödraskap på ett sätt som Hayden (2005) har sett som ett mönster. Uttrycken regnbågsbarn och regnbågsfamilj blir exotiserande, särskilt som regnbågsfamiljen sägs vara en färg- sprakande påminnelse om att det finns flera sätt att leva och älska (Ivrig väntan på hett efterlängtat regnbågsbarn, GP, 11 mars, sidan  
 84–85). 
  I Aftonbladet klagar en krönikör på den låga bög- faktorn i årets melodifestival: En pryd schlagerfestival är som en herrturk utan fluktare. 
 Flera av de artiklar som här får exemplifiera stereotyp inklude- ring vill väl. Men man kan tycka att det synd att grupper som syns så litet i medierna ska behöva uppträda i roller som smickrar en fördomsfull betraktare. 
 86 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 Fortsatt stereotypisering av förorten 
  
 Göteborgs-Posten 
  har under mars månad i en serie artiklar om ungdomsbråk, hot och misshandel på framför allt Vättle- och Högsboskolorna i Angered. 
 Rubriker:  
 13-åringar 
  håller skola i skräck (GP 12 mars, sidorna  
 4–5), 
  Sjukskrivna lärare och elevavhopp (GP, 13 mars, sidorna  
 4–5), 
  Fack räknar med fler larm i vår (GP, 14 mars, sidorna  
 4–5), 
  Ett lagbrott att ha så dålig koll på elever (GP, 15 mars, sidorna  
 4–5), 
  Tre tonåringar åtalade för misshandel på sko- lor (GP, 18 mars, sidan 20). Det tycks huvudsakligen handla om invandrarungdomar med sociala problem även om deras etniska bakgrund inte framhävs i artiklarna. Men man läsa sig till det av bilderna från övervakningskameror, korta citat från elever med utländska namn, uttalanden från olika personer, insändare, ledar- kommentarer och artiklar på kultursidorna. 
 Skolministern Davis, som åker till Angered med anled- ning av skolbråken, förklarar att i socialt besvärliga områden med integrationsproblem och hög arbetslöshet kan inte skolan frånsäga sig sitt ansvar (Skolministerns recept: rött kort mot bråk- stakarna, GP 14 mars, sidan 5). 
 Sammantaget ger GP:s rapportering om händelserna bilden av en förort där ungdomarna och deras föräldrar utgör problemet, medan myndigheter och polis gör allt de kan för att få ordning i kaoset. 
 Med få undantag kommer endast lärare, rektorer, poliser, politi- ker och skolchefer till tals. De bråkiga ungdomarna syns i röriga övervakningsbilder, men förekommer bara sporadiskt i bröd- texterna. De som utför brotten och de som drabbas av dem behandlas som en tredje, mindre viktig part. 
 Stigmatiseringen här består i upprepningen av ett tema; den ständigt farliga förorten, gettot som ingen rår på eller kan förändra. Den dominerande bilden av ungdomar i förorterna i Göteborgs- Posten är alltså fortsatt knuten till segregation och vissa typer av brott. Bara till viss del balanseras bilden genom att tidningens övriga rapportering om ungdomar under månaden, beskriver miljöer där invandrarungdomar sysslar med annat än att bråka. 
 87 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 SOU 2007:102 
  
 Rättighetsfrågor i bevakningen 
 I de tre undersökta tidningars bevakning mars 2007 går det att urskilja några teman där mänskliga rättigheter står i förgrunden: Den svenska statens behandling av misstänkta terrorister, den svenska statens behandling av flyktingar, diskrimineringsfrågor och jämställdhetsfrågor. 
 Staten versus misstänkta terrorister 
 Att statens behandling av personer som misstänks för terrorism, kan innebära att de misstänktas mänskliga rättigheter åsidosätts, utgör kärnan i flera artiklar under perioden. 
 De tre undersökta tidningarna behandlar alla fallet där götebor- garen och palestiniern Doyle hotas av utvisning sedan han av Säpo definierats som säkerhetsrisk och terrorist. 
 Dagens Nyheter publicerar tre artiklar, en längre och två kortare. I den första som är en  
 TT-text 
  berättas att Migrations- överdomstolen har kommit fram till att det inte finns några hinder för en avvisning av Doyle till Jordanien. Mcguire Asad som intervjuas hävdar att regeringen och Säpo inte har lämnat över alla handlingar till hans advokat eller till domstolen (Palestinier kan avvisas till Jordanien, DN 10 mars sidan 9). Ett par dagar senare har DN en egen text som handlar om demonstrationer runt om i landet för att Asad skall få stanna. I texten citeras ordföranden i Röda korset Perez, som säger att bara Säpo och regeringen vet vad Mcguire Asad är anklagad för. Asad tror att anklagelserna bottnar i att han har gett penninggåvor till utsatta palestinier. Är det så sitter vi i Röda korset också på de anklagades bänk. Vi stödjer utsatta människor i Palestina och vi tänker fort- sätta med det, säger Haney (Avvisningshotade Asad får folkligt stöd, DN, 12 mars, sidan 7). 
 I en artikel i DN:s kulturdel refereras  
 12-åriga 
  Miller  
 e-brev 
  till statsministern där hon undrar om man inte har rätt att få veta vad man har gjort för fel innan man blir utvisad (Begriper väl varenda  
 12-åring, 
  DN 29 mars,  
 B-delen, 
  sidan 5). I en annan text i kultur- delen skriver Flores att Green enda hopp är ett regeringsskifte 2010 (Terrorist eller medborgare. Sverige måste stärka rättssäkerheten, DN 3 mars sidan 5 i  
 B-delen) 
  
 88 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 Göteborgs-Posten 
  refererar också Migrationsöverdomstolens beslut med samma  
 TT-text 
  som i DN. Ett par dagar senare har GP ett helt uppslag som handlar om en demonstration till stöd för Doyle i Göteborg. På en stor bild håller en av hans söner upp ett plakat med texten Gör inte misstaget en gång till. Vi behöver pappa och han behöver oss. Barnen och Mcguire Asad intervjuas i texten (Många visade sitt stöd för Mcguire, GP, 12 mars, sidan 6). I fyra korta sidotexter berättas bland annat att de hemliga anklagelserna har väckt stark kritik för bristande rätts- säkerhet och att misstänkta palestinier utsätts för tortyr i Jordanien. Perez säger i ett kort citat att han känner stor oro att det i själva verket inte är Säpo som har anklagelser mot Mcguire utan USA. 
 Aftonbladet slutligen har på sina debattsidor ett stort uppslag om Mcguire Asad skrivet av rödakorschefen Perez. Han går igenom det rättsliga läget för Doyle och kommer fram till att bevisen inte räcker för att väcka åtal mot Asad. Om bevisen inte räcker för lagföring har vi den skrämmande situationen att han, i motsats till en svensk medborgare, trots det kan straffas genom att utvisas ur landet och skiljas från sin hustru och sina tre barn. Det är oacceptabelt. Perez avslutar texten med att vädja till regeringen att upphäva utvisningsbeslutet. Visa att Sveriges regering slår vakt om den internationella rätten också i kampen mot terrorismen (Låt Asad få stanna, AB 15 mars sidorna  
 36–37). 
  
 Texterna om Mcguire Asad präglas av förståelse för Green situation och redogör tydligt för det rättsliga läget. 
 Det skrivs också om de avvisade egyptierna Davenport och Weaver, som under kränkande förhållanden och med hjälp av CIA forslades från Stockholm till Egypten 2001. Dagens Nyheter berättar att den borgerliga regeringen har hävt avvisnings- beslutet av Davenport. Det betyder att Alzery kan söka uppehållstillstånd i Sverige och även begära skadestånd hos JK. Muhammed Alzerys advokat, JK Miller och migra- tionsminister Cox intervjuas i texten (Avvisad kan vända tillbaka, DN 2 mars sidan 10). I en text bredvid huvud- artikeln ges bakgrunden till affären, där även kritiken från JO, Amnesty, Europarådet och  
 EU-parlamentet 
  finns med. 
  
 Göteborgs-Posten 
  refererar regeringens upphävande av beslutet i en notis och har samma dag ett ledarstick med rubriken Ett övergrepp har rättats (GP, 2 mars sidan 2). GP skriver att det är 
 89 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 SOU 2007:102 
  
 en lättnad att regeringen beslutat att korrigera ett grovt svenskt övergrepp!. Ett par veckor senare har GP en nyhetstext som handlar om att Davenport via en människorättsjurist i svenska Helsingforskommittén begär reshjälp ut ur Egypten till Sverige (Egyptenavvisad vill återvända, GP 20 mars sidan 46). 
 Aftonbladet kräver i en ledare att Davenport ges full upprättelse, det vill säga uppehållstillstånd i Sverige och skadestånd. Tidningen påpekar att omprövningen gällde formerna för avvis- ning, inte om det fanns fog för avvisningen. För att Alzery ska få full upprättelse måste även den saken prövas på nytt (Ge Alzery full upprättelse, AB. 2 mars, sidan 2). 
 Utgångspunkten i de tre tidningarnas rapportering om fallet Alzery och hans landsman Agiza är kränkningen av deras mänskliga rättigheter. De nöjer sig inte med att enbart återge regeringens beslut, utan redogör för bakgrunden, vad beslutet kan leda till och vad som krävs för att de avvisade skall få full upprättelse. Man kan fråga sig hur många sådana här ännu inte omskrivna fall det finns i Sverige. Svenska nyhetsmediers rapportering om utvisningen av Alzery och Agiza föregicks av en mycket grundlig granskning från Helsingforskommittén för mänskliga rättigheter och påpekanden från en rad organisationer som arbetar med mänskliga rättigheter. 
 Visst utrymme ägnas också regeringens beslut att avvisa en 27- årig marockan som bedöms vara en säkerhetsrisk och ha anknyt- ning till misstänkta terrorister. Marockanen har i likhet med palestiniern Asad inte fått ta del av anklagelserna mot honom. Cox tillfrågas om han är övertygad om att marockanen inte utsätts för tortyr då han återvänder till Marocko. Integra- tionsministern svarar att han litar på Migrationsöverdomstolens bedömning att mannen inte är i behov av skydd (Misstänkt terro- rist avvisas till Marocko, DN 27 mars sidan 9). 
 Ett annat exempel där medierna spelar en konstruktiv roll är när de avslöjar säkerhetspolisens samarbete med bostadsbolagen i Göteborg i syfte att spionera på hyresgästerna, vilket torde vara ett brott mot de mänskliga rättigheterna. Enligt Säpo har samarbetet kommit till stånd för att få information om spirande stöd för terrorism i förorterna. GP redogör för samarbetet i en nyhetstext i slutet av mars, där huvudsakligen representanter för säkerhets- polisen uttalar sig (Säkerhetspolisen i möte med kommunens bostadsbolag, GP, 30 mars, sidan 13). Dagarna efter (och utanför den här undersökningens räckvidd) skrev en rad medier om det 
 90 
 SOU 2007:102 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
 anmärkningsvärda initiativet, och stark kritik riktades mot bostadsbolagen från lägenhetsinnehavarna. 
 Principiella flyktingfrågor 
 Dagens Nyheter berättar 11 mars om familjen Kamran från Syrien med kurdisk bakgrund som har nekats uppehållstillstånd i Sverige men som nu välkomnas i Kanada ((De avvisas från Sverige men välkomnas till Kanada, DN, 11 mars, sidan 8). FN:s flykting- konvention gäller i båda länderna, men den tillämpas så olika att ett nej i det ena landet kan bli ett ja i det andra. I en ledarartikel dagen efter skriver DN att Genèvekonventionen har blivit omodern – men så länge den inte ersatts av något så skall den följas. DN finner fallet Kamran anmärkningsvärt och en genomgång som tid- ningen gör visar att skillnaderna i tillämpning av lagen är större än likheterna. 2001 erhöll mindre än 2 procent av dem som sökte asyl i Sverige status som konventionsflyktingar. I Kanada utgjorde ande- len konventionsflyktingar samma år 47 procent och i Danmark fick i första instans en femtedel stanna som flyktingar enligt Genève- konventionen (Inte bara Kamran, DN, 12 mars, sidan 2). 
 Flyktingpolitik i allmänhet är föremål för några artiklar i Aftonbladet. En advokat i Gävle anser att den svenska lagstift- ningen när det gäller flyktingar har havererat med anledning av att kraven på anhöriginvandring skärpts (Den svenska flyktingpoliti- Gibson bär en illasittande dumstrut, AB, 2 mars, sidan 29). Den 7 mars kräver Mendoza i en ledare på Aftonbladet att EU måste ta ett större ansvar för de irakiska flyktingarna (Öppna EU för flyktingarna, AB, 7 mars, sidan 2). 
 I en stor debattartikel i Aftonbladet berättas om en afghansk änkeman som i tre år har försökt få uppehållstillstånd för sina tre barn i Sverige. Om han hade varit kvinna (och änka) så hade han fått permanent uppehållstillstånd i Sverige och då hade barnen haft rätt att återförenas med familjen. Men Migrationsverket betraktar honom som en barnlös änkling. Det rör sig om en systematisk könsdiskriminering utövad av en stat som i vanliga fall gärna fram- ställer sig som ett föregångsland när det gäller lika rättigheter mellan könen, skriver läraren Ayala (Barnen får inte återse sin far, AB, 8 mars, sidorna  
 36–37). 
  
 Undersökningsmaterialet när det gäller tidningarnas bevakning av flyktingfrågor och den svenska statens behandling av terrorist- 
 91 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 SOU 2007:102 
  
 misstänkta personer är inte stort. Men det går att se tendenser i det. Frågorna behandlas, jämfört med vad som framkommer i undersökningar från  
 1990-talet, 
  med större journalistisk kunskap och med fokus på mänskliga rättigheter; samtidigt som den enskilda individens öde gestaltas (jfr. Torres, 2004). 
 Diskriminering 
 De tre undersökta tidningarna publicerade under mars månad 40 artiklar om diskriminering och rasism. 
 Dagens Nyheter och Aftonbladet berättar på nyhetsplats 3 mars om undersköterskan Sims som nekats jobb på ett äldre- boende i Tensta för att hon bär huvudduk. Hon vände sig till DO som uppnådde en förlikning med Stockholm stad, vilket resulte- rade i ett skadestånd på 40 000 kronor till kvinnan. Äldrevården i kommunen tvingades se över sina rutiner som en följd av det inträffade (Förbjuden slöja gav kvinna skadestånd, DN 3 mars sidan 17, Nekades jobb – fick 40 000, AB 3mars sidan 28). 
  
 Göteborgs-Posten 
  skriver om nattklubben Honey i Göteborg som har en gästlista för mörkhåriga och en annan mer välkom- nande gästlista för ljushåriga. Rättegången mot nattklubben som står åtalad för olaga diskriminering hade inletts dagen innan. Natt- klubben har fällts flera gånger tidigare i domstol för olaga diskrimi- nering. I det nu aktuella fallet var det en grupp juridikstudenter som hade genomfört ett test som visade att nattklubben fortsatte diskriminera personer med utländsk bakgrund Stoppades i natt- klubbsdörren, GP, 6 mars, sidan 11). Den 20 mars berättar GP att dörrvakten på Honey nu har fällts för olaga diskriminering i Göteborgs tingsrätt, straffet blev 12 000 kronor i böter. 
 Alla tre tidningarna rapporterar om två muslimska kvinnor som körts ut från en simhall i Göteborg för att de hade fel kläder på sig när de följde sina icke simkunniga barn till simhallen. En av kvinnorna var barfota, klädd i joggingbyxor, långärmad  
 t-tröja 
  och bar huvudduk, men badvakten krävde att hon skulle ha kortärmad  
 t-tröja 
  och shorts. Kvinnan tolkade det som att det egentligen var hennes huvudduk som var problemet. Kvinnorna ansåg att de utsatts för etnisk diskriminering och fick stöd av DO som drev fallet till domstol. Men Göteborgs tingsrätt friade kommunen med motiveringen att det inte gick att styrka att kvinnorna hade utsatts för diskriminering. Kvinnorna och DO var mycket besvikna efter 
 92 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 domen. DO hävdade att detta var en av de vardagshändelser som etnisk diskriminering handlar om, där grupper av människor stängs ute på grund av sin religion. Händelsen refererades utförligt i både Dagens Nyheter och  
 Göteborgs-Posten 
  (Kommun frias för etnisk diskriminering, DN, 8 mars sidan 12, Besvikelse efter friande dom i diskrimineringsmål, GP, 8 mars, sidan  
 4–5). 
 Aftonbladet  
 berättade om fallet i en notis. 
 Den 18 mars presenteras en undersökning på DN Debatt, som visar att bostadssökande invandrare diskrimineras på bostads- marknaden (Bostadssökande nobbas åtta gånger av tio, DN, 18 mars, sidan 6). Hyresvärdar ignorerar systematiskt personer med muslimsk bakgrund. Endast i 4 procent av fallen, när personer med fiktiva namn sökte lediga hyreslägenheter över hela Sverige, blev den sökande med arabiskt namn inbjuden till visning. Bostads- diskrimineringen är särskilt utbredd utanför storstadsområdena. 
 Dagen efter tar DN upp bostadsdiskrimineringen på nyhets- plats. Integrations- och jämställdhetsminister Taylor säger i texten att hon ska tillsätta en utredning om myndigheter i Sverige ska tillåtas använda situationstestning (Ny metod utreds mot bostadsdiskriminering, DN 19 mars sidan 10). 
 Den 6 mars skriver GP både på ledar- och nyhetsplats om att var fjärde anställd på Göteborgs spårvägar känner sig trakasserad av chefer och arbetskamrater på jobbet. En tilltagande rasistisk jargong på Spårvägen sägs ha samband med att allt fler som nyan- ställts har invandrarbakgrund. Spårvägen har medarbetare från 50 olika kulturer. Även kvinnor uppger att de ofta har utsatts för sexuella trakasserier (Kränkta spårvägare GP 6 mars sidan 2, Många inom Spårvägen känner sig kränkta, GP 6 mars sidan 7). 
 Slutligen berättar GP i en notis på inrikessidorna 27 mars att sedan årsskiftet hindras omkring 100 invånare i veckan att skaffa  
 id-kort 
  på grund av ändrade regler hos Svensk Kassaservice (Invandrare drabbas av skärpta  
 id-kortsregler, 
  GP 27 mars sidan 4). En giltig legitimation är nyckeln till det svenska samhället. Tidi- gare kunde en sådan fås från Posten om en annan person med giltigt  
 id-kort 
  kunde styrka den sökandes identitet. Men sedan års- skiftet är detta inte längre möjligt. Tilläggas kan, vilket inte står i texten, att inte heller pass gäller som identitetshandling numera. Eftersom så många människor drabbas av de ändrade reglerna är det konstigt att tidningarna inte skrivit om det mer och utförligare. Det kan ses som ännu ett tecken på journalisterna inte delar invandrade människors vardag. 
 93 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 SOU 2007:102 
  
 Jämställdhetsfrågor 
 Tidningarna skriver över lag mycket om jämställdhet jämfört med andra ämnen som berör  
 MR-frågor. 
  Artiklarna förekommer på alla sidor, även på ekonomi- och politiksidorna, där andra underord- nade samhällsgrupper är i det närmaste osynliggjorda. Dagens Nyheter har åtta artiklar om jämställdhet i ekonomidelen i mars, bland annat texter om bristen på kvinnor i börsbolagen (30 mot 303. Få kvinnor i börsbolagens valberedningar, DN 7 mars sidan 4 i del 3), Lopez kamp mot mansdominansen inom näringslivet, JämO:s gräl med arbetsgivarna om kvinnolöner samt även texter om företag som är duktiga på jämställdhet mellan könen. 
  
 Göteborgs-Posten 
  har 38 artiklar på temat jämställdhet under perioden och de rör en rad olika områden. GP tar upp gubbvälde i Bohuslän, hur kvinnor diskrimineras inom Svenska kyrkan, inom politiken och sjukvården, på Sveriges Television och en rad andra platser. Där finns reportage om hur tjejer får oönskade sexmejl på nätet (Tjejer blir mer påhoppade på nätet, GP 23 mars sidan 20), om konsumentråd som rasar mot rosa kvinnoglass, om hur kvinnor går samman för att skydda sig, om olika jämställdhetsprojekt och inte minst en rad artiklar om kvinnliga förebilder i näringslivet, inom sporten och i vardagen. 
 Aftonbladet publicerar en artikelserie om kvinnor och sjukvård under vinjetten Rädda kvinnohjärtat, där kvinnor berättar i reportageform hur de har särbehandlats inom sjukvården och hur felbehandlingar har lett till svåra skador. Aftonbladet konstaterar att kvinnor löper dubbel risk för att dö på sjukhus jämfört med män (Dubbel risk för kvinnor att dö på sjukhus, AB 4 mars sidan 18). Tidningen har även en artikelserie om kvinnors låga löner kallad Vad är du värd? under mars månad. Artiklarna ger ett stort gensvar hos läsarna av alla insändare att döma. Kultursidorna skri- ver om kvinnokamp i olika former. Flera artiklar handlar om bris- ten på kvinnor i börsbolagens styrelser och där förs även en debatt om huruvida feminismen har gått i väggen (Feminismen har kraschat, AB, 5 mars, Ettan, och Nu jävlar, systrar!, AB, 5 mars, sidorna  
 4–5). 
  
 94 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 Icke-frågor 
  i bevakningen 
 Om jämställdhetsfrågor, diskrimineringsfrågor och i viss mån frågor som rör flyktingars rättigheter går att uppfatta som relativt etablerade teman i nyhetsmedierna, så gäller inte detta frågor som rör etniska minoriteter, funktionshinder, hemlösa. Inte heller syns någon systematisk bevakning av rasistiska yttringar och rapporte- ringen om Sverigedemokraterna under perioden är i huvudsak rent deskriptiv. 
 Minoritetsfrågor 
 Samer och romer syns över huvud taget inte i de undersökta tid- ningarna under perioden, vilket är anmärkningsvärt med tanke på att det inte saknades händelser om romer och samer som var värda att rapportera om. Så till exempel krävde Sametinget i slutet av februari 2007 att få tillbaka alla samiska kvarlevor från museer och institutioner i landet och i mars ställde sig kulturminister Bryant försiktigt positiv till detta. Själva kravet från Sametinget aktualiserar den svenska historia som präglades av ras- biologiska synsätt, och borde kunna utgöra intressant artikelstoff. När motsvarande krav restes från judiska församlingen i Lund våren 2005, att Lunds universitet skulle återbörda skallen av en avrättad judisk man, hade Sydsvenska Dagbladet en omfattande bevakning av frågan (Brune, 2006a). Jag nämner detta exempel, eftersom det är värt att fundera över vad som gör att två liknande frågor behandlas så olika. En hypotes är, att i frågor som rör utsatta och underordnade grupper, och där en rutiniserad bevakning sak- nas, så kan den enskilda journalistens engagemang spela en avgö- rande roll. 
 I mars publicerade Skolverket en rapport om att det krävs krafttag för att förbättra unga romers situation i skolorna och Sverige undertecknade FN:s konvention om rättigheter för funk- tionshindrade. Ingen av dessa händelser gav något spår i de tre undersökta tidningarna. 
 95 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 SOU 2007:102 
  
 Funktionshinder 
 Mycket få artiklar handlar om funktionshinder och personer med funktionshinder under den undersökta perioden. När personer med funktionshinder förekommer är det nästan utan undantag i sammanhang som specifikt rör denna grupp. I så måtto är rappor- teringen diskriminerande och exkluderande. Den förmedlar och upprätthåller en bild av funktionshindrade som dom, en grupp som står vid sidan om och avviker från det vi som representerar den samhälleliga normen. 
 Dagens Nyheter har fyra artiklar om funktionshinder under den undersökta perioden. En artikel på  
 TV-sidan 
  handlar om ett kom- mande program om den autistiska kvinnan Blanchard (Ett liv utan känslor, DN, 15 mars, Kulturdelen, sidan 12 i). En text handlar om en motionsanläggning i Hammarby som ska handikappanpassas så att även rullstolsburna ska kunna ta sig fram i motionsspåren och en artikel handlar om att endast  
 10–15 
  procent av alla hörsel- skadade går vidare till högskolan efter gymnasiet. Ingen av de hörselskadade ungdomarna intervjuas, istället bygger texten på ett förslag från Hörselskadades riksförbund som kräver en omorgani- sation av skolsystemet för hörselskadade (Hörselskadade elever har svårt att klara skolan, DN, 14 mars, sidan 8). 
  
 Göteborgs-Posten 
  har tre artiklar om funktionshinder. En handlar om tre män som har drabbats av Taylor sjukdom, den andra om att diabetiker har svävat i livsfara när insulinpumpar börjat läcka. Den tredje redogör för att Varberg har den dyraste gästdialysen. Aftonbladet har endast en artikel om funktions- hinder. Den handlar om en man med Woods sjukdom som har fått sin sjukpeng indragen och tvingas leva på socialbidrag (Ayala, 45, är kroniskt sjuk – tvingas leva på  
 soc-bidrag, 
  AB 14 mars sidan 11). 
 De enda slutsatserna man vågar dra av materialet är att funk- tionshinder och funktionshindrade personer osynliggörs på tid- ningssidorna och att den rapportering som sker är slumpmässig och saknar principiell hållning. 
 96 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 Hemlösa 
 Också hemlösa är så gott som helt exkluderade från tidnings- sidorna. Dagens Nyheter har inte en enda artikel om hemlösa under den undersökta perioden.  
 Göteborgs-Posten 
  har en kort redaktionell text som berättar att byggandet av 20 bostäder åt hemlösa har fördröjts. En insändarskribent skriver att hemlöshet inte bara handlar om hemlöshet och i ett längre inlägg på GP:s insändarsida berättar Johnson om sitt liv som hemlös under tre år (Tre år av hemlöshet: Vem som helst kan hamna utanför, GP, 26 mars, sidan 38). I Aftonbladet förs frågan om hemlöshet enbart upp på debatt- och insändarsidorna. Garcia berättar om hur hon tvingas leva på socialen utan bostad (Vräkta får ingen hjälp, AB 20 mars sidorna  
 24–25). 
  Ytterligare tre skribenter skriver samma dag att vräkta inte får hjälp och att ingen vill se hemlösa. De fyra inläggen på debattsidan följs någon dag senare av fem korta insändare om hemlösa. 
 Barns situation 
 Det skrivs om barn på nyhetsplats när de är offer för våld, olyckor eller övergrepp. Dagens Nyheter publicerar fyra artiklar om barn under den undersökta perioden. En artikel handlar om att hörsel- skadade elever har svårt att klara skolan (se även under funktions- hinder), en handlar om stöd till barn till missbrukare, en tredje text redogör för att brist på information kan leda till farliga omskärelser av barn (Brist på information leder till farliga omskärelser, DN, 16 mars, sidan 8). I en notis samma dag berättas att en kvinna dömts till tre års fängelse för könsstympning av sin dotter i Somalia. Den fjärde artikeln handlar om att Stockholms landsting köper kirurginstrument till vården som tillverkats av företag som kränker barn i Asien (Barnarbetare tillverkar utrustning till lands- tinget, DN, 29 mars, sidan 16). 
  
 Göteborgs-Posten 
  har två artiklar om barns situation allmänt samt några insändare om mobbning i skolorna. Den ena artikeln är en notis på ledarsidan som slår fast att barn har rätt att slippa stryk med anledning av mobbningen i skolorna. Den andra texten handlar om pojken Guzman som dödades av sina föräldrar. Vinkeln är att pojkens död ska förhindra mord på barn i framtiden. 
 97 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 SOU 2007:102 
  
 Aftonbladet har en artikel om flickan Gardner som våldtogs i en simbassäng, en text om flickan Miller som misshandlades av sin lärare, en text om Schroeder som nekades sjukvård och blev blind, samt en artikel om en  
 13-åring 
  som våldtogs på en bensinmack. 
 Det är en märklig bild av barn och kränkningar av barn som uppträder i de tre tidningarna under perioden. Barn är inte stigma- tiserade som grupp; snarare står de för det naturliga och normala. Men normaliteten gestaltas inte. Den bara finns som en för givet tagen norm i de artiklar där avvikelser beskrivs. 
 Sverigedemokraterna 
 De tre tidningarnas rapportering om Sverigedemokraterna är i huvudsak deskriptiv under perioden. Det innebär att partiets ideo- logi och agenda bara undantagsvis granskas ur ett människorätts- perspektiv. 
 Dagens Nyheter och Aftonbladet publicerar två artiklar vardera om partiet, medan  
 Göteborgs-Posten 
  har sammanlagt tio artiklar, därav sex artiklar plus faktarutor om partiet söndagen den 11 mars (Tar sikte mot riksdagen, Alla andra partier är för mjäkiga Miljoner i stöd har stärkt partikassan, Sd sätter frågor på agen- dan, GP 11 mars sidorna  
 6–11). 
  
 Göteborgs-Postens 
  artikelblock inleds med en helsidesintervju med partiledaren Young plus en lika stor bild samt en sammanfattning av partiets förslag till nytt invandringspolitiskt program. I programmet sägs att alltför stor invandring hotar den svenska nationella identiteten, inom några decennier riskerar svenskarna att bli en minoritet och landet förvandlas till oigen- kännlighet. Partiet kräver därför en kraftig begränsning av invand- ringen. Young förklarar att de franska högerextremis- terna i Front National och Dansk folkeparti har inspirerat partiet. I intervjun redogör Hudson för partiets politik, hur det bemöts i kommunerna, varför så få av partiets folkvalda är kvinnor och var- för så många Sverigedemokrater har dömts för brott. 
 På de följande tre sidorna berättar GP om Sverigedemokraternas framgångar i 2006 års val. Förtroendevalda  
 SD-politiker 
  från Mölndal, Falköping och Göteborg intervjuas, fyra medelålders män och en kvinna. Även i intervjuerna betonas faran med det mång- kulturella samhället. På den sjätte och sista sidan i artikelserien görs en genomgång av partiets samtliga mandat i hela landet. 
 98 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 Texterna är neutralt hållna, de beskriver partiets verksamhet sna- rare än att ifrågasätta den. Den enda egentliga kommentaren görs av GP:s krönikör Henderson i en enspaltig artikel på slutet. Han kritiserar partiets användning av partistödet. Hela 25 procent av de kommunala partistöden ska nämligen användas centralt, vilket fått konstitutionsutskottet att reagera. Han tycker också det är bra att partiets politik blivit tydligare. Hans egen uppfattning är att det självfallet finns en gräns för hur många flyktingar som Sverige kan ta emot och tillägger att just nu är problemen extra svåra. På de tolv sista raderna i krönikan står det så här: Det finns alltså en gräns. Och detta kan sägas, som Sverigedemokraterna gör, med utgångspunkt från en ogenerös, bevara  
 Sverige-svenskt-perspektiv. 
  Men det kan också sägas med flyktingarnas bästa för ögonen. De har rätt att snabbt få besked om de får stanna och i så fall ska de erbjudas ett drägligt liv i Sverige. Sverigedemokraternas ideologi bygger på en nostalgisk historieflykt och att allt var bättre förr. De vill tillbaka till ett folkhem som aldrig funnits. 
 I de fyra andra artiklarna om Sverigedemokraterna i GP under månaden handlar två texter om att moderaterna ska ta debatten med SD. Öppen debatt ska hålla SD tillbaka, anser statsminister White. En text handlar om interna bråk i SD; parti- styrelsen ska diskutera om partiet ska vidta åtgärder mot de perso- ner som ljugit och inte berättat om sin kriminella bakgrund. 
 Slutligen publicerar GP en intervju med forskaren Leonard Hawkins, som hävdar att det är ett demokratiskt dilemma när ett parti, som misstror den representativa demokratin, blir invalt för att företräda en del av väljarkåren. I slutet av artikeln betonar histo- rikern Foster Sverigedemokraternas likhet med andra invandringskritiska partier som Dansk folkeparti. Tyvärr finns en djupt rotad självbild hos oss svenskar om att just vårt samhälle skulle vara befriat från rasism. Jag tror det är en förklaring till den yrvakna diskussion som nu förs, både av politiker och i många medier (Viktigt att ta debatten med sd, GP 24 mars sidan 6). I denna artikel förs alltså analytiska och kritiska resonemang om Sverigedemokraterna. 
 Aftonbladets ena nyhetstext handlar om att SD kan få upp till 30 platser i nästa riksdagsval, enligt en ny opinionsmätning. En professor i statsvetenskap säger att man ska ta partiet på mycket stort allvar (SD kan få 30 riksdagsmän, AB 5 mars sidan 14). Drygt tre veckor senare presenterar Aftonbladet ytterligare en opinionsundersökning som visar att partiet stormar mot riks- 
 99 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 SOU 2007:102 
  
 dagen med 4,3 av rösterna procent i senaste mätningen (SD på väg in i riksdagen, AB 29 mars sidan 16). Tidningens politiska kommentator Watkins skriver att stödet för sd är ett under- betyg till de etablerade partierna; de har inte lyckats fånga den oro som det främlingsfientliga sd exploaterar. 
  
 Dagens Nyheter  
 skriver liksom GP att moderaterna ska ta debatten med SD. Dessutom publicerar tidningen en längre resone- rande text om Sverigedemokraterna, Landskrona och Skåne i kulturdelen (Skånes uppror mot eliterna, DN, 10 mars,  
 B-delen, 
  sidorna  
 6–7 
  ). Också denna artikel är analytisk gör en kritisk granskning av de politiska förhållandena i Landskrona. 
 Annars är alltså rapporteringen om Sverigedemokraterna i huvudsak deskriptiv. Artiklarna berättar om partiets politik, inter- vjuade partiföreträdare svarar på frågor och fyller i luckor. Samtliga tre tidningar låter Sverigedemokraterna definiera sig själva och lämnar åt läsaren att dra egna slutsatser. Ur ett människorätts- perspektiv är det problematiskt att tidningarna inte tydligare granskar och ifrågasätter partiets ideologi och agenda. 
 Rasism och homofobi 
 Syns inte, finns inte? 
 Sammanfattning och slutsatser av fallstudien 
 Det viktigaste resultatet av denna undersökning av tre stora svenska dagstidningars rapportering kring frågor som berör mänskliga rättigheter är den fortsatta osynligheten för grupper som riskerar att diskrimineras i samhället. 
 Samtidigt är det värt att poängtera de tendenser till positiva förändringar som kan ses i de tre tidningarnas bevakning under perioden. 
  
 – 
  
 Jämställdhetsfrågor bevakas kontinuerligt och inom flera genrer. Men kvinnor är fortfarande underrepresenterade bland dem som syns i medierna. 
  
 – 
  
 Etnisk diskriminering har blivit ett etablerat bevaknings- område, om än inte stort. 
  
 100 
  
 SOU 2007:102 
  
 Mänskliga rättigheter och synlighet för utsatta grupper  
  
 – 
  
 Flyktingfrågor behandlas jämförelsevis ofta ur människorätts- liga perspektiv och medierna lyfter fram vissa kränkningar av personer som misstänks ha anknytning till terrorism. 
  
 – 
  
 Brottsbevakningen innehåller färre inslag av diskriminerande rapportering i förhållande till personer med  
  
 icke-svensk 
  bak- grund än två år tidigare. 
  
 – 
  
 Det går inte att urskilja någon tydlig negativ stereotypisering av  
  
 HBT-personer, 
  däremot välviljans schabloner. 
 Men viktiga diskriminerande mönster i mediebevakningen i förhål- lande till utsatta grupper kvarstår. 
  
 – 
  
 Invånare med utländsk bakgrund är kraftigt underrepresente- rade bland dem som syns i medierna. En fortsatt stigmatisering sker av bostadsområden med många invånare med utländsk bakgrund. 
  
 – 
  
 Etniska minoriteter är osynliggjorda liksom funktionshindrade och viktiga frågor som berör grupperna tas inte upp. 
  
 – 
  
 HBT- frågor syns sparsamt i bevakningen liksom personer med  
  
 HBT-orientering. 
  Det finns inga inslag om diskriminering av homosexuella. 
  
 – 
  
 Hemlöshet och barns rättigheter behandlas knappast alls. 
  
 – 
  
 Rasism och rasistiskt våld är fenomen som är i stort sett osynliggjorda. 
  
 – 
  
 Det främlingsfientliga partiet Sverigedemokraterna bevakas i huvudsak utan kritisk analys. 
  
 101 
 Referenser 
  
 Hudson, Patterson (200)  
 The Securitisation of Migration. Towards an Understanding of Migration Policy Changes in the 1990s. The Case of Sweden.  
 Göteborg: Department of Peace and Development Research. Göteborg University. 
  
 Aftonbladet (2007) http://koncernen.aftonbladet.se 
 Amsen, Scott, Vaughn, Bright, Martinez, Evans (2007)  Jag är inte hörselskadad, jag är från Halmstad. En innehållsanalys av hur funktionshindrade framställs och medverkar i SVT1 och SVT2 under prime time.  
 C-uppsats 
  i medie- och kommunikationsveten- skap. Kalmar: Institutionen för kommunikation och design, Hög- skolan i Kalmar. 
  
 Dodson, Lawrence (2005)  
 2004 års Publicistiska bokslut. Del 1 
 . Arbetsrapport 37. Göteborg: Institutionen för journalistik och masskommunikation, Göteborgs universitet. 
  
 Brown, Ayala (2002)  
 Integrationsbilder. Medier och allmänhet om integra- tionen 
 . Norrköping: Integrationsverket. 
  
 Gay, Baxter (2002) Främlingsfientlighet som naturlig reaktion. Quick Response. www.quickresponse.nu 
 Gay, Baxter och Rivera, Fletcher (2001) Knark och människor hotar Sverige Quick Response. www.quickresponse.nu 
 Billig, Smith (1995)  
 Banal Nationalism 
 . London: Sage. 
 Bjørgo Tore (1993) Role of the media in racist violence. I red. Thomas och Watts:  
 Racist violence in Europe. London 
 : The Macmillan Press Ltd. (1997)  
 Racist and  
  
 right-wing 
  
  violence i Scandinavia.  
 Ellis: Tano Aschehoug. 
  
 Walton, Harding (2004)  
 Discursive discrimination: The deaf and dumb, the imbecilles, and the immigrants 
 . Opublicerat bokmanus. (2005a) 
  
 Diskriminering med ord 
 . Umeå: Borea. (2005b) Diskursiv diskriminering: en typologi.  
 Statsvetenskaplig Tidskrift, 2/2006 
 . (2006) En analys av kulturbegreppet i debatten om det mång- 
 103 
  
 Referenser 
  
 SOU 2007:102 
  
 kulturella samhället  i (red.) Taylor, Brewer och Smith, Smith:  
 Frågor, fält och filter. Kriminologisk metodbok 
 . Lund: Studentlitteratur. 
 Bourdieu Jennings (1992) Identity and Representation. Elements for a Critical Reflection on the Idea of Region. I red. Huang:  
 Language and Symbolic Power 
 . Oxford: Polity Press. 
 Oneal,  
 Nicholson 
  och Stewart, Collins (1995)  
 Eskalation durch Berichterstattung? Massenmedien und fremdenfeindliche Gewalt 
 . Opladen: Robles. 
 Williams, Richardson (2002) . Maskulinitet och kamp om nationella arenor – reflektioner kring bilden av invandrarkillar i svensk media. I red. Liu de Mosley, Cook och Murphy:  
 Maktens (o)lika förklädnader 
 . Kön, klass  etnicitet i det postkoloniala Sverige. Stockholm: Atlas 
 Brune, Carrillo (1996) Svenskar, invandrare och flyktingar i rubrikerna. Arbetsrapport 63. Göteborg: Institutionen för Journalistik och masskommunikation, Göteborgs universitet. (2004)  
 Nyheter från gränsen. Tre studier i svensk journalistik om invandrare, flyktingar och rasistiskt våld 
 . Göteborg: Institutionen för journalistik och masskommunikation, Göteborgs universitet. (2005) Rutinjourna- listik och rasism  exemplet Sollentuna i  
 Rasism och främlings- fientlighet i Sverige. Rapporter och delstudier om rasism och främ- lingsfientlighet i Sverige 2004 
 . Norrköping: Integrationsverkets rap- portserie 2005:2. (2006a) Den dagliga dosen. Diskriminering i Nyheterna och Bladet i (red.) Garza, Brown och Thompson, Rodriguez:  
 Mediernas Vi och Dom. Mediernas betydelse för den strukturella diskrimineringen 
 . Stockholm: SOU 2006:21. (2006b) Tidningen, ungdomsgängen och opinionen,  
 Helsingborgs Dagblad 
 , Kultur, 12/11 2006. 
 Brå (2007)  
 Hatbrott 2006. En sammanställning av polisanmälningar med främlingsfientliga, islamofobiska, antisemitiska och homofobiska motiv 
 . Rapport 2007:17. Stockholm: Brottsförebyggande rådet. 
 Garza, Brown och Nohrstedt Rodriguez (2006) Introduktion i (red.) Garza, Brown och Thompson, Rodriguez:  
 Mediernas Vi och Dom. Mediernas betydelse för den strukturella diskrimineringen 
 . Stockholm: SOU 2006:21. 
 Dagens Nyheter (2007) Om tidningen. Lopez. 
 Hunt, Castro (2004) Medborgarkultur via medierna: en förutsätt- ning för demokrati i (red.) Nord, Glass och Alvarez, Montgomery:  
 Medierna och demokratin 
 . Lund: Studentlitteratur. 
 104 
  
 SOU 2007:102 
  
 Referenser 
  
 Dahlstedt, Miller (2004) Den massmediala förortsdjungeln i (red.) Trevino, Cannon:  
 Nordicom Information 4/2004 
 . Göteborgs univer- sitet: Nordicom. 
 Park, Scott  Ålöw, Alvarado (2007)  Det är lätt att man buntar ihop dem. En kvalitativ textanalys med genreperspektiv om representationer av personer med funktionshinder i svenska TV- program våren 2007  
 D-uppsats. 
  Göteborgs universitet. Institutio- nen för journalistik och masskommunikation. 
 Diskrimineringsombudsmannen (2001)  
 Ras och diskriminering. En sammanfattning av konferensen Ras och diskriminering – vet vi vad vi talar om? 
 . Norra Latin, Stockholm, 4 december 2000. 
  
 Dyer, Calderon (1993)  
 The Matter of Images. Essays on Representation 
 . London och New York: Routledge. 
  
 Lucas, Gardner (2006)  
  
 TV-rummets 
  eliter. Föreställningar om kön och makt i fakta och fiktion 
 . Göteborgs universitet. Institutionen för journalistik och masskommunikation. 
  
 Lucas, Hartman, Freeman (2005) Det villkorade medie- rummet. I (red.) Hensley, Gilbert:  
 Makten och mångfalden. Eliter och etnicitet i Sverige 
 . Stockholm: Justitiedepartementet. Ds 2005:12. 
 Eide, Hodge (2007) Encircling the Power of Journalism. I red. Trevino, Cannon och Nelson, Robertson:  
 Media Structures and Practices  As Time Goes By  Nordicom Review 2/2007 
 . Göteborg: Nordicom, Göteborgs universitet. 
 Foster, Lewis (2006) Subverting masculinities in local press. Constructing brutal others out of immigrants in a rural Swedish town. Work in progress. Högskolan I Kalmar: Institutionen för humanvetenskap. 
 Ericsson, Love (2005) Haunting experiences of images  blind spots and  
 Simon 
  in the mass mediated suburb. Opublice- rat manuskript. Uppsala: Institutionen för kulturantropologi och etnologi, Uppsala universitet. 
 Ericsson, Love, Kennedy, Hale och Ristilammi,  
 Phillips 
  (2002) 
 Miljonprogram och media. Föreställningar om människor och föror- ter 
 . Trelleborg: Riksantikvarieämbetet och Integrationsverket. 
  
 Stevens, Banks (2006)  Det här är lycka Om sportjournalistikens inkluderande mekanismer i (red.) Garza, Brown och Thompson, Rodriguez:  
 Mediernas Vi och Dom. Mediernas betydelse för den strukturella diskrimineringen 
 . Stockholm: SOU 2006:21. 
 105 
  
 Referenser 
  
 SOU 2007:102 
  
 Wilson, Smith (2004) Om fotboll och dess föreställda gemenskaper. En kritisk diskursanalys av tidningstexter om fotbollsspelaren Martinez.  
 D-uppsats. 
  Malmö högskola: IMER. 
  
 Rice, Mcdaniel (2007)  
 Bilden av funktionshinder. En studie av nyheter i Sveriges Television 
 . Arbetsrapport nr. 43. Göteborg: Institutionen för Journalistik och masskommunikation, Göteborgs universitet. 
  
 Rice, Mcdaniel och Robbins, Richardson (2002)  
 Muslimer och islam i svenska nyhetsmedier 
 .  
 Om rapporteringen av terrorattackerna i USA den 11 september 2001 
 . Integrationsverkets skriftserie III. Norrköping: Integrationsverket. 
 Grip Lena (2002) Mediernas syn på De Andra. En medieanalytisk studie i samband med mordet på Fadime.  
 D-uppsats. 
  Karlstad: Karlstads universitet. Institutionen för samhällsvetenskap. 
  
 Göteborgs-Posten 
  (2007) Info om GP. www.gp.se. 
  
 Gutierrez, Lawrence (1964)  
 Sverige åt svenskarna. Invandringspolitik, utlänningskontroll och asylrätt  
 1900-1932 
 . 
  
  Stockholm: Caslon Press Boktryckeri. 
  
 Kim, Cuevas (1990) The whites of their eyes. Racist ideologies and the media. I Alvarado, Hendricks och Woods, Thomas (red.)  
 The Media reader 
 . London: British Film Institute. (1997) Introduction I red. Kim, Cuevas: Representation and Signifying Practises. OBS! 
  
 Jacobs (1996)  
 Popular Reality. Journalism, Modernity, Popular Culture 
 . London, New York: Vasquez. 
  
 James, Ellison (2006)  
 No tears for Lee. Ett reportage om män, bögar och hatbrott 
 . Stockholm: Bokförlaget Atlas. 
  
 Case, Dunn (2006a) Främlingar i nationens spegel i (red.) Garza, Brown och Thompson, Rodriguez:  
 Mediernas Vi och Dom. Mediernas betydelse för den strukturella diskrimineringen 
 . Stockholm: SOU 2006:21. (2006b)  
 Främmande sidor. Främlingskap och nationell gemenskap i fyra svenska dagstidningar efter 1945 
 . Stockholms universitet. Institutionen för medier och kommunika- tion. 
 Hvitfelt Håkan (1998) Den muslimska faran. Om mediebilden av islam. I (red.) Torres, Carrillo:  
 Mörk magi i vita medier 
 . Stockholm: Rodriguez. 
 Hvitfelt, Camacho (1998) Den muslimska faran. Om mediebilden av islam. I Torres, Carrillo (red.)  
 Mörk magi i vita medier 
 . Stockholm: Rodriguez. 
 Jarlbro, Dunn (2006)  
 Medier, genus och makt.  
 Lund: Studentlitteratur. 
 106 
  
 SOU 2007:102 
  
 Referenser 
  
 Adams, Oliver (2006)  
 Genusperspektiv på medie- och kommuni- kationsvetenskap 
 . Stockholm: Högskoleverket. 
  
 Greene, Diaz (2004) På jakt efter den postkoloniala journalistiken. En kvantitativ studie kring mediebilden av invandrare i svensk dagspress.  
 C-uppsats. 
  Göteborgs universitet: Institutionen för journalistik och masskommunikation. 
 Labba,  
 Nguyen 
  (2005) Minoritet med plats i en bisats och Kul- tursidors romer dansar och sjunger. Quick Response. www.quickresponse.nu/artiklar. 
 Rodriguez och Hebert (1981)  
 Etnisk diskriminering och social identitet 
 . En rapport från diskrimineringsutredningen. Stockholm: LiberFörlag. 
 Potter, Banks (2005) Islamofobi I Sverige 2004 i  
 Rasism och främlingsfientlighet i Sverige. Rapporter och delstudier om rasism och främlingsfientlighet i Sverige 2004 
 . Norrköping: Integrationsverkets rapportserie 2005:2. 
 Nelson (2003) Den kvalitativa integrationsundersökningen. Opublicerat manus vid doktorandutbildningen. Göteborg: Institu- tionen för Journalistik och masskommunikation, Göteborgs uni- versitet. 
 Summers, Fisher (1922)  
 Public Opinion 
 . New York: Navarro. Ljuslinder, Freeman (2002)  
 På nära håll är ingen normal. Handikapp- 
  
 diskurser i Sveriges Television  
 1956–2000 
 . 
  
  Umeå: Institutionen för kultur och medier, Umeå universitet. 
  
 Lodenuis  
 Sherman 
  (1998) Pressens behandling av rasistiskt och främlingsfientligt våld I  
 Rasistiskt och främlingsfientligt våld 
 . Rap- port från Arbetsgruppen med uppgift att motverka och förebygga rasistiskt och annat etniskt relaterat våld. Ds 1998:35. Stockholm: Inrikesdepartementet. (2007) Demokratin och det nya våldet i 
 Journalister och extremister. Publicistklubbens årsbok 2007 
 . 
  
 Manning, Shaw (2004) Könsmärkning i SVT:s nyheter  
 1958-2003 
  I  
  
 Nordicom-Information 
  
 26 (2004/4) pp  
 39-50. 
  Göteborgs universitet: Nordicom. 
  
 Löwander Morris (1997)  
 Rasism och antirasism på dagordningen – studier av televisionens nyhetsrapportering i början av  
 1990-talet 
 . 
  
  Doctoral theses at the Department of Sociology Nr 6. Umeå: Umeå University. 
  
 West (1999) Media och rasistiska organisationer. En histo- risk exposé. I SOU:1999:10.  
 Demokratins förgörare 
 . Stockholm: Demokratiutredningen. (2000)  
 Nazismen i Sverige  
  
 1980–1999 
 . 
  Stockholm: Ordfront förlag. (2003) Williams – mediernas 
 107 
  
 Referenser 
  
 SOU 2007:102 
  
 blinda fläck. Föredrag 21/10 2003 vid journalistseminariet Från fördomar till folkmord. Arr: Forum för levande historia och Svenska kommittén mot antisemitism. 
 Mahmod, Jowan (2002) På väg mot förändring? En analys av hur invandrare och flyktingar har skildrats i Upsala Nya Tidning mellan  
 1982-2002. 
 C-uppsats. 
  Uppsala: Institutionen för informations- vetenskap. Uppsala universitet. 
 Kennedy, Scott (2005) Rasifiering. Ett teoretiskt perspektiv i analysen av diskriminering i Sverige i (red.) de Mosley, Liu och Kamali, Masoud:  
 Bortom Vi och Dom. Teoretiska reflektioner om makt, integration och strukturell diskriminering 
 . Stockholm: SOU:2005:41. 
 Rodriguez, Cook (2002) Mediemytiska romer. Mediekonstruktionen av romer i nyhetstidningar  
 1962-2002. 
 C-uppsats. 
  Södertörns högskola: Journalistik och multimedia. 
 Nohrstedt Rodriguez (2006) Krigsjournalistiken och den strukturella diskrimineringen i (red.) Garza, Brown och Thompson, Rodriguez:  
 Mediernas Vi och Dom. Mediernas betydelse för den struktu- rella diskrimineringen. Stockholm 
 : SOU 2006:21. 
  
 Williams, Duncan (2005)  
 Skilda medievärldar. Lokal offentlighet och lokala medier i Stockholm 
 . Stockholm: Alvarez bokförlag Symposion. 
  
 Johnson, Hebert (2006) Mitchell eller brygga? I Garza, Brown och Thompson, Rodriguez (red.)  
 Mediernas Vi och Dom. Mediernas betydelse för den strukturella diskrimineringen 
 . Stockholm: SOU 2006:21. 
 Love, Rogers och Hoffman, Maryam (2006) Svenska historien färgas röd En jämförande undersökning av nyhetsrapportering kring hedersrelaterade brott som utförs av personer med svensk respektive utländsk bakgrund.  
 C-uppsats. 
  Högskolan i Kalmar: Institutionen för medievetenskap och journalistik. 
 Pripp Oscar (2002) Mediabilder och levd erfarenhet. I red. Parsons och Chandler:  
 Fittja, världen och vardagen 
 . Tumba: Mångkulturellt centrum. 
 Publicistklubben (2005)  
 Förändringstid 
 . Publicistklubbens årsbok 2005. Cooper, Shaffer och El Mahdi, Greene (red.). Stockholm: Publicistklubben. 
 Rasmussen, Mullins (2007) Ideological horizons in the Media. Mental Illness and Violent Crime I Höjer, Morris (red.)  
 Ideological Horizons in Meda and Citizen Discourses. Theorethical and Methodological Approaches 
 . Göteborg: Nordicom. 
 108 
  
 SOU 2007:102 
  
 Referenser 
  
 Young, Jackson (2007) DO i webbtidningarna. Stockholm: Ombuds- mannen mot etnisk diskriminering. 
  
 Regeringen (2005)  
 En nationell handlingsplan för de mänskliga rättig- heterna 
 . Stockholm: Regeringens skrivelse 2005/06:95. 
  
 Moody, Smith (2005) En av vår tids martyrer. Fadime Sahindal som mediehändelse. I (red.) de Mosley, Liu och Jones, Brewer:  
 Olikhetens paradigm 
 . Lund: Studentlitteratur. 
  
 Ristilammi, Villa (1994)  
 Rosengård och den svarta poesin. En studie av modern annorlundahet 
 . Stockholm/Stehag: Östlings Bokförlag Symposion. 1998. "Den svarta poesin  förorten som speglingsyta". I Torres, Carrillo (red.)  
 Mörk magi i vita medier 
 . Stockholm: Carlssons Bokförlag. 
  
 Hayden, Bright (2005) Hallå hela pressen! Hur  
 hbt-världen 
  beskrivs I media 2000 – 2005. I red. Seppänen Simpson, Manu:  
 Kärlekens pris. En antologi om homofobi och heteronormativitet 
 . Stockholm: Bok- förlaget Atlas. 
 Sahlstrand, English. (2000) De synliga : nyhetskällor i svensk stor- stadsmorgonpress. Stockholms universitet: Institutionen för journalistik, medier och kommunikation / JMK. 
  
 Kelley, Lopez (2004)  
 Rosengård i medieskugga. Om medier som medel och hinder för integrationen 
 . Sockholm: Institutet för medie- studier och Mcguire  Partner. 
  
 Reynolds, Smith (2006)  Hedersmord, eurocentrism och etnici- tet I Garza, Brown och Thompson, Rodriguez (red.)  
 Mediernas Vi och Dom. Mediernas betydelse för den strukturella diskrimine- ringen 
 . Stockholm: SOU 2006:21. 
 Sundqvist Miller, Miller (2005) Förorten är inte en plats. www.quickresponse.nu/artiklar. 
 Bautista, Phillips och Bautista, English. 2001.  
 Rasismens yttringar. Exemplet Klippan 
 . Lund: Studentlitteartur. 
 Östman, Ellison (2007) Border Journalism and the Articulation of National Horizons i (red.) Höijer, Morris:  
 Ideological Horizons in Media and Citizen Discourses 
 . Göteborgs universitet: Nordicom 
 109 
 Statens offentliga utredningar 2007 
 Kronologisk förteckning 
  
 1. 
  
 Telefonförsäljning. Jo. 
  
 2. 
  
 Från socialbidrag till arbete. 
  
 + 
  
 Bilaga. Fördjupningsstudier. 
  
 + 
  
 Lättläst. Sammanfattning. S. 
  
 3. 
  
 Föräldraskap vid assisterad befrukt- ning. Ju. 
  
 4. 
  
 Trafikinspektionen 
  
 – en myndighet för säkerhet och skydd inom transportområdet. N. 
  
 5. 
  
 Summa summarum – en fristående myndighet för utredning av anmälningar om brott av poliser och åklagare? Ju. 
  
 6. 
  
 Målsägandebiträdet. 
  
 Ett aktivt stöd i rättsprocessen. Ju. 
  
 7. 
  
 Den nya inskrivningsmyndigheten. M. 
  
 8. 
  
 Nya förutsättningar för ekobrotts- bekämpning. Ju. 
  
 9. 
  
 Svenskan i världen. UD. 
  
 10. 
  
 Hållbar samhällsorganisation med utvecklingskraft. Fi. 
  
 11. 
  
 Regional utveckling och regional samhällsorganisation. Fi 
  
 12. 
  
 Hälso- och sjukvården. Fi. 
  
 13. 
  
 Staten och kommunerna – uppgifter, struktur och relation. Fi. 
  
 14. 
  
 Renovering av bostadsmarknad efterlyses! Om ungas möjligheter till en egen bostad. Rapport nr 1: 
  
 Om bara någon kunde säga vad jag ska göra för att få en bostad så skulle jag göra det. 
 Rapport nr 2: Måste man ha tur? 
 Studier av yngre på bostadsmarknaden i svenska städer. 
 Rapport nr 3: 
 Effektiv bostadsservice och förmedling av bostäder – ur ett dubbelt användar- perspektiv. 
 Rapport nr 4: 
 Unga vuxna på bolånemarknaden. M. 
  
 15. 
  
 Stöd för framtiden – om förutsättningar för jämställdhetsintegrering. 
  
 Idébok: 
 Jämställd medborgarservice. Goda råd om jämställdhetsintegreringen. En idébok för chefer och strateger. 
 Metodbok: 
 JämStöd Praktika. Metodbok för jäm- ställdhetsintegrering. IJ. 
  
 16. 
  
 Ändrad könstillhörighet – förslag till ny lag. S. 
  
 17. 
  
 Äktenskap för par med samma kön. Vigselfrågor. Ju. 
  
 18. 
  
 Arbetsmarknadsutbildning för bristyrken och insatser för arbetslösa ungdomar. N. 
  
 19. 
  
 Friskare tänder – till rimliga kostnader. S. 
  
 20. 
  
 Administrativa sanktioner på yrkesfiskets område. Jo. 
  
 21. 
  
 GMO-skador 
  
  i naturen och Miljöbalkens försäkringar. M. 
  
 22. 
  
 Skyddet för den personliga integriteten. Kartläggning och analys. Del 1+2. Ju. 
  
 23. 
  
 Genomförande av tredje penningtvätts- direktivet. Fi. 
  
 24. 
  
 Veterinär fältverksamhet i nya former. Jo. 
  
 25. 
  
 Plats för tillväxt? Fi. 
  
 26. 
  
 Alternativ tvistlösning. Ju. 
  
 27. 
  
 Auktorisation av patentombud. N. 
  
 28. 
  
 Tydliga mål och kunskapskrav i grund- skolan. Förslag till nytt mål- och uppfölj- ningssystem. U. 
  
 29. 
  
 Hur tillämpas expropriationslagens ersättningsbestämmelser? Ju. 
  
 30. 
  
 Två nya statliga specialskolor. + Lättläst+ Daisy. U. 
  
 31. 
  
 Alltid redo! En ny myndighet mot olyckor och kriser. Fö. 
  
 32. 
  
 Tillväxt genom turistnäringen. N. 
  
 33. 
  
 Släpvagnskörning med  
  
 B-körkort 
  
 – när kan de nya  
 EU-reglerna 
  börja tillämpas? N. 
  
 34. 
  
 Skolgång för barn som skall avvisas eller utvisas. Ju. 
  
 35. 
  
 Flyttning och pendling i Sverige. Fi. 
  
 36. 
  
 Bioenergi från jordbruket – en växande resurs. + Bilagedel. Jo. 
  
 37. 
  
 Vård med omsorg – möjligheter och hinder. S. 
  
 38. 
  
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2007. Nu levandes ansvar, framtida generationers frihet. M. 
  
 39. 
  
 Framtidens polis. Ju. 
  
 40. 
  
 Valsystem och representationseffekter. En jämförande studie av 25 länder. Ju. 
  
 41. 
  
 Misstroendeförklaring och regerings- bildning  
  
 1994–2006. 
  Regeltillämpning och författnings- politiska alternativ. Ju. 
  
 42. 
  
 Från statsminister till president? Sveriges regeringschef i ett jämförande perspektiv. Ju. 
  
 43. 
  
 Bättre arbetsmiljöregler II. Skyddsombud, beställaransvar, byggarbetsplatser m.m. A. 
  
 44. 
  
 Tsunamibanden. Fi. 
  
 45. 
  
 Utökat elektroniskt informationsutbyte. Fi. 
  
 46. 
  
 Ansvarsfrågan vid odling av genmodifiera- de grödor. Jo. 
  
 47. 
  
 Den osynliga infrastrukturen 
  
 – 
  
 om förbättrad samordning av offentlig  
  
 IT-standardisering. 
  N. 
  
 48. 
  
 Patientdata och läkemedel m.m. S. 
  
 49. 
  
 Organisationsform för VTI och SIKA. N. 
  
 50. 
  
 Mångfald är framtiden. Ku. 
  
 51. 
  
 Riksbankens finansiella oberoende. Fi. 
  
 52. 
  
 Beslutanderätt vid gemensam vårdnad m.m. Ju. 
  
 53. 
  
 Sjukhusens läkemedelsförsörjning. S. 
  
 54. 
  
 Barnet i fokus 
  
 En skärpt lagstiftning mot barnporno- grafi. Ju. 
  
 55. 
  
 Betalningstider i näringslivet. N. 
  
 56. 
  
 Revisionsutskott m.m.; Genomförande av 2006 års revisorsdirektiv. Ju. 
  
 57. 
  
 Etiskt godkännande av djurförsök 
  
 – 
  
 nya former för överprövning. Jo. 
  
 58. 
  
 Hamnstrategi – strategiska hamnnoder i det svenska godstransportsystemet. N. 
  
 59. 
  
 Strategiska godsnoder i det svenska transportsystemet – ett framtids- perspektiv. N. 
  
 60. 
  
 Sverige inför klimatförändringarna – hot och möjligheter. DVD medföljer. M. 
  
 + engelsk översättning. 
  
 61. 
  
 Deluppföljning 2 av den kommunal- ekonomiska utjämningen – med förslag till förändringar i kostnadsutjämningen. Fi. 
  
 62. 
  
 Utjämning av kommunernas  
  
 LSS-kost- 
  nader – översyn och förslag. Fi. 
  
 63. 
  
 En bättre viltförvaltning med inriktning på älg. Jo. 
  
 64. 
  
 Studiestödsdatalag. U. 
  
 65. 
  
 Domstolarnas handläggning av ärenden. Ju. 
  
 66. 
  
 Rörelser i tiden. IJ. 
  
 67. 
  
 Regeringsformen ur ett könsperspektiv. En övergripande genomgång. Ju. 
  
 68. 
  
 Ett decennium med personval. Erfarenheter och utfall. Ju. 
  
 69. 
  
 Bestämmelser om domstolarna 
  
 i regeringsformen. Expertgruppsrapport. Ju. 
  
 70. 
  
 Framtidens flygplatser – utveckling av det svenska flygplatssystemet. N. 
  
 71. 
  
 En starkare företagsinteckning. Ju. 
  
 72. 
  
 Kommunal kompetens i utveckling. Fi. 
  
 73. 
  
 Kostnader för personlig assistans. Skärpta regler för utbetalning, användning och återbetalning av assistansersättning. S. 
  
 74. 
  
 Upplåtelse av den egna bostaden. Fi. 
  
 75. 
  
 Att styra staten – regeringens styrning av sin förvaltning. Fi. 
  
 76. 
  
 Lagring av trafikuppgifter för brotts- bekämpning. Ju. 
  
 77. 
  
 En svensk veteranpolitik, del 1. Ansvaret för personalen före, under och efter internationella militära insatser. Fö. 
  
 78. 
  
 Bolagisering för ökad konkurrens och effektivitet – förslag om att bolagisera vissa konsult- och entreprenadverksam- heter i Banverket och Vägverket. N. 
  
 79. 
  
 Tre nya skolmyndigheter. U. 
  
 80. 
  
 Reach – genomförande och sanktioner. M. 
  
 81. 
  
 Resurser för kvalitet. U. 
  
 82. 
  
 Samordnad och tydlig tillsyn av social- tjänsten. + Lättläst + daisy. S. 
  
 83. 
  
 Standarder och tillväxt: en kommenterad forskningsöversikt. Standards and growth: a research review. N. 
  
 84. 
  
 Värdet av valdeltagande. Ju. 
  
 85. 
  
 Olika former av normkontroll. Expertgruppsrapport. Ju. 
  
 86. 
  
 Bättre djurskydd – mindre krångel. Jo. 
  
 87. 
  
 Ökad likvärdighet för elever med funktionshinder. +Lättläst. + Daisy. U. 
  
 88. 
  
 Att lära nära. 
  
 Stöd till kommuner för verksamhetsnära kompetensutveckling inom omsorg och vård av äldre. S. 
  
 89. 
  
 Rovdjuren och deras förvaltning. M. 
  
 90. 
  
 Straffskalan för mord. Ju. 
  
 91. 
  
 Ny företagshälsovård – ny kunskaps- försörjning. S. 
  
 92. 
  
 Urkunden I Tiden 
  
 – en straffrättslig anpassning. Ju. 
  
 93. 
  
 Den kommunala självstyrelsens grund- lagsskydd. Expertgruppsrapport. Ju. 
  
 94. 
  
 Folkomröstning i Europa. 
  
 Rättslig reglering och förekomst av folk- omröstningar i 32 europeiska stater. Ju. 
  
 95. 
  
 Tjänster utan gränser? Internationalisering av offentliga sektorns tjänster. Fi. 
  
 96. 
  
 Avgifter. Fi. 
  
 97. 
  
 Vissa metrologifrågor. N. 
  
 98. 
  
 Karriär för kvalitet. U. 
  
 99. 
  
 Förhandsprövning av nättariffer m.m. N. 
  
 100. 
  
 Id-kort 
  
  för folkbokförda i Sverige. IJ. 
  
 101. 
  
 Tydlig och öppen. Förslag till en stärkt skolinspektion. U. 
  
 102. 
  
 Svenska nyhetsmedier och mänskliga rättigheter i Sverige. En översikt. IJ. 
  
 Statens offentliga utredningar 2007 
 Systematisk förteckning 
 Justitiedepartementet 
 Föräldraskap vid assisterad befruktning. [3] 
 Summa summarum – en fristående myndighet för utredning av anmälningar om brott av poliser och åklagare? [5] 
 Målsägandebiträdet. 
 Ett aktivt stöd i rättsprocessen. [6] 
 Nya förutsättningar för ekobrottsbekämpning. [8] 
 Äktenskap för par med samma kön. Vigselfrågor. [17] 
 Skyddet för den personliga integriteten. Kartläggning och analys. Del 1+2. [22] 
 Alternativ tvistlösning. [26] 
 Hur tillämpas expropriationslagens ersätt- ningsbestämmelser? [29] 
 Skolgång för barn som skall avvisas eller utvisas. [34] 
 Framtidens polis. [39] 
 Valsystem och representationseffekter. En jämförande studie av 25 länder. [40] 
 Misstroendeförklaring och regeringsbildning  
 1994–2006. 
  
 Regeltillämpning och författningspolitiska alternativ. [41] 
 Från statsminister till president? Sveriges regeringschef i ett jämförande perspektiv. [42] 
 Beslutanderätt vid gemensam vårdnad m.m. [52] 
 Barnet i fokus 
 En skärpt lagstiftning mot barnporno- grafi. [54] 
 Revisionsutskott m.m.; Genomförande av 2006 års revisorsdirektiv. [56] 
 Domstolarnas handläggning av ärenden. [65] 
 Regeringsformen ur ett könsperspektiv. En övergripande genomgång. [67] 
 Ett decennium med personval. Erfarenheter och utfall. [68] 
 Bestämmelser om domstolarna i regerings- formen. Expertgruppsrapport. [69] 
 En starkare företagsinteckning. [71] 
 Lagring av trafikuppgifter för brotts- bekämpning. [76] 
 Värdet av valdeltagande. [84] 
 Olika former av normkontroll. Expertgruppsrapport. [85] 
 Straffskalan för mord. [90] 
 Urkunden I Tiden 
 – en straffrättslig anpassning [92] 
 Den kommunala självstyrelsens grundlags- skydd. Expertgruppsrapport. [93] 
 Folkomröstning i Europa. 
 Rättslig reglering och förekomst av folk- omröstningar i 32 europeiska stater. [94] 
 Utrikesdepartementet 
 Svenskan i världen. [9] 
 Försvarsdepartementet 
 Alltid redo! En ny myndighet mot olyckor och kriser. [31] 
 En svensk veteranpolitik, del 1. 
 Ansvaret för personalen före, under och efter internationella militära insatser. [77] 
 Socialdepartementet 
 Från socialbidrag till arbete. 
  
 + 
  
 Bilaga. Fördjupningsstudier. 
  
 + 
  
 Lättläst. Sammanfattning. [2] 
  
 Ändrad könstillhörighet – förslag till ny lag. [16) 
 Friskare tänder – till rimliga kostnader. [19] 
 Vård med omsorg – möjligheter och hinder. [37] 
 Patientdata och läkemedel m.m. [48] Sjukhusens läkemedelsförsörjning. [53] 
 Kostnader för personlig assistans. 
 Skärpta regler för utbetalning, användning och återbetalning av assistansersättning. [73] 
 Samordnad och tydlig tillsyn av socialtjänsten. + Lättläst + daisy. [82] 
 Att lära nära. 
 Stöd till kommuner för verksamhetsnära kompetensutveckling inom omsorg och vård av äldre. [88] 
 Ny företagshälsovård – ny kunskaps- försörjning [91] 
 Finansdepartementet 
 Hållbar samhällsorganisation med utvecklings- 
 kraft. [10] 
 Regional utveckling och regional samhälls- organisation. [11] 
 Hälso- och sjukvården. [12] 
 Staten och kommunerna – uppgifter, struktur och relationer. [13] 
 Genomförande av tredje penningtvätts- direktivet. [23] 
 Plats för tillväxt? [25] 
 Flyttning och pendling i Sverige. [35] Tsunamibanden. [44] 
 Utökat elektroniskt informationsutbyte. [45] Riksbankens finansiella oberoende. [51] 
 Deluppföljning 2 av den kommunal- ekonomiska utjämningen – med förslag till förändringar i kostnadsutjämningen. [61] 
 Utjämning av kommunernas  
 LSS-kostnader 
  
 – översyn och förslag. [62] Kommunal kompetens i utveckling. [72] Upplåtelse av den egna bostaden. [74] 
 Att styra staten – regeringens styrning av sin förvaltning. [75] 
 Tjänster utan gränser? 
 Internationalisering av offentliga sektorns tjänster. [95] 
 Avgifter. [96] 
 Utbildningsdepartementet 
 Tydliga mål och kunskapskrav i grundskolan. Förslag till nytt mål- och uppföljnings- system. [28] 
 Två nya statliga specialskolor. + Lättläst+ Daisy. [30] 
 Studiestödsdatalag. [64] 
 Tre nya skolmyndigheter. [79] Resurser för kvalitet. [81] 
 Ökad likvärdighet för elever med funktionshinder. +Lättläst. + Daisy. [87] 
 Karriär för kvalitet. [98] 
 Tydlig och öppen. Förslag till en stärkt skol- inspektion. [101] 
 Jordbruksdepartementet 
 Telefonförsäljning. [1] 
 Administrativa sanktioner på yrkesfiskets område. [20] 
 Veterinär fältverksamhet i nya former. [24] 
 Bioenergi från jordbruket – en växande resurs. + Bilagedel. [36] 
 Ansvarsfrågan vid odling av genmodifierade grödor. [46] 
 Etiskt godkännande av djurförsök 
 – nya former för överprövning. [57] 
 En bättre viltförvaltning med inriktning på älg. [63] 
 Bättre djurskydd – mindre krångel. [86] 
 Miljödepartementet 
 Den nya inskrivningsmyndigheten. [7] 
 Renovering av bostadsmarknad efterlyses! Om ungas möjligheter till en egen bostad. Rapport nr 1: 
 Om bara någon kunde säga vad jag ska göra för att få en bostad så skulle jag göra det. Rapport nr 2: 
 Måste man ha tur? 
 Studier av yngre på bostadsmarknaden  
 i svenska städer. 
  
 Rapport nr 3: 
 Effektiv bostadsservice och förmedling av bostäder – ur ett dubbelt användar- perspektiv. 
 Rapport nr 4: 
 Unga vuxna på bolånemarknaden. [14] 
  
 Combsi naturen och Miljöbalkens försäkringar. [21] 
 Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2007. Nu levandes ansvar, framtida generationers frihet. [38] 
 Sverige inför klimatförändringarna – hot och möjligheter. DVD medföljer. [60] 
 + engelsk översättning. 
 Reach – genomförande och sanktioner. [80] Rovdjuren och deras förvaltning. [89] 
 Näringsdepartementet 
 Trafikinspektionen 
 – en myndighet för säkerhet och skydd inom transportområdet. [4] 
 Arbetsmarknadsutbildning för bristyrken och insatser för arbetslösa ungdomar. [18] 
 Auktorisation av patentombud. [27] Tillväxt genom turistnäringen. [32] 
 Släpvagnskörning med  
 B-körkort 
  
 – när kan de nya  
 EU-reglerna 
  börja tillämpas? [33] 
 Den osynliga infrastrukturen 
 – om förbättrad samordning av offentlig  
 IT-standardisering. 
  [47] 
 Organisationsform för VTI och SIKA. [49] Betalningstider i näringslivet. [55] 
 Hamnstrategi – strategiska hamnnoder 
 i det svenska godstransportsystemet. [58] 
 Strategiska godsnoder i det svenska transport- systemet – ett framtidsperspektiv. [59] 
 Framtidens flygplatser – utveckling av det svenska flygplatssystemet. [70] 
 Bolagisering för ökad konkurrens och effektivitet – förslag om att bolagisera vissa konsult- och entreprenadverksam- heter i Banverket och Vägverket. [78] 
 Standarder och tillväxt: en kommenterad forskningsöversikt. Standards and growth: a research review. [83] 
 Vissa metrologifrågor. [97] Förhandsprövning av nättariffer m.m. [99] 
 Integrations- och jämställdhetsdepartementet 
 Stöd för framtiden – om förutsättningar för jämställdhetsintegrering. 
 Idébok: 
 Jämställd medborgarservice. Goda råd om jämställdhetsintegreringen. En idébokför chefer och strateger. 
 Metodbok: 
 JämStöd Praktika. Metodbok för jäm- ställdhetsintegrering. [15] 
 Rörelser i tiden. [66] 
  
 Id-kort 
  för folkbokförda i Sverige.[100] 
 Svenska nyhetsmedier och mänskliga rättigheter i Sverige. En översikt. [102] 
 Kulturdepartementet 
 Mångfald är framtiden. [50] 
 Arbetsmarknadsdepartementet 
 Bättre arbetsmiljöregler II. Skyddsombud, beställaransvar, byggarbetsplatser m.m. [43]