3 En åldrande befolkning 
  
 3.1 
  
 Demografi 
  
 SENIOR 2005 konstaterar: 
 En åldrande befolkning är en naturlig utveckling av den demo- grafiska omvandling som de flesta europeiska länder gick igenom under 1800- och  
 1900-talen. 
  Denna omvandling, som även kallas ålderstransition, fortsätter nu på global nivå. Under omvandlingens sista skede,  
 åldrandefasen,  
 ligger tyngdpunkten i befolkningsökningen i de äldsta åldersgrupperna. Den del av befolkningen som är under pensionsåldern förblir då konstant eller börjar t.o.m. att minska. Till år 2030 beräknas Europas västra hälft bli den första region i världen som kommer in i åldrandefasen. 
 För Sveriges del innebär detta att nästan 25 procent av in- vånarna år 2030 kommer att vara över 65 år, jämfört med drygt 17 procent i dag. Antalet personer som är 80 år och äldre kom- mer under samma period att öka från knappt en halv miljon till omkring 750 000. På ytterligare ett par decenniers sikt blir ökningen av andelen och antalet äldre ännu större. Prognosernas säkerhet för de olika åldersgrupperna är beroende av antaganden om dödlighet, födelsetal och nettomigration. 
 Ända fram till år 2050 beräknas medellivslängden vara längre för kvinnor än för män, men ökningen av medellivslängden be- räknas bli större för männen. Kvinnoöverskottet beräknas därför minska i åldern 65 79 år fram till mitten av  
 2000-talet, 
  men öka bland personer som är 80 år och äldre. 
 De demografiska förändringarna beräknas leda till ökade skillnader mellan olika län och lokala arbetsmarknader i Sverige. Konsekvenserna av denna utveckling på lokal och regional nivå berör många områden som inte ingår i vårt uppdrag, men som även kommer att påverka möjligheterna att långsiktigt utveckla äldrepolitiken. 
 93 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 SENIOR 2005 anser: 
  
 N  
 Det är hög tid att konsekvenserna av den demografiska ut- vecklingen på lokal och regional nivå utreds med utgångs- punkt i möjligheterna att leva och verka under hela livet i olika delar av landet. 
  
 3.1.1 
  
 Ålderstransitionen en global trend 
  
 I dag bor huvuddelen av världens befolkning i länder med relativt ung befolkning. År 2050 kommer, enligt FN:s befolkningsprog- noser, flertalet människor att leva i länder med en mogen eller åldrande befolkning. Stora delar av världen kommer att präglas av effekter av en kraftigt åldrande befolkning som hittills varit okända på denna nivå, men som kunnat ses i enstaka områden, t.ex. Norr- lands inland. 
 Att befolkningen åldras är, historiskt sett, en naturlig utveckling av den demografiska omvandling som de flesta europeiska länder gick igenom under 1800- och  
 1900-talen. 
  Denna omvandling är ett övergångsskede, när ett land går från en situation med höga dödstal och höga födelsetal till en situation med låga dödstal och låga födelsetal. Först faller dödligheten, vilket innebär en snabbt växan- de befolkning. När även födelsetalen börjar falla bromsas befolk- ningstillväxten. I Sverige inleddes den demografiska omvandlingen med fallande dödstal på  
 1820-talet, 
  medan födelsetalen började sjunka på  
 1870-talet. 
  
 Övergången från en dominans av barn och ungdomar i befolk- ningen till ökande inslag av medelålders och äldre kallas  
 ålders- transition.  
 Vid sidan av ålderstransitionen påverkas åldersstrukturen även av mer kortsiktiga variationer i födelsetal och dödlighet. Andra faktorer är krig, epidemier och katastrofer som kan leda till betydande skillnader i ett lands eller en regions åldersstruktur. Förhållandena är svåra att prognostisera och kan variera avsevärt från land till land. Efterkrigstidens  
 baby-boom 
  har berört de flesta länder i Västeuropa och Nordamerika, men infallit vid olika tidpunkter. I dag påverkar aidsepidemin den demografiska utveck- lingen i många länder, men de framtida effekterna är svåra att över- blicka. 
 94 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 En analys av FN:s globala data visar att världens länder i dag är fördelade på fem faser i ålderstransitionen (Institutet för framtids- studier 2000): 
  
 N  
 Föryngringsfasen som kännetecknas av att antalet barn växer snabbt (Västafrika, Östafrika och Centralafrika) 
  
 N  
 Familjefasen som kännetecknas att de första stora barnkullarna når fertil ålder och får många barn (södra Afrika, Nordafrika, Centralamerika, Västasien, Sydasien och Sydostasien) 
  
 N  
 Moderniseringsfasen som kännetecknas av sjunkande födelsetal och ökande andelar av medelålders personer i befolkningen (Karibien, Östasien och Sydamerika) 
  
 N  
 Medelåldersfasen som kännetecknas av att befolkningens tyngd- punkt förskjuts mot de medelålders (Nordamerika, Oceanien, Västeuropa och Östeuropa) 
  
 N  
 Mognadsfasen som kännetecknas av ökande antal äldre medel- ålders och yngre pensionärer (Nord- och Sydeuropa) 
 Under ålderstransitionens sista skede,  
 åldrandefasen,  
 ligger tyngd- punkten i befolkningsökningen i de äldsta åldersgrupperna. Den del av befolkningen som är under pensionsåldern förblir konstant eller börjar t.o.m. att minska. Ännu har inget land gått in i åld- randefasen. 
 Fram till år 2015 beräknas de flesta regioner som i dag befinner sig i familjefasen ha kommit över i moderniseringsfasen. Till år 2030 befinner de sig tillsammans med Sydamerika i medelålders- fasen. Samtidigt beräknas länderna i Europas västra hälft som första region komma i åldrandefasen. År 2050 beräknas även Östeuropa, Nordamerika och Östasien att befinna sig i åldrandefasen. 
  
 3.1.2 
  
 Sveriges väg in i åldrandefasen 
  
 Sedan  
 1700-talet 
  har kris i befolkningsfrågan varit ett åter- kommande tema i den politiska debatten i Sverige (SCB 2001a). Den första systematiska folkräkningen i mitten av  
 1700-talet 
  gav vid handen att svenskarna var betydligt färre än vad myndigheterna trott och hoppats. Flera åtgärder sattes in, inte minst riktade mot den höga spädbarnsdödligheten. Under  
 1800-talet 
  ökade befolk- ningstillväxten däremot snabbt. Även om den omfattande utvand- ringen till Amerika mildrade effekterna i en tid av utbredd fattig- 
 95 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 dom och hög sjuklighet, följdes befolkningstillväxten av en intensiv debatt om barnbegränsning i början av  
 1900-talet. 
  
 När barnafödandet kraftigt minskade under  
 1930-talet 
  vidtog en ny fas i diskussionen efter att ha varit en fråga om nationens militära och ekonomiska styrka blev befolkningsfrågan ett social- politiskt projekt. Denna gång handlade åtgärderna om bättre och billigare bostäder, barnbidrag, skolmåltider, sexualupplysning, familjestöd och hälsokontroller. Innan dessa reformer hann för- verkligas vände barnafödandet uppåt igen. Under 1940- och 1960- talen nådde födelsetalen tillfälligtvis samma höga nivåer som under slutet av  
 1800-talet 
  och början av  
 1900-talet. 
  
 SCB:s befolkningsprognos för perioden 2000 2050 
 Nu, i början av  
 2000-talet, 
  präglas diskussionen av det låga barna- födandet och den långsiktigt åldrande befolkningen. Drygt 17 pro- cent av befolkningen är i dag 65 år och äldre. Om 30 år kommer nära 25 procent av invånarna i Sverige att vara över 65 år enligt Statistiska Centralbyråns (SCB) prognoser (SCB 2000a och 2001e). Antalet personer som är 80 år och äldre kommer under samma period att öka kraftigt från drygt 450 000 år 2000 till omkring 750 000 år 2030. På ytterligare ett par decenniers sikt blir ökningen av andelen och antalet äldre ännu större. I sin senaste befolkningsprognos skriver SCB att hela befolkningstillväxten under de närmaste 50 åren förväntas bestå av personer som är 65 år eller äldre. 
 Under de närmaste två decennierna beror befolkningens åld- rande i första hand på att det föddes relativt många barn under  
 1940-talet 
  i kombination med en längre medellivslängd. Ökningen av antalet personer över 65 års ålder börjar därför på allvar först efter år 2005, då de som föddes år 1940 fyller 65 år. Under perioden 2005 2020 beräknas antalet personer som är 65 år och äldre öka från omkring 1,5 miljoner till omkring 1,9 miljoner. Under de föl- jande 20 åren ökar antalet personer i denna ålder med ytterligare omkring 500 000 personer. Ökningen av antalet personer över 80 år börjar först efter år 2020. Först ökar antalet personer i denna ålder från knappt 500 000 till cirka 750 000 på tio år och med ytterligare 100 000 personer under de följande 20 åren. 
 96 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 Figur 3.1. 
  
 Andelar personer i befolkningen i åldrarna 0 19, 20 64 
  
 och 65 år 1950 2050 
  
 6 000 000 
  
 5 000 000 
  
 4 000 000 
  
 3 000 000 
  
 2 000 000 
  
 1 000 000 
  
 0 
  
 1970 
  
 1980 
  
 1990 
  
 2000 
  
 2010 
  
 2020 
  
 2030 
  
 0-19 
  år 
  
 20-64 
  år 
  
 65-w 
  år 
  
 Källa:  
 SCB. 
  
 Figur 3.2.  
 Andelar personer i befolkningen äldre än 65 respektive 
  
 80 år 1950 2050 
  
 1 600 000 
  
 1 400 000 
  
 1 200 000 
  
 1 000 000 
  
 800 000 
  
 600 000 
  
 400 000 
  
 200 000 
  
 0 
  
 1970 
  
 1980 
  
 1990 
  
 2000 
  
 2010 
  
 2020 
  
 2030 
  
 Ålder  
 65-79 
  år 
  
 Ålder  
 80-w 
  år 
  
 Källa:  
 SCB. 
  
 97 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 Tabell 3.1.  
 Befolkningens medelålder år 1950 2050, uppdelad på kvinnor och män 
  
 År 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 1950 
  
 34,3 
  
 35,5 
  
 1975 
  
 36,8 
  
 38,8 
  
 2000 
  
 39 
  
 41,6 
  
 2025 
  
 42 
  
 44 
  
 2050 
  
 43 
  
 45,3 
  
 Källa:  
 SCB. 
  
 Tabell 3.2.  
 Medellivslängden i Sverige år 1901 2050 
 Återstående medellivslängd vid födelsen respektive 65 år ålder 
  
 År 
  
 Vid födelsen 
  
 Vid 65 år 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 1901-10 
  
 56,7 
  
 54,5 
  
 13,7 
  
 12,8 
  
 1911-20 
  
 58,4 
  
 55,6 
  
 13,7 
  
 12,8 
  
 1921-30 
  
 63,2 
  
 61 
  
 13,8 
  
 13,2 
  
 1931-40 
  
 66,1 
  
 63,8 
  
 13,6 
  
 13,1 
  
 1941-50 
  
 70,6 
  
 68,1 
  
 14,3 
  
 13,6 
  
 1951-60 
  
 74,1 
  
 70,9 
  
 15 
  
 13,9 
  
 1961-70 
  
 76,1 
  
 71,7 
  
 16,1 
  
 13,9 
  
 1971-80 
  
 78,1 
  
 72,3 
  
 17,5 
  
 14,1 
  
 1981-90 
  
 79,9 
  
 74 
  
 18,7 
  
 14,9 
  
 1991-95 
  
 81 
  
 75,6 
  
 19,4 
  
 15,7 
  
 2000 
  
 82 
  
 77,4 
  
 20,1 
  
 16,7 
  
 2010 
  
 83,4 
  
 78,7 
  
 21,1 
  
 17,6 
  
 2020 
  
 84,4 
  
 80 
  
 21,8 
  
 18,4 
  
 2030 
  
 85,2 
  
 81 
  
 22,5 
  
 19,1 
  
 2040 
  
 86 
  
 82 
  
 23 
  
 19,8 
  
 2050 
  
 86,5 
  
 82,6 
  
 23,5 
  
 20,3 
  
 Källa:  
 SCB. 
  
 Under hela prognosperioden är medellivslängden längre för kvin- nor än för män. Ökningen av medellivslängden beräknas dock bli större för männen fram till år 2050. Detta påverkar överskottet på kvinnor i högre åldrar. År 2000 fanns det cirka 100 000 fler 
 98 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 kvinnor än män i åldern 65 79 år, ett antal som beräknas sjunka till cirka 50 000 i mitten av  
 2000-talet. 
  När det gäller personer som är 80 år och äldre beräknas kvinnoöverskottet öka från 130 000 år 2000 till 160 000 år 2050. 
 Osäkerheter i befolkningsprognosen 
 För att göra befolkningsprognoser krävs antaganden om föränd- ringar när det gäller födelsetal, in- och utvandring samt dödlighet i olika åldersgrupper. Vissa utvecklingstendenser kan förutses med stor precision, medan andra är osäkra. I SCB:s befolkningsprog- noser finns ett huvudalternativ, som anses mest realistiskt, och några alternativa prognoser (SCB 2000a och 2001e). SCB:s befolk- ningsprognoser publiceras vart tredje år och uppdateras varje år. 
 För den yngsta åldersgruppen, 0 19 år, är utvecklingen främst beroende av hur födelsetalen utvecklas. Först efter 20 år får detta effekter för antalet 20 64 åringar, medan antalet 65 år och äldre kommer att beröras först efter 65 år av förändrade födelsetal. För åldersgruppen 20 64 år har utvecklingen av nettomigrationen störst betydelse, men även antalet i den yngsta åldersgruppen på- verkas. De äldsta åldersgrupperna berörs bara marginellt av hur nettomigrationen förändras fram till år 2020. De äldsta ålders- grupperna, 65 74 år och 75 år och äldre, framför allt den senare, påverkas främst av hur risken att avlida vid olika åldrar förändras. Antalet i de yngre åldersgrupperna påverkas lite av minskad död- lighet. 
 Sedan  
 1970-talet 
  har alla prognoser avseende antalet äldre under- skattat den faktiska utvecklingen. Detta beror framför allt på alltför försiktiga antaganden om dödlighetsutvecklingen hos medelålders och äldre. 
 99 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 Figur 3.3.  
 Antal personer i åldern  
 65-74 
  år samt antal personer 75 år och äldre år  
 1980-2050 
  vid olika antaganden om dödlighet. 
 1 800 000 
 1 600 000 
 1 400 000 
 1 200 000 
 1 000 000 
 800 000 
 600 000 
 400 000 
 200 000 
 0 
 1980 1985 1990 1995 2000 2005 2010 2015 2020 2025 2030 2035 2040 2045 2050 
  
 Huv udalternativ 
  
 65-74 
  år 
  
 Låg dödlighet  
 65-74 
  år 
  
 Hög dödlighet  
 65-74 
  år 
  
 Huv udalternativ 
  
 75- år 
  
 Låg dödlighet 75- år 
  
 Hög dödlighet 75- år 
  
 Källa:  
 SCB/Institutet för framtidsstudier. 
 Utrikes födda 
 1 
  
 Av alla personer som var 50 år och var bosatta i Sverige den 31december år 1999 var nästan 300 000 födda i andra länder. Att dessa 300 000 personer var födda i 203 olika länder säger något om svårigheten att beskriva invandrare eller äldre invandrare som en enhetlig grupp. Omkring 60 procent av dessa 300 000 personer var i åldern 50 64 år. Särskilt i de äldre åldersgrupperna var andelen kvinnor avsevärt större än andelen män. Drygt 70 procent av de utrikes födda i åldersgruppen 80 år och äldre var kvinnor. 
  
 1  
 Avsnittet bygger på uppgifter i Integrationsverkets databas STATIV. 
 100 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 Tabell 3.3.  
 Utrikes födda personer som var bosatta i Sverige den 31 december 1999, 50 år och äldre 
  
 Kvinnor 
  
 Män 
  
 Totalt 
  
 50-64 
  år 
  
 92 441 
  
 85 802 
  
 178 243 
  
 65-79 
  år 
  
 60 780 
  
 38 450 
  
 99 230 
  
 80- år 
  
 13 875 
  
 5 398 
  
 19 273 
  
 Totalt 
  
 167 096 
  
 129 650 
  
 296 746 
  
 Källa:  
 Integrationsverket. 
 Den särklassigt största gruppen var personer födda i Finland. Andra stora grupper kom från Tyskland, Norge och Danmark. Som framgår av tabell 3.4 var antalet personer från andra euro- peiska länder och från  
 icke-europeiska 
  länder betydligt mindre, med undantag från den grupp som var födda i Jugoslavien. Andelen kvinnor och män i de olika grupperna varierade kraftigt, från 68 procent kvinnor bland personer födda i Polen till 38 procent bland personer födda i Etiopien. 
 101 
 En åldrande befolkning SOU 2002:29 
  
 Tabell 3.4. 
  
 De 
  
 tjugo största 
  
 immigrantgrupperna i Sverige 
  
 den 31 december 1999, 50 år och äldre 
  
 Totalt 
  
 Män 
  
 Kvinnor 
  
 Finland 
  
 116 688 
  
 42 procent 
  
 58 procent 
  
 Tyskland 
  
 25 410 
  
 42 procent 
  
 58 procent 
  
 Norge 
  
 23 894 
  
 37 procent 
  
 63 procent 
  
 Danmark 
  
 22 838 
  
 51 procent 
  
 49 procent 
  
 Jugoslavien 
  
 22 566 
  
 52 procent 
  
 48 procent 
  
 Polen 
  
 14 935 
  
 32 procent 
  
 68 procent 
  
 Bosnien-Hercegovina 
  
 10 876 
  
 45 procent 
  
 55 procent 
  
 Ungern 
  
 8 635 
  
 55 procent 
  
 45 procent 
  
 Iran 
  
 8 070 
  
 50 procent 
  
 50 procent 
  
 Turkiet 
  
 6 704 
  
 49 procent 
  
 51 procent 
  
 Chile 
  
 5 653 
  
 46 procent 
  
 54 procent 
  
 Irak 
  
 5 054 
  
 55 procent 
  
 45 procent 
  
 USA 
  
 4 932 
  
 49 procent 
  
 51 procent 
  
 Grekland 
  
 4 911 
  
 61 procent 
  
 39 procent 
  
 Storbritannien 
  
 4 117 
  
 60 procent 
  
 40 procent 
  
 Rumänien 
  
 3 658 
  
 45 procent 
  
 55 procent 
  
 Syrien 
  
 2 329 
  
 51 procent 
  
 49 procent 
  
 Libanon 
  
 1 859 
  
 53 procent 
  
 47 procent 
  
 Indien 
  
 1 287 
  
 59 procent 
  
 41 procent 
  
 Etiopien 
  
 895 
  
 62 procent 
  
 38 procent 
  
 Källa:  
 Integrationsverket. 
 Om man ser till utrikes födda personer i åldern 65 79 år var för- delningen på länder och kön relativt likartad. De flesta av dessa har bott många år i Sverige, men tabell 3.5 visar att det även finns grupper där de flesta vistats bara några år i Sverige. Särskilt gäller detta personer som kommit från krigsdrabbade områden. 
 102 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 Tabell 3.5.  
 Antal år sedan invandringen 
 *  
 för personer i ålders- gruppen 65 79 år som var bosatta i Sverige den 31 december 1999 (procent) 
  
 0-2 
  år 
  
 3-5 
  år 
  
 6-9 
  år 
  
 10-19 
  år 
  
 20- år 
  
 Finland 
  
 0,5 
  
 0,5 
  
 0,5 
  
 2 
  
 97 
  
 Tyskland 
  
 1 
  
 1 
  
 0,5 
  
 1 
  
 96 
  
 Norge 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 3 
  
 94 
  
 Danmark 
  
 1 
  
 1 
  
 1 
  
 0,5 
  
 95 
  
 Jugoslavien 
  
 2 
  
 11 
  
 10 
  
 8 
  
 69 
  
 Polen 
  
 1 
  
 4 
  
 7 
  
 18 
  
 70 
  
 Bosnien-Hercegovina 
  
 6 
  
 78 
  
 16 
  
 0 
  
 1 
  
 Ungern 
  
 0,5 
  
 1 
  
 2 
  
 3 
  
 93 
  
 Iran 
  
 4 
  
 13 
  
 29 
  
 52 
  
 2 
  
 Turkiet 
  
 2 
  
 8 
  
 12 
  
 22 
  
 45 
  
 Chile 
  
 3 
  
 6 
  
 14 
  
 56 
  
 21 
  
 Irak 
  
 22 
  
 30 
  
 30 
  
 14 
  
 4 
  
 USA 
  
 2 
  
 2 
  
 2 
  
 3 
  
 92 
  
 Grekland 
  
 3 
  
 2 
  
 3 
  
 10 
  
 83 
  
 Storbritannien 
  
 2 
  
 3 
  
 2 
  
 10 
  
 82 
  
 Rumänien 
  
 2 
  
 9 
  
 19 
  
 35 
  
 35 
  
 Syrien 
  
 4 
  
 10 
  
 31 
  
 43 
  
 13 
  
 Libanon 
  
 3 
  
 8 
  
 31 
  
 41 
  
 16 
  
 Indien 
  
 2 
  
 9 
  
 14 
  
 17 
  
 58 
  
 Etiopien 
  
 1 
  
 16 
  
 38 
  
 26 
  
 20 
  
 *  
 Utgår från året för senaste invandring till Sverige. För personer som invandrat före år 1968 finns ingen uppgift om invandringsår. 
  
 Källa:  
 Integrationsverket. 
 Relativt många utrikes födda i högre åldrar bor i kommuner med ett mycket litet antal personer i samma åldersgrupp och från sam- ma land. I omkring 30 procent av landets kommuner bodde det 1 4 personer i åldern 65 79 år födda i  
 Bosnien-Hercegovina. 
  I drygt 20 procent av landets kommuner bodde det 1 4 personer i åldern 65 79 år födda i Turkiet, och i ungefär lika många kom- muner bodde det 1 4 personer i åldern 65 79 år födda i Irak. 
 103 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 3.1.3 
  
 Regionala och lokala förändringar 
  
 Flyttningarna mellan länen i Sverige har varierat under perioden från  
 1960-talet 
  och framåt. Flera prognoser pekar på en fortsatt inflyttning till storstadsområdena under de närmaste 20 åren. I Landstingsförbundets rapport Kan hela Sverige leva – scenarier för länens befolkningsutveckling till 2030 (Landstingsförbundet, 2000), analyseras den förväntade befolkningsutvecklingen i länen. I det scenario som betraktas som det mest sannolika väntas alla län utom Hallands, Skånes, Stockholms, Uppsalas och Västra Göta- lands län minska sin befolkning fram till år 2030. 
 Även länens åldersstruktur förändras under den närmaste trettioårsperioden. Förändringen blir också ganska olika mellan länen. Detta beror på hur dagens åldersstruktur ser ut och hur olika åldersgrupper påverkas av in- och utflyttningar. Förändringar i antalet döda och antalet födda har också stor betydelse. Antalet personer över 65 års ålder kommer enligt rapporten att öka med 47 procent i hela Sverige. Ökningen blir störst i län som i dag har ung befolkning – t ex Hallands och Stockholms län medan den blir lägst i län som i dag har en hög andel äldre t.ex. Dalarnas och Kalmar län. I flertalet fall är det dock de län som i dag har den högsta andelen äldre som kommer att ha det även om 30 år. 
 Antalet personer i landet mellan 0 19 år och 20 64 år antas minska med några procent fram till år 2030. De enda län som antas få en ökning av personer i dessa åldrar är Skånes, Stockholms och Uppsala län. Alla andra län väntas minska sin befolkning i dessa åldersgrupper. Störst är minskningen i Dalarnas, Kalmars, Norr- bottens och Värmlands län. 
 I rapporten Befolkningsutvecklingen fram till år 2010 och där- efter (SOU 2000:36, rapport 19) till den regionalpolitiska utred- ningen analyseras befolkningsutvecklingen i Sveriges 109 lokala arbetsmarknader (LA). En lokal arbetsmarknad består oftast av flera kommuner som bildar gemensamma pendlingsregioner. De lokala arbetsmarknaderna delas in i nio regionfamiljer som liknar varandra sinsemellan när det gäller folkmängd, näringsstruktur, och tillgång till högskola. Regionfamiljerna är Stockholmsregionen, Göteborgsregionen, Malmöregionen, högskoleregioner, övriga regionala centrum, större tjänsteregioner, små industriregioner, små tjänsteregioner och större industriregioner. 
 Rapportens författare, Adams vid SCB och Ewing vid Nordregio, presenterar sex scenarier med olika anta- 
 104 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 ganden om flyttningsströmmar mellan LA fram till år 2030. Av de 109 regionala arbetsmarknaderna får 73 stycken LA en folkminsk- ning oavsett antagande. I samtliga fall kommer de tre storstads- regionerna att fortsätta öka sin befolkning. Förutom storstads- regionerna förväntas även högskoleregionerna öka sin befolkning. Alla andra regionfamiljer får sammantaget en minskande befolk- ning i de olika scenarierna. 
 Resultatet beror inte enbart på flyttströmmarna. I rapporten finns ett scenario med det orealistiska antagandet att ingen flytt- ning sker mellan LA. Även i detta scenario ökar befolkningen i de tre storstadsregionerna och i högskoleregionerna, medan befolk- ningen i övriga regioner minskar. Detta beror på att åldersstruk- turen i de sistnämnda regionerna är ogynnsam med få kvinnor i barnafödande åldrar. 
  
 Tabell 3.6.  
 Andel av befolkningen i åldersgruppen 20 64 år i regionfamiljer åren 1999, 2010 samt 2030 
  
 1999 
  
 2010 
  
 2030 
  
 Stockholm 
  
 61,9 
  
 61,2 
  
 58,2 
  
 Göteborg 
  
 59,9 
  
 59,9 
  
 56,9 
  
 Malmö 
  
 59,2 
  
 58,9 
  
 56,1 
  
 Högskoleregioner 
  
 58,5 
  
 58,4 
  
 54,9 
  
 Regionala centra 
  
 57,5 
  
 57,1 
  
 53,0 
  
 Större industriregioner 
  
 56,3 
  
 55,7 
  
 51,2 
  
 Större tjänsteregioner 
  
 56,5 
  
 56,0 
  
 51,2 
  
 Mindre industriregioner 
  
 55,3 
  
 54,7 
  
 49,0 
  
 Mindre tjänsteregioner 
  
 54,7 
  
 54,3 
  
 47,9 
  
 Sverige 
  
 58,5 
  
 58,3 
  
 54,8 
  
 Källa:  
 SOU 2000:36, rapport 19. 
 Även åldersstrukturen kommer att utvecklas olika i regionerna. Andelen av befolkningen mellan 20 och 64 år varierade år 1999 med 11 procent mellan LA med högst och lägst andel (Stockholm respektive Dorotea). Om 30 år kan skillnaderna mellan LA med högst och lägst andel nästan ha fördubblats till 20 procent (Stock- holm respektive Laxå). För hela riket förväntas andelen av befolk- ningen mellan 20 och 64 år sjunka från 58,5 procent till 54,8 pro- cent. 
 105 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 Den demografiska utvecklingens konsekvenser på lokal och regional nivå berör många områden inte ingår i vårt uppdrag, men som även kommer att påverka möjligheterna att långsiktigt utveck- la äldrepolitiken. Det är därför hög tid att dessa konsekvenser utreds med utgångspunkt i möjligheterna att leva och verka under hela livet i olika delar av landet. 
  
 3.2 
  
 Samhällsekonomi 
  
 SENIOR 2005 konstaterar: 
 De globala trenderna i befolkningsutvecklingen ger förutsätt- ningar för nya tyngdpunkter i världsekonomin. Regioner som befinner sig i vissa tidigare faser av ålderstransitionen förväntas få en ökad ekonomisk aktivitet när Nordamerikas, Europas och Östasiens befolkning blir allt äldre. Men det finns flera faktorer som har betydelse för den ekonomiska utvecklingen, t.ex. miljö- och rersursfrågor. 
 För de länder och regioner som går in i åldrandefasen kom- mer tillgången till arbetskraft att bli en alltmer kritisk fråga. De prognoser och scenarier som har gjorts i Sverige och andra länder ger något olika resultat när det gäller tillgången på arbets- kraft, inte minst beroende på skillnader i metodik och antagan- den, men trenden är genomgående och dramatisk på några decenniers sikt. Dessa förändringar kommer att beröra många områden som ligger utanför vårt uppdrag, men som kommer att ha avgörande betydelse även för möjligheterna att långsiktigt utveckla äldrepolitiken. 
 De lösningar som diskuteras i Sverige och andra västländer är också likartade. Det handlar bl.a. om ökade födelsetal, möjlig- heter att förlänga den aktiva tiden i arbetslivet, senarelagd pen- sionsålder, insatser för att öka sysselsättningsgraden bland in- vandrare, större arbetskraftsinvandring och ökade satsningar på humankapitalet, särskilt bland yngre åldersgrupper. 
 Olika försök att teckna den framtida utvecklingen visar att den svenska ekonomin redan om ett par decennier kan komma att befinna sig i en vansklig situation. Samma framskrivningar pekar dock på att en fortsatt ökning av den genomsnittliga materiella standarden. Hur denna standard ska fördelas kan där- för bli en betydande utmaning för hela samhället. 
 106 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SENIOR 2005 anser: 
  
 N  
 Det kommer att fordras kraftfulla åtgärder inom många av de områden som i dag diskuteras i Sverige och andra länder för att möta de exceptionella förändringar som en åldrande be- folkning kommer att ställa oss inför under de närmaste decennierna. Under alla förhållanden kommer samhället att bli mer beroende av de insatser som den äldre delen av be- folkningen kan bidra med inom bl.a. arbetslivet. 
  
 N  
 En utredning av den demografiska utvecklingens konsekven- ser för samhällsekonomin bör snabbt påbörjas. Utredningen bör bl.a. beakta olika långsiktiga scenarier med såväl natio- nella som globala perspektiv när det gäller tillgång till arbets- kraft, tillväxt och sparande. Utredningen bör syfta till att förbättra Sveriges möjligheter att möta de utmaningar som följer med en åldrande befolkning och som faller utanför direktiven till SENIOR 2005. 
  
 N  
 Det politiska beslutsfattandet måste kunna möta konsekven- serna av en åldrande befolkning utan att det uppstår stora motsättningar inom och mellan olika åldersgrupper. 
 Prognoser om samhällsekonomiska effekter av demografiska för- ändringar präglas av samma osäkerhet som demografiska framskriv- ningar. Till detta kommer den osäkerhet som hänger samman med bedömningar av konjunkturvariationer, sparande och konsumtion. Vi återger här resultaten från några prognoser och scenariostudier av den samhällsekonomiska utvecklingen i länder med snabbt åldrande befolkning. Syftet är att ge relief åt bilden av en åldrande befolkning i Sverige, inte att förutsäga den exakta utvecklingen eller att välja mellan de olika lösningsförslag som förts fram. Sam- tidigt som prognoserna bidrar till att skärpa känslan av allvar inför den långsiktiga utvecklingen antyder de att det inte finns någon enskild, enkel lösning på uppgiften att skapa resurser i samhällen som går in i ålderstransitionens slutfas. 
 De förändringar som vi tar upp i detta avsnitt berör många områden som ligger utanför vårt uppdrag, men som kommer att ha avgörande betydelse även för möjligheterna att långsiktigt utveckla äldrepolitiken. Vi anser att en utredning av den demografiska ut- vecklingens konsekvenser för samhällsekonomin snabbt bör påbör- Jones. Utredningen bör bl.a. beakta olika långsiktiga scenarier med 
 107 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 såväl nationella som globala perspektiv när det gäller tillgång till arbetskraft, tillväxt och sparande. Utredningen bör syfta till att för- bättra Sveriges möjligheter att möta de utmaningar som följer med en åldrande befolkning och som faller utanför direktiven till SENIOR 2005. 
  
 3.2.1 
  
 Globala förskjutningar i världsekonomin? 
  
 De globala trenderna i befolkningsutvecklingen kan komma att motsvaras av betydande ekonomiska förändringar. Osäkerheten är dock genuin i prognoser och scenarier inom detta område. Ålders- transitionen ger förutsättningar för utvecklingen, men flera andra faktorer har avgörande betydelse. Det gäller bl.a. miljö- och resurs- frågor. 
 I flera delar av världen finns det förutsättningar för en snabb inkomstökning under  
 2000-talets 
  första decennier (Institutet för Framtidsstudier 2000). Ett antal tidigare utvecklingsländer går då in i ålderstransitionens senare faser. Därmed kan tyngdpunkten i den ekonomiska aktiviteten i världen komma att förskjutas avsevärt. I dag dominerar Nordamerika, Europa och Östasien helt. Till år 2015 beräknas Östasiens ekonomiska styrka överstiga Nordame- rikas. Vid det laget skulle dessutom Sydasien ha etablerats som en av de viktiga tyngdpunkterna i världsekonomin. Även för flera andra regioner förutspås betydande inkomstökningar, vilket skulle innebära en period av global ekonomisk tillväxt utan motstycke i historien. År 2030 skulle även Sydasien ha passerat Nordamerika i samlade inkomster medan Latinamerika skulle vara uppe i en total inkomst som nästan motsvarar Västeuropas. År 2050 skulle Syd- asien ha etablerat sig som världens ekonomiska centrum. Nord- amerika och Västeuropa skulle vid det laget minskat sin andel av världens samlade inkomster från 60 till 20 procent. 
  
 3.2.2 
  
 Arbetskraftsbehovet 
  
 I ålderstransitionens slutskede kommer tillgången till arbetskraft att bli en kritisk fråga. Ett vanligt sätt att visa detta är genom den s.k. försörjningskvoten. Försörjningskvoten beskriver förhållandet mellan den del av befolkningen som anses vara i  
 produktiv  
 eller 
 108 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 arbetsför  
 ålder, dvs. 20 64 år, i relation till övriga åldersgrupper, dvs. 0 19 år och 65 år och äldre. 
 Under hela  
 1900-talet 
  ökade antalet personer över 65 år. För- sörjningskvoten ökade dock inte lika kraftigt. Sedan  
 1950-talet 
  har den legat mellan 0,65 och 0,75 och antas, enligt SCB, fortsätta ligga i detta intervall fram till omkring år 2015 (SCB 2000a). Därefter väntas börjar försörjningskvoten öka. Åren 2030 2050 beräknas kvoten vara omkring 0,85. Ökningen beror främst på en kraftig förväntad ökning av andelen personer över 65 år per person i åldern 20 64 år. 
 I vissa avseenden beskriver SCB:s prognos för försörjnings- kvoten mer ett teoretiskt försörjningsförhållande än en verklig situation. År 1950 försörjde en stor del av dem som i dag räknas som barn sig själva och ibland också egna familjer, vilket innebär att försörjningskvoten överskattas för den förra delen av perioden. På samma sätt studerar i dag många över 19 års ålder, vilket innebär att de är beroende av andra för sin försörjning och leder till en under- skattning av beroendekvoten (Institutet för Framtidsstudier i bilagedel B). 
 Internationella och utländska prognoser 
 FN:s avdelning för ekonomiska och sociala frågor (DESA) pre- senterade år 2000 en prognos för försörjningskvoten fram till år 2050 i bl.a. de länder som först kommer in i ålderstransitionens sista fas (FN 2000). Sverige specialstuderas inte utan ingår i EU- området respektive Europaregionen. De framtidsutsikter som prognostiseras i rapporten är dramatiska. Utan tillskott i form av arbetskraftsinvandring måste den faktiska pensionsåldern i EU- området ligga på drygt 75 år i mitten av  
 2000-talet 
  om den nu- varande balansen mellan förvärvsarbetande och  
 icke-förvärvs- 
  arbetande andelar av befolkningen ska kunna upprätthållas. I vissa länder, t.ex. Tyskland och Italien, handlar det om en ännu högre faktisk pensionsålder. I Nordamerika och Storbritannien är utsik- terna å andra sidan ljusare, bl.a. tack vare en betydande invandring under de senaste decennierna. 
 DESA har särskilt fördjupat analysen när det gäller arbets- kraftsinvandring. För att ha samma antal personer i befolkningen mellan 16 och 64 år som i dag behövs det avsevärda årliga tillskott. För  
 EU-området 
  handlar det i genomsnitt om 4 000 personer per 
 109 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 miljon invånare varje år i 50 års tid. Med en sådan invandringstakt skulle de invandrare som kommit under  
 2000-talet 
  och deras barn uppgå till omkring en tredjedel av befolkningen fram emot seklets mitt. En ännu kraftigare arbetskraftsinvandring skulle behövas för att upprätthålla den nuvarande balansen i befolkningen mellan personer under 65 år respektive över 65 år. I  
 EU-området 
  skulle det handla om drygt 36 000 invandrare per miljon invånare varje år t.o.m. år 2050 dvs. flera hundra miljoner invandrare. 
 DESA drar slutsatsen att de långsiktiga utmaningarna när det gäller arbetskraftsbehovet måste mötas med flera olika ekono- miska, politiska och sociala åtgärder. Någon enkel, enskild lösning står inte till buds. Kritiska frågor är bl.a. åldersgränser för pen- sionering, pensions- och vårdkostnader för de äldre, arbetskrafts- deltagandet, anställdas och arbetsgivares samlade bidrag till pen- sions- och vårdkostnader för de äldre samt policyer och program för flyttningar mellan länder. 
 Ett av de länder som enligt DESA har anledning att räkna med betydande förändringar på sikt är Tyskland. I Tyskland har dis- kussionen om pensionssystem och arbetskraftsinvandring också blivit alltmer intensiv. Ett ledande institut för ekonomisk forsk- ning, Deutsches Institut für Wirtschaftsforschung (DIW), har prognostiserat att Tyskland fram till år 2050 behöver ta emot mer än en miljon invandrare årligen för att stabilisera antalet personer i arbetskraften (DIW 1999). I ett alternativt scenario har DIW räk- nat på effekterna av höjd lagstadgad pensionålder, från 65 till 67 år. Även om en sådan förändring skulle öka antalet personer i arbetskraften blir de långsikta effekterna, enligt DIW, för små jäm- fört med den skisserade arbetskraftsinvandringen. 
 Svenska förhållanden 
 Riksförsäkringsverket (RFV) har på uppdrag av SENIOR 2005 beräknat de samhällsekonomiska konsekvenserna av att människor stannar kvar längre i yrkeslivet. Åtta alternativa scenarier behandlas i studien (Riksförsäkringsverket 2002). Samtliga alternativ bygger på SCB:s befolkningsprognos och en ekonomisk tillväxt på 2 pro- cent per år. Referensalternativet utgår från samma antaganden om arbetskraftsdeltagandet som ligger till grund för Långtidsutred- ningen 1999/2000 (SOU 2000:7). I det alternativet stiger arbets- kraftsdeltagandet från 73 procent i dag och når en topp på cirka 
 110 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 78 procent år 2015, varefter andelen personer i arbetskraften planar ut på en något lägre nivå. 
 Beräkningarna visar att det krävs stora ökningar av de äldres deltagande i arbetskraften för att försörjningskvoten ska minska eller bruttonationalprodukten öka. Riksförsäkringsverket har räk- nat på vad som händer om andelen som får förtidspension minskar till den lägsta nivå som noterades under  
 1990-talet 
  och arbets- kraftsdeltagandet även för andra grupper ökar till en nivå som endast nåtts tillfälligt under kraftiga högkonjunkturer. Även dessa omfattande förändringar skulle dock bara leda till att den ålder då de personer som är yrkesverksamma vid 50 års ålder lämnar yrkeslivet ökar med cirka ett år mellan år 2000 och år 2010. Jämfört med referensalternativet blir effekten på försörjningskvoten marginell. Att effekten inte blir större beror på att ökningen av arbetskraftsutbudet är så liten i förhållande till det totala antalet ålderspensionärer. Effekten på bruttonationalprodukten blir också marginell, medan utgifterna för förtidspensioner blir cirka 5 pro- cent lägre än i referensalternativet. 
 Inte ens med ett antagande om att personer som är kvar i arbetskraften vid 64 års ålder arbetar fram till  
 67-årsåldern 
  kom- binerat med extremt stora förändringar av förtidspensionsriskerna och arbetskraftsdeltagandet upprätthålls försörjningskvoten på dagens nivå, utan sjunker till cirka 1,5 yrkesaktiva per pensionär år 2030, istället för referensalternativets 1,4. Bruttonationalproduk- ten blir däremot cirka 6 procent större än i referensalternativet år 2030. Resultaten av den samhällsekonomiska kalkylen visar att tillväxten gynnas om de äldre väljer att arbeta mer. Huruvida väl- färden ökar beror på om värdet av de positiva effekterna av ett ökat arbetsutbud överväger värdet av de negativa effekterna av till exem- pel minskad fritid och ökad påfrestning i arbetslivet. 
 För att några positiva effekter på tillväxten ska åstadkommas måste fler utnyttja sin lagstadgade rätt att stanna kvar i anställning till 67 års ålder. Om försörjningskvoten år 2030 ska ligga kvar på samma nivå som i dag behövs det, enligt Riksförsäkringsverket, ytterligare 2 140 000 yrkesaktiva förutom de 4 337 000 yrkesaktiva som redan är inräknade i prognosen. En bild av vad detta innebär i praktiken får man om man utgår från referensalternativet och räk- nar med att hälften av alla som uppnår 65 års ålder fortsätter att förvärvsarbeta. Dessa måste då arbeta fram till 79 års ålder för att dagens försörjningskvot ska vara oförändrad fram till år 2030. 
 111 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 Inte heller Riksförsäkringsverket pekar ut någon enstaka lösning för att möta de framtida arbetskraftsbehoven. Flera förändringar behövs för att det ska vara möjligt att öka arbetskraftsdeltagandet i åldrarna 55 64 år. Arbetsklimatet för äldre i arbetslivet behöver förbättras. En sådan förändring skulle även kunna leda till en minskning av antalet yngre förtidspensionärer och långtidssjuk- skrivna. Att få in dessa på arbetsmarknaden skulle ge ett tillskott till arbetskraften. Dessa förändringar räcker dock inte för att upp- rätthålla försörjningskvoten på dagens nivå. En ökad arbetskrafts- invandring kvarstår som lösning på problemet. Man ska då ha i åtanke att detta är ett problem som hela västvärlden står inför, så konkurrensen om välutbildad arbetskraft kommer att bli hård. 
  
 3.2.3 
  
 Tillväxt och sparande 
  
 Långtidsutredningen 1999/2000 
 Långtidsutredningens analyser (SOU 2000:7) tyder på att det på sikt blir svårare att finansiera välfärdssystemen via skatter, åtmin- stone om nuvarande ambitioner ska bibehållas. I kombination med en minskning av antalet personer i arbetskraften innebär detta svårigheter att öka utrymmet för offentligt finansierade välfärds- tjänster. För tillväxt i skatteinkomsterna är det enligt Långtids- utredningen viktigt med bl.a. en hög sysselsättning även för den äldre arbetskraften. Utredningen pekar också på att arbetskrafts- invandring kan behöva övervägas i ett längre perspektiv, men först när dagens arbetskraftsreserver utnyttjats i större utsträckning. Långtidsutredningen menar också att utvecklingen av offentlig konsumtion bör hållas igen under de närmaste åren. Fler äldre i befolkningen kommer att leda till en ökad efterfrågan på offentligt finansierade välfärdstjänster. Det är dock möjligt att befolkningen också blir friskare, vilket talar för att kostnaderna för äldreomsorg och sjukvård inte behöver öka i samma takt som antalet äldre. 
 I en bilaga till Långtidsutredningen 1999/2000 tecknar Konjunk- turinstitutet – utifrån sina prognosmodeller – några scenarier för den svenska ekonomins utveckling mellan åren 1998 och 2015. Institutet betonar att de närmaste decenniernas ekonomiska ut- veckling starkt kommer att präglas av stora förskjutningar i be- folkningens ålderssammansättning, särskilt av det ökande antalet äldre. Ett stycke in på  
 2000-talet 
  kan detta leda till arbetskraftsbrist 
 112 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 och svårigheter att finansiera de stigande utgifterna för pensioner, sjukvård och äldreomsorg. Avgörande för möjligheterna att hantera situationen blir enligt Konjunkturinstitutet utvecklingen på arbets- marknaden. Oavsett hur vård och omsorg m.m. finansieras kom- mer det i princip inte att finnas mer att fördela mellan genera- tionerna än vad de som förvärvsarbetar i framtiden producerar. 
 Fram till år 2015 ter sig den offentligfinansiella utvecklingen, med Konjunkturinstitutets ord, relativt friktionsfri: 
  
 N  
 I basscenariot ökar BNP med 1,9 procent per år. I två alter- nativa kalkyler är  
 BNP-tillväxten 
  1,3 respektive 2,5 procent per år beroende på bl.a. sysselsättningsgrad och genomsnittliga arbetstider. 
  
 N  
 Den offentliga konsumtionen antas växa med ungefär 1 procent per år, huvudsakligen till följd av kvalitetsförbättringar inom respektive verksamheter. 
  
 N  
 Samtidigt beräknas hushållens disponibla inkomst stiga kraftigt under perioden med 2,5 procent per år i basscenariot. Trots att hushållens sparande bedöms öka blir tillväxten i den privata konsumtionen så hög som 2,4 procent per år under perioden 1998 2015. 
 Kalkylerna bygger på antaganden om en någorlunda god produk- tivitetstillväxt och kraftigt stigande lönesumma. Några stora sänk- ningar i det totala skattetrycket har inte tagits med i beräkningarna. Arbetskraftsdeltagandet uppgår i basscenariot till 78,5 procent av befolkningen i åldern 16 64 år. Konjunkturinstitutet antar också att de verksamheter som i dag delvis är offentligt finansierade och producerade förblir detta i ungefär samma omfattning. 
 För tiden efter år 2015 pekar Konjunkturinstitutet på en växande försörjningsbörda för dem som förvärvsarbetar och stigande krav på offentlig service, som kan befaras leda till spänningar för den offentliga sektorn. Med en väl fungerande arbetsmarknad, fortsatt låg inflation och god tillväxt i skattebaser och hushållens real- inkomster betecknar institutet ändå möjligheterna som rimligt goda även på längre sikt. Nya konjunkturkriser, minskande arbetskraftsdeltagande, dåligt fungerande pris- och lönebildning samt eroderande skattebaser kan dock göra situationen allvarlig. Det kan då inte uteslutas att ambitionsnivån i de offentligt finan- sierade verksamheterna måste beskäras tämligen bryskt, skriver Konjunkturinstitutet. 
 113 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 Långsiktiga samband mellan demografi och ekonomi – scenarier från Institutet för Framtidsstudier 
 Nya forskningsrön har visat att många samhällsekonomiska före- teelser påverkas av förändringar i befolkningens åldersstruktur. Institutet för Framtidsstudier har på uppdrag av SENIOR 2005 beskrivit några scenarier utifrån dessa nya rön och med hjälp av SCB:s befolkningsprognoser (se bilagedel B). Scenarierna bygger på en ekonomisk modell som utgår från två iakttagelser: 
  
 N  
 Människors ekonomiska beteende och resurser varierar kraftigt över livscykeln. Från att vara totalt beroende av andra som småbarn går människan till en allt större självständighet. För- mågan att försörja sig själv är som störst runt  
 50-årsåldern 
  för att sedan gradvis avta när förvärvsförmåga och hälsotillstånd sakta försämras. I många fall slutar livet med en hög grad av beroende av andra människor. I takt med att alltfler människor uppnår en hög ålder och hälsan förbättras för äldre ålders- grupper, ökar behovet av att även skilja på t.ex. 65  
 74-åringar 
  och dem som är 75 år och äldre. 
  
 N  
 I moderna industrisamhällen är åldersstrukturen ojämn. Stora och små födelsekohorter 
 2  
 dominerar omväxlande en given åldersgrupp. I Sverige varierade antalet födda per år under  
 1900-talet 
  mellan 85 000 och 140 000 personer. Höga födelsetal i början av  
 1900-talet, 
  under  
 1940-talet, 
 1960-talet 
  och i slutet av  
 1980-talet 
  har växlat med små födelsekohorter under andra halvan av  
 1920-talet, 
 1930-talet, 
 1950-talet, 
  slutet av  
 1970-talet, 
  början av  
 1980-talet 
  och andra halvan av  
 1990-talet. 
  
 Inom forskarvärlden diskuteras hur bestående dessa samband är över tid. Det råder t.ex. osäkerhet om hur människor anpassar sitt beteende till bl.a. de demografiska förändringarna. Det finns också många andra faktorer än demografin som påverkar den ekonomiska utvecklingen. Institutet för Framtidsstudier skriver dock att kon- trollstudier har visat att dessa samband är relativt stabila, bl.a. genom att framskrivningar av åldersstrukturen ett antal år in i framtiden är betydligt mer pålitliga än prognoser utifrån någon ekonomisk variabel. Men det är inte säkert att framskrivningarna står sig om t.ex. ekonomin drabbas av en chock liknande oljepris- höjningarna under  
 1970-talet. 
  
 2  
 En  
 födelsekohort  
 eller födelsekull består av personer som är födda under samma tidsmässigt avgränsade period. 
 114 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 De slutsatser som Institutet för Framtidsstudier drar har stora likheter med Långtidsutredningens: 
  
 N  
 Den svenska ekonomin kommer om 20 år med stor säkerhet att befinna sig i en prekär situation med låg tillväxt, lågt sparande, budgetunderskott och förmodligen också bytesbalansunder- skott. Trots detta visar framskrivningarna att den materiella standarden i genomsnitt kommer att vara dubbelt så hög som i dag. Utvecklingen kommer dock att ställa den samhälleliga solidariteten och välfärdssamhället inför en svår utmaning när det gäller fördelningen av denna standard. 
  
 N  
 När det gäller det offentliga sparandet är framskrivningen inte realistisk. Med en skenande offentlig skuld kommer det i längden att bli svårt för staten att låna mer pengar. Fram- skrivningen visar dock att den framtida demografiska situatio- nen kommer att sätta press på den offentliga sektorns finanser. Reformer för att undvika att en sådan situation uppstår kan genomföras under de närmaste tio åren när det statsfinansiella läget är relativt gynnsamt. Möjliga anpassningar kan ligga i att öka inkomsterna och/eller minska utgifterna. Olika sätt att förlänga den faktiska tiden i arbetslivet är ett komplement till övrig politik. 
  
 N  
 Det finns stora möjligheter att påverka befolkningsutveck- lingen genom ökad invandring av arbetskraft (viktigt för de närmaste åren i första hand) och åtgärder som främjar ett ökat barnafödande. Detta medför betydande kostnader på kort sikt, men måste betraktas som en viktig satsning för att möta de ökade krav på vård och omsorg som en åldrande befolkning förr eller senare leder till. Genom att i första hand satsa på den unga generationens humankapital när det finns ett andrum förbättras de långsiktiga utsikterna. 
 Åldersstrukturens effekter på den  
 ekonomiska tillväxten  
 har visats i flera rapporter under  
 1990-talet. 
  Enligt dessa påverkas den ekono- miska tillväxten positivt av en hög andel personer i medelåldern medan fler unga och fler gamla har motsatt effekt. Det finns flera hypoteser som kan förklara sambandet mellan ekonomisk tillväxt och åldersstruktur. Dit hör en ökad mängd humankapital genom erfaren arbetskraft och ett ökat sparande till följd av en ökad andel medelålders. Andra, mer indirekta förklaringar kan vara bytes- balanseffekter, förändringar i import- och exportmönstren samt i 
 115 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 ekonomins underliggande inflationstryck. Effekter kan också upp- stå genom förändrade krav på offentlig service och budgetbalans när en stor födelsekohort går i pension. 
 I det scenario som Institutet för Framtidsstudier tecknar har Sverige under  
 2000-talets 
  början goda utsikter att få en snabb eko- nomisk tillväxt. I scenariot försämras förutsättningarna för ekono- misk tillväxt dock starkt redan efter år 2010, då antalet unga pen- sionärer börjar växa mycket snabbt. Ur välfärdssynpunkt behöver detta dock inte vara något stort problem, eftersom inkomsten per person nära nog fördubblas under perioden. Fortsätter utveck- lingen på samma sätt kommer detta dock att leda till problem senare. 
 Scenariot är beroende av att antagandena i SCB:s huvudalternativ för befolkningsprognoserna slår in. Om dödligheten är mindre än i huvudalternativet, kommer det att finnas fler pensionärer. Enligt den modell som ligger till grund för scenariot är detta negativt för den ekonomiska tillväxten. Detsamma gäller om födelsetalen ökar och det kommer att finnas fler barn under perioden. Även en lägre nettomigration än i SCB:s huvudalternativ påverkar tillväxten nega- tivt. 
  
 När det gäller den  
 offentliga sektorns finansiella sparande  
 beror ålderssambandet främst på att efterfrågan på offentlig service och offentliga transfereringar främst kommer från de åldersgrupper som betalar minst till den offentliga sektorn i form av skatter och avgifter. Med offentlig sektor menas här stat, landsting, kommuner och offentliga transfereringssystem. Som framgår av figur 3.4 har de offentliga utgifterna har en  
  
 U-formad 
  
  profil: stora utgifter i barndomen i form av barnbidrag, föräldraförsäkring, förskola, skola m.m. och små utgifter i vuxen ålder. I högre åldrar ökar de offent- liga utgifterna i form av pensioner och ökade sjukvårdskostnader. 
  
 116 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 Figur 3.4.  
 Offentlig konsumtion och offentliga transfereringar per invånare i olika åldersgrupper 1998. Omräknat till 2000 års pen- ningvärde. Tusentals kronor 
 300 000 
 250 000 
 200 000 
 150 000 
 100 000 
 50 000 
 0 
  
 0-4 
 5-9 
 -14 
  
 -19 
  
 -24 
  
 -29 
  
 -34 
  
 -39 
  
 -44 
  
 -49 
  
 -54 
  
 -59 
  
 -64 
  
 -69 
  
 -74 
  
 -79 
  
 -84 
  
 -89 
  
 -94 
  
 10 
  
 15 
  
 20 
  
 25 
  
 30 
  
 35 
  
 40 
  
 45 
  
 50 
  
 55 
  
 60 
  
 65 
  
 70 
  
 75 
  
 80 
  
 85 
  
 90 
  
 Konsumtion 
  
 Transfereringar 
  
 Källa:  
 Institutet för Framtidsstudier (beräkningar utifrån diagram i Olsson  Nordén 2000). 
 Figur 3.5 visar att den offentliga sektorns inkomster uppvisar motsatt mönster: inkomsterna från de yngsta åldersgrupperna är små, men de stiger därefter för att kulminera i medelåldern och sedan sjunka kraftigt från befolkningen över 65 års ålder. 
 117 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 Figur 3.5  
 Genomsnittlig slutgiltig skatt per invånare i olika ålders- grupper 1997. Omräknat till 2000 års penningvärde. Tusentals kronor 
  
 100 000 
  
 90 000 
  
 80 000 
  
 70 000 
  
 60 000 
  
 50 000 
  
 40 000 
  
 30 000 
  
 20 000 
  
 10 000 
  
 0 
  
 0-4 
  
 5-9 
  
 -14 
  
 -19 
  
 -24 
  
 -29 
  
 -34 
  
 -39 
  
 -44 
  
 -49 
  
 -54 
  
 -59 
  
 -64 
  
 -69 
  
 -74 
  
 -79 
  
 -84 
  
 -89 
  
 -94 
  
 10 
  
 15 
  
 20 
  
 25 
  
 30 
  
 35 
  
 40 
  
 45 
  
 50 
  
 55 
  
 60 
  
 65 
  
 70 
  
 75 
  
 80 
  
 85 
  
 90 
  
 Källa:  
 Institutet för Framtidsstudier. 
 Enligt det scenario som Institutet för Framtidsstudier tecknar kan den offentliga sektorn förvänta sig ökade överskott fram till år 2008, då utvecklingen snabbt vänder. Redan år 2014 förväntas underskott i den offentliga sektorns budget enligt modellen. Den negativa utvecklingen fortsätter fram till år 2035, då underskottet planar ut på en nivå på ungefär 12 procent av BNP. 
 Scenariot är beroende av att antagandena i SCB:s huvudalternativ för befolkningsprognoserna slår in. En lägre dödlighet än i huvud- alternativet ger fler pensionärer vilket ökar underskotten i den offentliga sektorn i åldersmodellen. Om födelsetalen ökar, kommer det att finnas fler barn under perioden. Detta ökar underskotten i den offentliga sektorn för hela perioden. Och om nettomigrationen blir lägre än i SCB:s huvudalternativ, kommer det att finnas färre i arbetsför ålder. Detta ökar underskotten i den offentliga sektorn för hela perioden. 
 118 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 3.3 
  
 Resurser hos morgondagens äldre 
  
 SENIOR 2005 konstaterar: 
 Morgondagens äldre, dvs. de som i dag är 50 år och äldre, före- faller att ha relativt goda egna resurser. Det gäller såväl hälsa som ekonomi, sociala nätverk och utbildningsnivåer. När det gäller hälsa och ekonomi spelar dock många faktorer in, som det i dag inte är möjligt att fullt ut överblicka. Följderna av ändrade familjemönster för äldre är ännu ett relativt outforskat fält. Och ny teknik kan snabbt resa krav på kunskaper som det kan vara svåra att skaffa sig, särskilt om man har lämnat arbetslivet. 
 Skillnaderna i tillgång till olika resurser bland äldre personer under kommande decennier kan bli betydligt större än vad som varit vanligt i Sverige. Den ökade medellivslängden gör att flera generationer samtidigt kommer att ingå i  
 äldregruppen,  
 vilket gör att skillnader mellan dessa kommer att få genomslag under längre tid och i högre åldrar än vad vi har varit vana vid. Skill- nader mellan kvinnor och män, olika socioekonomiska grupper och mellan invandrare och personer som är födda i Sverige kommer sannolikt också att bli större och tydligare inom vissa områden. 
 När det gäller hälsa och ekonomi finns det tecken på att skill- naderna mellan äldre och yngre generationer har ökat under de senaste decennierna. Utvecklingen har varit positiv i ålders- grupperna över 45 år, men inte för personer under 45 års ålder. Fram emot  
 2000-talets 
  mitt kan de äldres hälsomässiga och eko- nomiska förutsättningar därför vara sämre än under de närmaste 20 30 åren. 
 SENIOR 2005 anser: 
  
 N  
 Tendenserna till ökande skillnader  
 mellan  
 olika generationer när det gäller hälsa och ekonomiska förhållanden är oroande. Det krävs en ökad och fortlöpande uppmärksamhet på dessa skillnader inom bl.a. forskning, myndigheternas arbete och statliga utredningar. Även i fortsättningen krävs det också stor uppmärksamhet på skillnader i hälsa och ekonomiska förhållanden  
 inom  
 olika generationer. 
 119 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 3.3.1 
  
 Hälsa 
  
 Framtida utveckling 
 Den största delen av en människas vårdbehov inträffar under de sista levnadsåren. Den ökande livslängden också i höga åldrar har lett till diskussioner om vad detta kan betyda i framtiden för hälsa och behovet av sjukvård och omsorg. Tre olika hypoteser brukar användas för att beskriva vad som kan komma att ske: 
  
 N  
 Att den del av livet då äldre människor är sjuka pressas ihop till ett smalare åldersintervall än tidigare. Den tid då man är sjuk och behöver vård blir då alltså kortare. Detta kallas  
 förkortad sjuklighet  
 eller  
 compression of morbidity.  
 Människor skulle alltså leva friska längre än i dag, men det skulle finns en övre gräns för medellivslängden. 
  
 N  
 Att livslängden ökat och att sjukligheten på motsvarande sätt har skjutits upp i högre ålder. Man behöver vård och omsorg under en lika lång tid som tidigare generationer, men denna period i genomsnitt inträffar i något högre åldrar jämfört med tidigare generationer. Detta benämns  
 uppskjuten sjuklighet  
 eller  
 postponement of morbidity. 
  
 N  
 Att människor lever allt längre, men att den sjuka perioden också blir längre jämfört med tidigare. Detta benämns  
 växande sjuklighet  
 eller  
 expansion of morbidity.  
 Den ökande livslängden innebär bara att åren med sjukdom och behov av vård och omsorg ökar. 
 Forskningen har inte givit något direkt svar på vilken av de tre hypoteserna som är den rätta. Det första alternativet verkar ännu inte aktuellt eftersom livslängden fortsatt att öka. De få studier som gjorts kan dock tolkas som att både det andra och tredje alter- nativet tillsammans är riktiga. Den ökande livslängden har gjort att de friska åren ökat, men det tycks också finnas en liten ökning av den sjuka perioden. (Berg 1996). I en bilaga till Långtidsutred- ningen 1999/2000 analyseras data från omfattande amerikanska studier samt de svenska  
 ULF-undersökningarna. 
  Enligt rapporten stödjer dessa empiriska data i första hand hypotesen om upp- skjuten sjuklighet (SOU 2000:7 bilaga 8). Den forskning som finns om detta är dock mycket begränsad och det saknas i stor ut- sträckning säker kunskap om förändringarna över tid i sjukligheten under senare delen av livet. 
 120 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 Inte minst i Sverige har diskussionen om en åldrande befolkning till stor del handlat om framtida hälsoutveckling bland de äldre och hur vården och omsorgen ska kunna möta ökande behov. Vi tar i det här diskussionsbetänkandet inte upp vård- och omsorgsfrågor, och avstår därför från att mer ingående belysa utvecklingen av framtida vård- och omsorgsbehov här. 
 Utvecklingen under de senaste decennierna 
 Under de senaste två decennierna förefaller medelålders och äldre personer ha haft den gynnsammaste hälsoutvecklingen i Sverige (Socialstyrelsen 2001a). De som är över 45 år betraktar i ökande utsträckning sin hälsa som god. I åldrarna 16 44 år har andelen inte förändrats under större delen av  
 1980-talet 
  och under  
 1990-talet 
  har den långsamt minskat. I synnerhet har psykisk ohälsa som ängslan, oro och ångest och sömnproblem blivit vanligare i dessa åldrar under  
 1990-talet. 
  Dessa problem minskade i alla åldrar under  
 1980-talet 
  för att sedan öka något under  
 1990-talet, 
  utom bland kvinnor över 65 år, för vilka förbättringen fortsatt. Dessa problem är annars i slutet av  
 1990-talet 
  vanligast bland personer som är födda utomlands, framför allt i länder utanför Europa. 
 Under  
 1990-talet 
  har risken att insjukna i kranskärlssjukdom, framför allt i hjärtinfarkt, minskat med cirka 20 procent, och risken att dö i kranskärlssjukdom har minskat ännu mer. Detta är den viktigaste förklaringen till att medellivslängden ökat så mycket på senare år. Dödligheten i  
 hjärt-kärlsjukdomar 
  är betydligt högre bland män än bland kvinnor, men det är männen som vunnit mest i livslängd när dessa sjukdomar blivit mindre vanliga och mindre dödliga. Förändringarna har varit mindre dramatiska när det gäller cancer, en annan viktig sjukdomsgrupp bland äldre. Risken att insjukna i någon cancersjukdom ökade med drygt en procent per år under  
 1980-talet, 
  men ökningstakten har minskat till en halv pro- cent per år under  
 1990-talet. 
  Dödligheten i cancer har minskat med i genomsnitt 1,5 procent per år den senaste tjugoårsperioden. 
 Allt färre personer över 65 år rapporterar minskade andelar ned- satt rörelseförmåga, nedsatt syn, lättare psykiska besvär och dålig tandhälsa. Självmorden fortsätter att minska. Regelbunden motion har blivit vanligare bland äldre, mest bland män. Negativa föränd- ringar för personer som är 65 och äldre är att fler nu rapporterar 
 121 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 långvariga sjukdomar, att problem med värk tycks öka och att hörseln har försämrats i vissa grupper. 
 Enligt Socialstyrelsen kvarstår de skillnader i hälsa som funnits mellan olika sociala grupper sedan slutet av  
 1980-talet 
  (Social- styrelsen 2001a). Störst är klyftorna bland män medan de ökar mest bland kvinnor. En manlig högre tjänsteman beräknas leva 2 år längre i åldersintervallet  
 35–84 
  år än en icke facklärd arbetare. Motsvarande skillnad bland kvinnor är 0,7 år. Antalet år med full hälsa har sedan början av  
 1980-talet 
  minskat för kvinnor i alla socioekonomiska grupper. De konstanta sociala skillnaderna bland män och ökade skillnaderna bland kvinnor förekommer även bland personer i åldern 65 84 år. Som vi noterar i avsnitt 2.4 visar flera svenska studier att den faktor som har det starkaste sambandet med ohälsa är inkomst. 
 Medellivslängden är högre i ett antal län i sydvästra Sverige samt i Stockholms och Uppsala län än i de nordligare länen. Under senare delen av  
 1990-talet 
  var skillnaden i medellivslängd mellan länen med högst och lägst medellivslängd var cirka 2,5 år för män och cirka 1,5 år för kvinnor. Män i Uppsala län och kvinnor i Hallands län levde längst. När det gäller självskattad hälsa är ut- vecklingen allmänt sett sämre bland män i norra glesbygden än i övriga delar av landet. Bland personer i åldern 65 84 år hade både kvinnor och män i norra glesbygden kortare livslängd och färre år med full hälsa än personer i andra områden. 
 Men skillnader i livslängd och ohälsa finns även  
 inom  
 regioner. Stockholms läns Äldrecentrum har studerat situationen i Stock- holms län. Åren 1993 1997 skilde det 4,2 år i återstående medel- livslängd för en  
 65-årig 
  man mellan kommunerna i länet (Äldre- centrum 2001). För kvinnor var motsvarande skillnad 2,6 år. Under samma tidsperiod skilde det i genomsnitt 5,7 år i återstående medellivslängd för en  
 65-årig 
  man i de områden i länet där medel- inkomsten var högst jämfört med de områden där den var lägst. För kvinnor var skillnaden 5,2 år. Jämfört med situationen i början av  
 1980-talet 
  hade den återstående medellivslängden i de mest välbärgade områdena ökat med 2,1 år och i de fattigaste områdena med 0,7 år. Motsvarande skillnader går även att se mellan olika områden i Stockholms län när det gäller ohälsonivån bland per- soner i åldern 65 84 år. 
 122 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 3.3.2 
  
 Privatekonomi 
  
 Nationalekonomiska institutionen vid Uppsala universitet har på uppdrag av SENIOR 2005 analyserat inkomster och förmögen- heter hos dagens och morgondagens äldre utifrån uppgifter i SCB:s Inkomstfördelningsundersökning (HINK) och undersökning om Hushållens ekonomi (HEK) samt i databasen HUS med uppgifter om hushållens ekonomiska levnadsförhållanden (se bilagedel B). 
 Inkomster 
 Andelen pensionärer med de lägsta inkomsterna har successivt minskat och under  
 1990-talet 
  fanns de huvudsakligen bland de allra äldsta pensionärerna. Även om pensionärernas relativa inkomstnivå och inkomstspridning varit mindre än i den övriga befolkningen under  
 1990-talet 
  så är en utjämning på väg i förhållande till den aktiva befolkningen. Detta innebär att den jämna inkomstför- delningen som hittills gått att se bland de äldre troligen kommer att ersättas med en fördelning med betydligt större spridning. Till detta bidrar den allt mindre betydelse för pensionärernas inkomster som socialförsäkringarna får och deras allt större beroende av pen- sioner och avtalsförsäkringar relaterade till arbetslivet samt av kapitalinkomster. 
 Inte minst kan inkomstskillnader mellan kvinnor och män komma att få ökat genomslag efter pensioneringen. Jämfört med ensamstående män har kvinnor cirka 15 procent lägre inkomst- standard, vare sig de är gifta, samboende eller ensamstående. Ensamstående kvinnor är i relativt hög grad beroende av bostads- bidrag, särskilt i de högsta åldrarna. Även  
 icke-nordiska 
  invandrare har en lägre inkomststandard, liksom egenföretagare och jord- brukare. De regionala skillnaderna är inte heller obetydliga. De högsta inkomstnivåerna finns i Stockholm och de lägsta i den norrländska glesbygden. 
 Skillnaderna mellan personer som är födda under avgränsade tidsperioder är tydliga när det gäller inkomstfördelningen. Föränd- ringarna under  
 1990-talet 
  beror till stor del på att nya födelse- kohorter kommer in i äldregruppen. Dessa har andra  
 erfarenheter  
 än tidigare födelsekohorter och har därför haft en annan inkomst- utveckling. Beroende på variationer i ekonomisk tillväxt och ut- vecklingen på marknader för fastigheter, värdepapper och andra 
 123 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 tillgångar kommer olika kohorter också framöver att lämna ett aktivt arbetsliv med olika inkomster. I hög grad blir detta bestäm- mande för deras inkomststandard efter pensioneringen. De som föddes under 1960- och  
 1970-talen 
  har t.ex. inte haft samma gynn- samma inkomstutveckling som 1930- och  
 1940-talisterna. 
  Om denna grupps relativa nackdel består kommer de som pensionärer någon gång på  
 2030-talet 
  att få en lägre inkomststandard än t.ex.  
 1940-talsgenerationen. 
  Dagens ekonomiska tillväxt och sysselsätt- ning kommer alltså att påverka de framtida pensionerna och skapa skillnader mellan olika grupper av pensionärer. Det nya socialför- säkringssystemet har mekanismer inbyggda som kan såväl förstärka som utjämna sådana skillnader. Det ökade beroendet av kapital- inkomster riskerar också att göra den enskildes ekonomi mer be- roende av kortsiktiga risker på de finansiella marknaderna. 
 Förmögenheter 
 När det gäller förmögenhet har de äldre generationerna fortfarande mindre nettoförmögenhet än de generationer som nu befinner sig i medelåldern, men under 1980- och  
 1990-talen 
  har en allt större andel av de samlade förmögenheterna kommit att ägas av äldre. Förmögenhetsutvecklingen har varit bättre för  
 1940-talsgenera- 
  tionen än för personer födda under andra tidsperioder. Detta talar för att många pensionärer under de närmaste decennierna sannolikt kommer att ha relativt goda förmögenheter. Dagens skillnader i samlade tillgångar mellan medelålders och äldre kan bero på att de äldre kohorterna haft sämre förutsättningar att bygga upp en för- mögenhet när de var yngre. Om antagandet är riktigt kan över- föringarna av tillgångar mellan generationerna i form av gåvor och arv komma att bli än mer betydelsefulla i framtiden än vad de är i dag. 
 Pensionärernas samlade tillgångar bestäms i hög grad av den eko- nomiska tillväxten under den period i livet när man arbetar, var i Sverige man bor och hur priserna på bostäder och aktier utvecklas sedan man skaffat sig dessa tillgångar. De kohorter som kunnat dra nytta av den goda tillväxten under decennierna närmast efter andra världskriget och investerat i bostäder och aktier, som sedan ökat i värde, kommer att ha förutsättningar för att få en hög levnads- standard som pensionärer. De regionala skillnaderna är dock bety- dande. De som t.ex. investerat i ett eget boende i Stockholm för 
 124 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 något eller några årtionden sedan har fått en kraftig värdestegring på sin investering. De har således fått en betydligt större förmögen- het än vad de annars skulle ha haft. Motsvarande investeringar i Göteborg, Malmö eller andra större städer har också givit en god utdelning. Det är en öppen fråga om framtidens pensionärer i stor- städerna kommer att kunna och vilja göra de tillgångar som är bundna i fastigheter likvida. Det förutsätter att man säljer sin bostad och flyttar till en billigare bostad eller att man kan öka sin belåning. 
  
 Tabell 3.7.  
 Procentuell andel av hushållens samlade nettoför- mögenhet 
 *  
 hos hushåll indelade i olika åldersgrupper åren 1992, 1993, 1997 och 1999 
  
 År 
  
 1992 
  
 1993 
  
 1997 
  
 1999 
  
 Procent av nettoförmögenhet 
  
 åldersgrupp  
 25-44 
  
 20,4 
  
 16,4 
  
 17,9 
  
 15,4 
  
 åldersgrupp  
 45-64 
  
 46,3 
  
 44,8 
  
 46,0 
  
 46,2 
  
 åldersgrupp 65+ 
  
 32,1 
  
 36,4 
  
 34,7 
  
 37,1 
  
 *  
 Nettoförmögenheten är uttryckt i 1992 års priser. Åldersgrupperna är indelade efter ålder på hushållsföreståndaren. 
  
 Källa:  
 Kramer, Brooks  Klevmarken. 
 Fördelningen av den totala förmögenheten bland hushåll är betyd- ligt ojämnare än fördelningen av de totala inkomsterna. Utveck- lingen av förmögenhetsspridningen över tiden kommer till stor del att bero på hur priserna på olika tillgångar utvecklas. Aktier och andra finansiella instrument är mer koncentrerade till hushåll med stora förmögenheter och därför kommer förmögenhetsspridningen att öka i tider med ökande priser på finansiella tillgångar relativt andra tillgångar. Fastighetstillgångar, framför allt egnahem, är jäm- nare fördelade bland hushåll. Det innebär en minskad förmögen- hetsspridning om bostadspriserna ökar i förhållande till priset på andra tillgångar. 
 För de allra flesta personer i Sverige utgör pensionsförmögenhet i det offentliga systemet och i avtalspensioner den största för- mögenhetstillgången. För hälften av alla över 44 år utgör pensions- tillgångarna minst 80 procent av de totala tillgångarna. Det pen- sionssystem som nu håller på att ta form i Sverige skiljer sig radi- kalt mot tidigare system. En större del av risktagandet flyttas över 
 125 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 från den aktiva generationen till dem som av åldersskäl har lämnat arbetslivet. Fortsatta kraftiga kast i priserna på bostads- och värde- pappersmarknaderna påverkar också den privata förmögenheten, där dessa tillgångar väger tungt. 
 Framtidsperspektiv 
 De som är mellan 50 och 65 år i dag har genomsnittligt sett en relativt god ekonomisk situation och det gäller även för de yngre pensionärerna. De äldre pensionärskohorterna har en lägre inkomst och förmögenhet, men de kommer successivt att ersättas med kohorter som i medeltal har större tillgångar. 
 Pensionsutfästelserna från de offentliga pensionssystemen utgör den största tillgången för dagens och morgondagens pensionärer, men det är troligt att kapitalinkomsterna kommer att spela en allt större roll för framtidens pensionärer. De privata pensionsförsäk- ringarna kommer successivt att falla ut för potentiella pensionärer och den nuvarande trenden är bara en början. År 1999 uppskattades fonderingen för privata pensionsförsäkringar omfatta 589 miljarder kronor. Det motsvarar drygt 25 procent av bruttonationalpro- dukten för detta år. 
 Vid minskad tillväxt och sämre utveckling på börserna kan de förmånsbaserade pensionssystemen, som det gamla  
 ATP-systemet 
  och vissa avtalsbaserade pensionssystem förbli opåverkade. Pen- sionsbesparingarna i de avgiftsbestämda systemen kommer där- emot att bli mindre. Detta kan också komma att gälla den allmänna pensionen. Vid en lägre inkomsttillväxt än 1,6 procent minskar den allmänna pensionen för alla pensionärer. Skulle även arbetskraft- utbudet bli mindre än det prognostiserade kan den s.k. bromsen i det nya offentliga pensionssystemet slå till, vilket reducerar pen- sionerna. Det finns nu raka rör mellan t.ex. finansiella chocker och pensionärernas plånböcker. 
 En annan risk är faran för stora prisfall för värdepapper från  
 2010-talet 
  och framåt. Under  
 1990-talet 
  var en relativ stor andel av befolkningen i de rika länderna i åldern 50 65 år, vilket är den ålder då hushållen sparar mest både i egen regi och i pensionsfonder. En stor del av detta sparande har placerats i värdepapper. Det stora inflödet av kapital har pressat upp börskurserna världen runt efter- som kapitalmarknaderna under samma tid har internationaliserats alltmer. Efter år 2010 kommer de första efterkrigsgenerationerna 
 126 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 successivt att gå i pension och då eventuellt sälja sina aktier och andra värdepapper. Ett utbudsöverskott kommer att uppstå, priser- na kommer att falla och därmed värdet på det hopsamlade kapital dessa generationer ska ha för sin försörjning. Det är dock inte omöjligt att utvecklingsländerna kan få en allt snabbare ekono- miska tillväxt. En ökad efterfrågan på kapital från dessa länder kan möjligen balansera det ökade utbudet från Västeuropa, Nord- amerika och Japan. 
 Är pensionärer med inkomster som bara motsvarar garanti- pensionen på väg att bli ett minne blott? I början av  
 1990-talet 
  var inkomstspridningen bland de äldsta pensionärerna förhållandevis liten, men det var en spridning kring en låg inkomstnivå. Sedan dess har både inkomstnivån och inkomstspridningen utjämnats mellan åldersgrupperna. Bland de äldsta har således inkomstsprid- ningen ökat, men nu kring en högre nivå. Med tanke på att de förmånsbestämda pensionernas betydelse minskar till förmån för avgiftsbestämda pensioner och kapitalinkomster är det inte osan- nolikt att inkomstspridningen kommer att öka ytterligare bland framtidens pensionärer. Några kommer att ha tur och förutseende att placera sina tillgångar med god avkastning, andra kommer aldrig att kunna spara ihop till ett eget kapital som kan växa och åter andra kommer att göra dåliga placeringar. 
 Även om morgondagens pensionärer i genomsnitt kommer att ha en relativt god inkomststandard, kommer det fortfarande att finnas en grupp som huvudsakligen blir beroende av den offentliga garantipensionen. Hur stor denna grupp blir är det naturligtvis svårt att förutsäga. Många av de pensionärer som i dag bara har garantipension kommer dock att finnas i denna grupp ännu under många år, inte minst med tanke på att fler kvinnor än män ingår i gruppen och att kvinnor i genomsnitt lever längre än män. 
 Miller nog är det troligt att inkomstspridningen bland framtidens pensionärer blir störst om landet får en god ekonomisk tillväxt med ökande priser på marknader för värdepapper, fastig- heter och andra tillgångar. Om tillväxten blir låg och kapital- inkomsterna och de marknadsberoende pensionerna relativt små blir också inkomstspridningen mindre. Det ökande beroendet av marknader för olika tillgångar kan också på grund av variationer i sparandet och i avkastningen över tiden leda till bestående skill- nader i inkomststandard mellan olika födelsekohorter. 
 127 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 3.3.3 
  
 Familj och sociala nätverk 
  
 Samlevnadsrelationer har under andra hälften av  
 1900-talet 
  fått en alltmer tillfällig karaktär. Denna förändring kommer på sikt sanno- likt också att påverka de äldres livsmönster. Med varje ny gene- ration ökar mångfalden i samlevnadsrelationer, men detta är en familjerevolution i det tysta. Under de senaste decennierna har t.ex. antalet frånskilda personer kraftigt kommit att överstiga antalet änkor och änklingar i åldern 60 65 år. 
  
 Figur 3.8.  
 Antal frånskilda och änkor/änklingar i åldersgruppen 
  
 60 65 år i Sverige åren 1968 2000 
  
 100000 
  
 100000 
  
 90000 
  
 90000 
  
 80000 
  
 80000 
  
 70000 
  
 70000 
  
 60000 
  
 60000 
  
 50000 
  
 50000 
  
 Änkor/änklingar 
  
 Frånskilda 
  
 40000 
  
 40000 
  
 30000 
  
 30000 
  
 20000 
  
 20000 
  
 10000 
  
 10000 
  
 0 
  
 0 
  
 Källa:  
 Hernandez/Ghazanfareeon (2001). 
 Den ökade medellivslängden innebär att traditionella roller och situationer i familjelivet och umgängeskretsen kan vara på väg att förändras. För många som är i 60  
 70-ålsåldrarna 
  kan det handla om att stå mitt i livet, med de förväntningar på att hjälpa barn, barn- barn, jämnåriga släktingar och vänner samt gamla föräldrar som 
 128 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 många medelålders kvinnor i dag möter. Samtidigt kan personer i mycket hög ålder komma att uppleva att deras barn behöver vård och stöd när dessa är i 60  
 70-årsåldrarna, 
  eller att barnen avlider när de är i den åldern. 
 Det finns också tecken på att särborelationer ökar bland yngre äldre (Borell 2001, Hernandez/Ghazanfareeon 2001). Internationella studier pekar på att det finns en viktig social könsskillnad. Ensamstående män i 60- och  
 70-årsåldrarna 
  är intresserade av att etablera mer konventionella relationer medan kvinnorna däremot vill pröva andra former för intimitet, utan de åtaganden och bindningar som är typiska för äktenskapet. I Sverige har ett forsk- ningsprojekt om dessa frågor inletts vid Mitthögskolan. En pilot- studie som genomförts i Jämtland inför detta forskningsprojekt tyder på att det för kvinnor i  
 60-och 
 70-årsåldrarna 
  kan vara viktigt att behålla det egna hemmet för att balansera behoven av intimitet och avskildhet. För några av de intervjuade kvinnorna innebär särboendet också ett slags skydd mot förväntningar om att bistå partnern som anhörigvårdare, särskilt i förhållande till den kommu- nala vårdens och omsorgens insatser. Ännu är särboendet dock inte särskilt utbrett. I Sverige lever uppskattningsvis bara omkring 4 procent av svenskarna i särboenderelationer. Uppgifterna är osäkra, men andelen förefaller vara störst bland  
 yngre äldre. 
  
 Data från SCB:s  
 ULF-undersökningar 
  ger en bild av de föränd- ringar i familjeliv och sociala nätverk som skedde under 1980- och  
 1990-talen 
  (SCB 2000b). Under denna period ökade andelen per- soner över 65 år som bor ihop med make, maka, sambo och/eller barn. Särskilt gäller detta bland män i åldern  
 75–84 
  år. I yngre åldrar har utvecklingen varit en annan. Färre kvinnor i åldern 45 54 år bor nu ihop med egen familj än i början av  
 1980-talet. 
  
 Ensamboendet ökade under 1980- och  
 1990-talen. 
  Ökningen skedde främst bland personer upp till 45 års ålder, men även i åldersgruppen 45 54 år har ensamboendet ökat. Fortfarande är ensamboendet mest omfattande bland personer äldre än 65 år. En tredjedel av alla i åldersgruppen 65 74 år bor ensamma, liksom hälften av personerna i åldersgruppen 75 84 år. Bakom de generella uppgifterna finns viktiga skillnader mellan kvinnor och män. I åldrarna upp till 55 år dominerar männen bland de ensamboende. Därefter ökar andelen kvinnor och i åldersgruppen 75 84 år är det nästan dubbelt så många kvinnor som män som bor ensamma. Den viktigaste förklaringen till detta är kvinnornas längre medellivs- längd. Eftersom medellivslängden för män har ökat mer än för 
 129 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 kvinnor under senare år är det möjligt att andelarna förändras på sikt. 
 Ungefär 60 procent av alla mellan 20 och 84 år träffar en nära anhörig dvs. barn, förälder eller syskon som inte bor i hushållet minst en gång varje vecka. Andelen har varit stabil under de senaste två decennierna och variationerna mellan generationerna är små. Bland personer äldre än 65 år tycks det dock ha skett en viss ökning. Bland de äldre är det också fler kvinnor än män som ofta träffar en nära anhörig. Omkring en femtedel av alla mellan 20 och 85 år saknar nära anhöriga eller träffar en nära anhörig högst en gång per år. Skillnaderna mellan generationer och kön är inte särskilt stora, men andelen som saknar eller sällan träffar en nära anhörig har minskat påtagligt bland personer äldre än 65 år. 
 Andelen som umgås med någon granne minst en gång i veckan har minskat sedan början av  
 1980-talet 
  och ligger nu under 30 pro- cent bland personer mellan 20 och 84 år. Störst har minskningen varit bland 20  
 44-åringar 
  och bland personer som är 65 år och äldre. Men andelen har också minskat i åldersgruppen 55 64 år, den åldersgrupp där grannkontakterna är mest fåtaliga. Minskningarna gäller för både kvinnor och män. Umgänget med andra vänner och bekanta har däremot ökat, i första hand bland 20  
 44-åringar. 
  I alla åldersgrupper mellan 20 och 85 år uppger mindre andelar i dag att de saknar en nära vän än för tjugo år sedan. Skillnaderna är dock betydande mellan åldersgrupper och kön. Bland personer i åldern 75 84 år saknar uppåt 40 procent en nära vän, vilket är avsevärt fler än i yngre åldersgrupper. I samtliga åldersgrupper är det fler män som saknar en nära vän. 
 Enligt uppgifter i Integrationsverkets databas STATIV är de flesta utrikes födda personer som bor i Sverige och är i åldern 65 79 år gifta. Sett till situationen den 31 december 1999 gällde detta särskilt bland personer från Sydeuropa och  
 icke-europeiska 
  länder, som t.ex.  
 Martinez, 
  Grekland, Iran, Turkiet, Syrien, Libanon, Indien och Etiopien. Andelarna varierade mellan 65 76 procent. Att vara skild var vanligast bland personer födda i nordeuropeiska länder. 
 En undersökning om frivilligt och informellt arbete som genom- fördes på Demokratiutredningens uppdrag år 1998 visar att 23 pro- cent av personer mellan 16 och 74 år inte ingår i  
 informella nätverk,  
 hjälper anhöriga som de bor tillsammans med eller arbetar frivilligt (SOU 1999:84). Gruppen domineras av lågutbildade och låg- inkomsttagare i storstäder. (Med informella nätverk avsågs här 
 130 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 sammanhang där minst tre personer träffas regelbundet för att göra något tillsammans utanför föreningslivet eller familjekretsen.) 
  
 3.3.4 
  
 Utbildning och ny teknik 
  
 Utbildning är en avgörande faktor för att kunna verka som med- borgare och förstå och kunna påverka det omgivande samhället. Få resurser är så tydligt bundna till kohorter eller generationer som utbildning. Skillnaderna är tydliga om man jämför de generationer som i dag har lämnat arbetslivet med 1940- och  
 1950-talsgenera- 
  tionerna. Andelarna med högst förgymnasial utbildning skiftade i slutet av  
 1990-talet 
  från omkring 60 procent bland 75  
 84-åringar 
  till under 30 procent bland 45  
 64-åringar 
  (SCB 2001c). De tidigare könsskillnaderna förefaller också att jämnas ut över tid. 
 Andelarna med eftergymnasial utbildning har under de senaste två decennierna legat på några få procent bland personer över 65 år. De äldre som genomgått eftergymnasial utbildning har till stor del varit män. Bland 45  
 64-åringarna 
  i slutet av  
 1990-talet 
  hade om- kring 15 procent eftergymnasial utbildning, varav något fler kvin- nor än män. Bland 45  
 54-åringarna 
  var andelen med eftergymnasial utbildning till och med högre än i de yngre åldersgrupperna. 
 Ett annat mått som SCB använder är  
 utbildningsfattig,  
 vilket innebär att man som högsta formell utbildning har folkskola eller grundskola samt att man har ett yrke där utbildningskraven är som lägst. Andelen utbildningsfattiga var i mitten av  
 1990-talet 
  omkring en fjärdedel bland personer äldre än 65 år, medan bara mindre än en tiondel bland personer upp till 54 års ålder kunde räknas in i gruppen. Betydligt fler kvinnor var tidigare utbildningsfattiga, men könsskillnaden minskar också över tid. Skillnaderna i utbildnings- nivå är tydliga mellan olika socioekonomiska grupper i alla åldrar. 
 Bland utrikes födda varierar utbildningsnivån kraftigt mellan personer från olika länder. Enligt uppgifter i Integrationsverkets databas STATIV är det bland personer i åldern 65 79 år vanligt med enbart förgymnasial utbildning bland män och kvinnor födda i t.ex. Jugoslavien, Iran, Turkiet, Chile, Grekland, Syrien och Liba- non samt bland kvinnor födda i de nordiska länderna och Tyskland. Att ha eftergymnasial utbildning var relativt vanligt bland personer födda i Ungern, USA, Storbritannien och Indien, särskilt bland män. Uppgifterna om utbildningsnivå bland personer födda i andra länder är dock osäkra och innehåller många luckor. 
 131 
  
 En åldrande befolkning 
  
 SOU 2002:29 
  
 En nyckelfaktor för delaktighet och inflytande i dagens samhälle har blivit tillgång till och kunskap om ny teknik. Flera under- sökningar har visat betydande åldersskillnader i dator- och Inter-  
 net-användning. 
  Användningen är minst bland de allra äldsta, även om det har gått att se en viss ökning under de senaste åren också bland personer i 70- och  
 80-årsåldern. 
  Bland personer som i dag är i 50- och  
 60-årsåldern 
  har tillgång till och användning av dator ökar markant sedan mitten av  
 1990-talet. 
  Skillnaderna i datortillgång är stora mellan låg- och högutbildade respektive arbetare och tjänste- män på mellannivå och högre tjänstemän. Kvinnor och män har tillgång till dator i ungefär lika stor utsträckning, men män använ- der datorerna betydligt mer. 
 Åldersskillnaderna i datortillgång och datoranvändning kan ses som en del av ett större mönster när det gäller anammande av ny teknik. Medieforskaren Rodriguez vid Göteborgs universitet har urskilt tre vågor av ny teknik under de senaste 10 15 åren: den första vågen med video och  
 text-tv 
  (1987 1991), den andra vågen med CD istället för stereo (början av  
 1990-talet) 
  och den tredje vågen med mobiltelefon, dator och Internet (från 1995/1996) 
 3 
 . I dag ligger personer över 65 år under genomsnittet när det gäller tillgång till flertalet medier utom tv och telefon. När det gäller t.ex. videoinnehav och videoanvändning har det tagit 20 år att minska klyftan mellan personer äldre än 65 år och andra åldersgrupper. Att klyftan nu minskar beror dessutom snarare på att videoinnehavarna blir äldre än på att fler äldre skaffar video. Fortfarande har bara upp till 50 procent av pensionärerna video jämfört med upp till 70 80 procent i andra åldersgrupper. 
 Den viktigaste förutsättningen för  
 Internet-användning 
  är Internet på arbetet. På arbetet finns både anslutning och support, vilket är svårt att klara på egen hand för t.ex.  
 LO-medlemmar 
  och personer som lämnat arbetslivet av åldersskäl. Även om tillgång till dator och Internet är bättre bland de generationer som går i pension de närmaste åren kommer det under minst ett par decen- nier att finnas en stor grupp äldre som varken har persondator,  
 Internet-uppkoppling 
  eller  
 IT-kunnande. 
  
 3  
 Presenterat av Rodriguez för SENIOR 2005 vid ett möte hösten 2000 utifrån upp- gifter i de mätningar som NORDICOM och  
 SOM-Institutet, 
  båda vid Göteborgs univer- sitet, regelbundet genomför av bl.a. tillgång till och användning av massmedier. Jfr NORDICOM 2001 och Lane 2001. 
 132 
  
 SOU 2002:29 
  
 En åldrande befolkning 
  
 Vilka nya teknologier som kommer under de närmaste åren är svårt att förutse, men det är möjligt att spridningen av dessa kommer att drivas av samma krafter som drivit  
 IT-utvecklingen 
  och indirekt skapar betydande ålders- och kohortskillnader. 
 133 
 4 Fyra nycklar till framtiden 
  
 4.1 
  
 Vår framtidsbild 
  
 Vår framtidsbild handlar om ett samhälle med fler möjligheter att kombinera och variera arbete, fritid och samhällsengagemang än i dag oavsett ålder. Det är ett samhälle som tar hänsyn till att fler människor lever och mår bra allt längre. Där går det att överblicka och forma ett liv som inte styckas upp i block efter normer från en annan tid med andra förutsättningar. Det är ett samhälle där  
 ålder  
 och  
 äldre  
 blir alltmer ointressanta begrepp. 
 I vår framtidsbild finns det  
 80-åriga 
  studerande,  
 75-åriga 
  stats- råd,  
 25-åriga 
  kommunfullmäktigeordförande och  
 30-åringar 
  som arbetar tillsammans med  
 60-åriga 
  mentorer. Ett arbetsliv kan rym- ma flera karriärer, varvade med utbildning, familjeliv och sam- hällsengagemang. Pensionen ger en ekonomisk bas, men arbete i olika former behöver inte upphöra för alla vid en viss ålder. En person som är äldre än 65 år och vill påverka politiska beslut eller arbeta frivilligt funderar inte över om han eller hon är för gammal och om det bara kan ske i former som särskilt är till för pen- sionärer. Ömsesidiga kontakter över generationsgränser är en själv- klar och omistlig del av arbetsliv, demokrati, lärande och skapande. 
 Åldrandet har fått en helt annan betydelse. Kunskapen om åld- randets rikedom på variationer, möjligheter till utveckling och påverkan har ökat hos myndigheter, organisationer och företag lik- som hos enskilda människor. Det är självklart för de flesta att vilja behålla och använda de resurser som man har oavsett ålder, på samma sätt som det länge har varit att trygga ålderdomen ekono- miskt. 
 135 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 Flera generationer 
 Vår framtidsbild omfattar flera generationer. Där finns den gene- ration som föds i dag, en av de minsta i modern tid. Den kommer att växa upp i ett samhälle med fler människor i  
 70-, 
  80- och 90- årsåldrarna än någonsin tidigare och under flera decennier kommer den att få vara med om att möta effekterna av en åldrande be- folkning. Det är under de närmaste åren som vi lägger grunden för deras bild av åldrandet och ett samhälle för människor i alla åldrar, bilder som bidrar till att forma hela detta sekel. 
 Där finns också den generation som föddes under  
 1940-talet, 
  en av de största i Sveriges historia och där de äldsta år 2005 fyller 65 år. Det innebär att de första tonåringarna nu börjar gå i pension, de som var de första att växa upp med en särskild ungdomskultur och de som var först om att växa upp i ett samhälle med allmänt spridd materiell välfärd. Hur kommer de att se på sig själva och sin roll i samhället? Kommer att ta över den  
 pensionärsroll  
 som tagit form, eller kommer de hellre att bara  
 ha pension  
 och leva sina liv på tvärs mot de förväntningar som finns om hur man bör bete sig efter pensioneringen? Och är samhället redo att möta deras nya krav och initiativ? 
 Framtidsbilden omfattar också de som redan haft pension i flera år och som kommer att vara en del av vår framtid under lång tid framåt. Den omfattar även de som i dag är i  
 50-årsåldern 
  och kanske märker hur de börjar ses som  
 äldre  
 av sina arbetsgivare, arbetskamrater och andra. Den omfattar också personer i alla andra åldrar som behövs i ett samhälle rikt på erfarenhet och mångfald. 
 Utveckling i alla åldrar 
 Vi utgår från att åldrandet rymmer stora möjligheter till variation, dynamik och individuell utveckling. Bilderna av åldrande och äldre människor måste bli lika varierade och dynamiska som åldrandet och de måste främja människors möjligheter att utvecklas i alla åldrar. 
 Att dessa bilder kan ändras visade den åldringsdebatt som rasade just under  
 1940-talsgenerationens 
  barndom. Den började med att Gray (och fotografen Diaz) reste runt bland svenska ålderdomshem. Resultatet blev artikelserier, böcker och radioprogram. Människor som inte setts och hörts i samhället fick 
 136 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 plats och uppmärksamhet. Ett halvsekel har gått. Knappast någon ser det längre som nödvändigt och naturligt att människor ska behöva lämna sina hem när de går i pension och flytta ihop med människor som de kanske bara har födelseåret gemensamt med. Att åldras innebär inte längre att bo på ett särskilt sätt, avskild från övriga samhället. Människor i högre åldrar kan nu på ett helt annat sätt forma sina liv och sin vardag. 
 Ivar Clark framtidsbild var tydlig och kraftfull. Den handlade om att göra åldrandet till en naturlig del av människors liv. I viktiga delar har den förverkligats. Vår framtidsbild har ytterst samma syfte, även om förutsättningarna nu på många sätt både är annorlunda och bättre än för ett halvsekel sedan. 
  
 4.2 
  
 Människans värde och väl 
  
 1 
  
 SENIOR 2005 anser: 
  
 N  
 Äldrepolitiken behöver, som all annan politik, en värdegrund som hävdar människans värde och människans väl. Utifrån idéerna om människans värde och väl kan övergripande etiska argument urskiljas. Det gäller särskilt mänskliga och med- borgerliga fri- och rättigheter, humanitet och solidaritet. 
 Att arbeta med mål för politik handlar i hög grad om att göra etiska bedömningar. Här beskriver vi våra grundläggande värdemässiga överväganden. I slutbetänkandet avser vi att presentera en mer samlad etisk plattform. 
  
 4.2.1 
  
 Människans värde 
  
 Idén om det  
 höga, lika och givna människovärdet  
 uttrycker en grundläggande värdeerfarenhet knuten till den mänskliga existen- sen. Idén innebär ett slags kärleksförklaring till det mänskliga livet. Människors upplevelser och livsförhållanden har betydelse därför att människan först är obetingat värdefull, oavsett sina erfaren- heter. Människovärdet är inte beroende av en persons samhälls- nytta och sociala status, inte heller av personens egen livsuppskatt- 
  
 1  
 I arbetet med detta avsnitt har beredningen biträtts av Carpenter, Villarreal. och forska- re vid Sköndalsinstitutet. 
 137 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 ning. Det är också rimligt att tolka människovärdesidén som en rätt till integritet och som en jämlikhetsinriktad rättviseprincip. 
 En klassisk formulering av människovärdet återfinns i  
 den gyllene regeln  
 i Rodgers bergspredikan i Matteusevangeliet: Allt vad ni vill att människorna skall göra för er, det skall ni också göra för dem (Matt 7:12). En liknande grundtanke uttrycks i kärleksbudet i Tredje Moseboken som sedan återkommer i Nya testamentet: Du skall älska din nästa som dig själv (3 Mos 19:18; Matt 22:39). Denna princip om empatisk ömsesidighet finns också i andra religioner. En variant av principen formuleras i Harrison kategoriska imperativ, som innebär att man ska handla enligt grundregler som man kan önska att alla andra också följer. Lane preciserade sitt imperativ med innebörden: handla så, att du alltid använder människonaturen även som ett ändamål och aldrig blott som ett medel. 
  
 4.2.2 
  
 Människans väl 
  
 Vi uppfattar människovärdesprincipen som en nödvändig bas för etiken. I många bedömningssituationer ger principen dock oss knapphändiga kriterier för hur man ska handla. Konsekvensetiken kan då ge viktiga uppslag till bedömningar. Konsekvensetiken hävdar att den handling är rätt som sammantaget ger bästa möjliga konsekvenser med  
 hänsyn till alla  
 som kan bli berörda. 
 Både människovärdesidén och konsekvensetiken rymmer bety- dande filosofiska komplikationer och det gör naturligtvis även en kombination av dessa två idéer. Konsekvensetiska resonemang kan t.ex. granskas kritiskt utifrån frågor om hur sannolika de beräknade konsekvenserna är och vilka kort- respektive långsiktiga värden som dessa konsekvenser har för de berörda. En kombination av människovärdesidén och konsekvensetiska bedömningar är dock angelägen. Den som hävdar människans värde bör rimligen också vara intresserad av människans väl. 
 Det går också att se ett fruktbart samspel mellan människo- värdesprincipen och konsekvensetiken. Den senare tycks behöva åberopa människovärdesprincipen för att hävda sin giltighet. Varför skulle alla människors livsförhållanden tas på allvar och varför är goda konsekvenser angelägna, om inte människan först oavsett sina livsförhållanden har ett grundläggande och ofrånkomligt 
 138 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 värde? Samtidigt kan människovärdesidén ses som en restriktiv princip för hur konsekvensetik bör tillämpas. 
 Konsekvensetiken ger inget specifikt svar på frågan vad som avses med goda konsekvenser. Frågan om vad som har egenvärde i livet är en särskild frågeställning som vi inte avser att försöka besvara här. Med en förenkling finns det tre huvudalternativ. En möjlighet är att förstå det goda livet som människans  
 självförverk- ligande utifrån ett flertal egenvärden  
 som möjligen sedan kan rang- ordnas på olika sätt. En annan ståndpunkt är att se  
 välbefinnande  
 och  
 livsglädje  
 som  
 enda egenvärde.  
 Ett tredje alternativ hävdar att goda konsekvenser handlar om att få sina  
 önskningar  
 uppfyllda i så hög grad som möjligt, oavsett vad önskningarna går ut på. 
  
 4.2.3 
  
 Etik i andra officiella texter 
  
 Många officiella texter, inte minst från statliga utredningar, inne- håller etisk argumentation och etiska positioner. Någon enhetlig linje i texter om t.ex. äldrepolitiska frågor är dock inte alltid lätt att urskilja. Den kombination av människovärdesidé och konsekvens- etik som vi argumenterar för står, så vitt vi kan se, inte i strid med bedömningar och slutsatser från andra kommittéer som under det senaste decenniet arbetat med de frågor som vi uppmärksammar. Människovärdesidén har ofta lyfts fram som etisk grundposition. Konsekvensetiska argument har också förekommit, även om detta inte alltid lyfts fram som en medveten etisk position. Någon lika tydlig ansats att förena människans värde och människans väl har dock inte funnits i analyser och förslag från dessa kommittéer. 
 Förenta Nationernas 46:e generalförsamling antog år 1991 en resolution (nr 46/91) med principer för äldre personer. Huvudrub- rikerna i deklarationen är  
 Independence, Participation, Care, Self- fulfilment  
 samt  
 Dignity  
 (oberoende, deltagande, vård, självförverk- ligande samt värdighet). Medan användningen av begreppet care kan ses som en referens till välfärd och trygghet kan begreppet  
 self- fulfillment  
 tolkas som en referens till den form av konsekvensetik som räknar med fler värden än livsglädje och välbefinnande. 
 139 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 4.2.4 
  
 Etiska argument utifrån människans värde och väl 
  
 Utifrån idéerna om människans värde och väl kan övergripande etiska argument urskiljas. Det gäller särskilt mänskliga och med- borgerliga fri- och rättigheter, humanitet och solidaritet. Vissa andra vanliga etiska argument framstår däremot som mindre rele- vanta. Det gäller bl.a. idén om äldres välfärd som en form av åter- betalning från samhällets sida. En stor del av samhällets offentliga stödinsatser utgörs av prestationsbaserade socialförsäkringar. Idén bakom sådana stödsystem kan beskrivas som en rättviseprincip utifrån prestationskriterier. Ett liknande argumentet har använts i fråga om olika former av välfärdsinsatser avsedda för äldre män- niskor. Den äldre människan, som med hårt arbete byggde upp landet, har enligt denna idé rätt att kräva samhälleliga motpresta- tioner. Om en sådan samhällelig återbetalningsprincip skulle an- vändas för den offentliga vården och omsorgen skulle dock vissa medborgare ställas utanför. 
 Det finns också andra värden och normer som kan ha betydelse för argumentationen i olika frågor. Dessa värden och normer besvarar inte frågan om vad som är etiskt rätt och orätt, gott eller ont. Utifrån en konsekvensetisk bedömning kan de ändå vara etiskt relevanta genom att bidra till eller motverka förutsättningar för ett gott liv och ett gott samhälle. 
  
 4.3 
  
 Behövs det en särskild äldrepolitik? 
  
 SENIOR 2005 konstaterar: 
 De nationella mål som riksdagen beslutat om för äldrepolitiken omfattar både insatser  
 av  
 äldre personer och insatser som andra kan göra  
 för  
 äldre personer. Vår beskrivning av åldrandet och en åldrande befolkning understryker att äldre människors egna in- satser de närmaste decennierna får en allt större betydelse inom många områden för att skapa, öka, byta och i vissa fall fördela värden av olika slag. 
 Förekomsten av en särskild äldrepolitik kan leda till att före- ställningen om  
 äldre  
 som en särskild kategori befästs och att människor i högre åldrar inte uppmärksammas inom arbets- marknadspolitik, demokratipolitik, kulturpolitik, bostadspolitik och andra politikområden. 
 140 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SENIOR 2005 anser: 
  
 N  
 De politiska insatser som omfattar insatser  
 av  
 äldre män- niskor behöver utvecklas. Frågor som gäller människors möjligheter till inflytande, delaktighet och aktivitet måste integreras inom de olika politikområden som berörs. 
  
 N  
 En sådan  
 mainstreaming  
 får dock inte leda till att aspekter som gäller åldrande och äldre personer osynliggörs. Under en begränsad period behövs en ram för samordnade insatser på nationell nivå i syfte att möjliggöra integreringen. När vi här skriver om äldrepolitik är det denna särskilda och avgränsade betydelse som vi syftar på. 
  
 N  
 Ett förverkligande av den framtidsbild som vi skisserar kräver följande insatser: riv ålderstrappan, dvs. forma flexiblare livs- loppsmönster, bryt åldersbarriärer, planera för aktivt åldran- de och stärk ömsesidighet och ansvarstagande över genera- tionsgränser. 
  
 4.3.1 
  
 Äldrepolitikens två dimensioner 
  
 De nationella mål som riksdagen beslutat om för äldrepolitiken omfattar, grovt sett, två typer av insatser: insatser  
 av  
 äldre personer och förutsättningarna för dessa, samt insatser som andra kan göra  
 för  
 äldre personer. Målen omfattar de flesta samhällssektorer. 
 Äldrepolitiken har tidigare till stor del handlat om insatser  
 för  
 äldre personer. I den nationella handlingsplanen för äldrepolitiken (prop. 1997/98:113) konkretiseras de nationella målen genom exempel från ett stort antal områden. Där ges exempel som tar upp äldres möjligheter att delta i arbetslivet och att utöva inflytande i samhället. De förslag till drygt tjugo åtgärder som redovisas i Nationella handlingsplanen avser dock främst vård- och omsorgs- frågor. Sommaren år 2000 redovisades en halvtidsuppföljning av arbetet med handlingsplanen (Socialdepartementet 2000)som om- fattade främst de drygt tjugo åtgärderna. Regeringen har aviserat (prop. 2001/02:1) att den under 2002 i en skrivelse till riksdagen kommer att redovisa genomförandet av den nationella handlings- planen för äldrepolitiken. 
 De nationella målen har formulerats med utgångspunkt från en resolution (nr 46/91) med principer för äldre personer som Fören- 
 141 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 ta Nationernas 46:e generalförsamling antog år 1991. Huvud- rubrikerna i deklarationen är  
 Independence, Participation, Care,  
  
 Self-fulfilment 
  
 samt  
 Dignity  
 (oberoende, deltagande, vård, självför- verkligande samt värdighet). I april 2002 äger FN:s andra världs- församling om äldrefrågor rum i Madrid. Vid det tillfället ska en ny handlingsplan för äldrefrågor (FN 2000, se även FN 1982) antas av FN:s samtliga 189 medlemsstater. Förhandlingsarbetet pågår fort- farande när detta skrivs, men klart är att den nya planen kommer att omfatta frågor som berör äldre inom ett stort antal områden. 
 Den beskrivning som vi gjort av åldrandet och en åldrande be- folkning understryker dock att äldrepolitikens båda dimensioner behöver utvecklas. De insatser som äldre människor själva kan göra i arbetslivet, samhällslivet och vardagslivet under de närmaste decennierna får en allt större betydelse för att skapa, öka, byta och i vissa fall fördela värden av olika slag. 
  
 4.3.2 
  
 I huvudfåran inte vid sidan av 
  
 Regeringen arbetar i dag med ett stort antal politikområden. Ett av dessa är äldrepolitik. Andra politikområden knutna till livsloppet är barnpolitik, ungdomspolitik (särskilt de ungdomspolitiska målen påminner starkt om de äldrepolitiska målen, förutom att vård och omsorg inte tas upp som en särskild punkt) och familjepolitik. Handikappolitiken och hälso- och sjukvårdspolitiken framträder som mer åldersneutrala trots att de till stor del omfattar frågor som är av stor för äldre människor. Den nationella handlingsplanen för äldrepolitik och direktiven till SENIOR 2005 berör ytterligare ett antal politikområden, bl.a. arbetsmarknadspolitik, demokratipoli- tik, kulturpolitik och bostadspolitik. 
 Indelningen i politikområden uttrycker en viss ambivalens i in- ställningen till åldrande och äldre människor. Å ena sidan tycks det vara ett värde att ange de åldersgrupper som faller vid sidan av den normala medelåldersgruppen. Å den andra verkar det också fin- nas en vilja att normalisera och integrera frågor för dessa ålders- grupper inom andra, sektorsanknutna områden. Förekomsten av en särskild äldrepolitik kan vara praktisk i flera sammanhang och ge positiva resultat. Men den kan också leda till att föreställningen om  
 äldre  
 som en särskild kategori befästs och att människor över vissa åldrar osynliggörs inom andra politikområden. Ingår t.ex. äldre per- soners förutsättningar och förhållanden inom arbetsliv, demokrati 
 142 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 och boende utan vård och omsorg i äldrepolitiken eller i arbetslivs- politiken, demokratipolitiken och bostadspolitiken? 
 De nationella målen för äldrepolitik kan jämföras med de natio- nella mål som riksdagen har fastställt för handikappolitiken (prop. 1999/2000:79). Dessa mål utgör en tydlig tillämpning av principen om  
 mainstreaming,  
 som särskilt används vid strävanden efter lika villkor, bl.a. i politik för jämställdhet mellan kvinnor och män i Sverige.  
 Mainstreaming  
 kan närmast översättas som en medveten ambition att placera något i huvudfåran, bland det som uppfattas som typiskt eller normalt och inte vid sidan av. I handikappolitiken innebär principen att all verksamhet i samhället så långt möjligt ska ta sikte på att också möjliggöra för funktionshindrade att ha full delaktighet. Målen lyfter fram en samhällsgemenskap med mång- fald som grund, en utformning av samhället så att människor med funktionshinder i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet samt åtnjuter jämlikhet i levnadsvillkor. 
 Åtminstone den del av äldrepolitiken som gäller människors möjligheter till inflytande, delaktighet och aktivitet bör på motsva- rande sätt bli en integrerad del av de många olika politikområden som berörs. För att detta ska bli möjligt krävs dock insatser för att synliggöra åldrandets möjligheter och betydelsen av åldersnormer samt utforma konkreta åtgärder riktade till olika aktörer. En strävan efter integrering av delar av dagens äldrepolitik inom andra områden får inte leda till att aspekter som gäller åldrande och äldre personer helt osynliggörs. Äldrepolitiken bör därför, under en begränsad period, vara en ram för samordnade insatser på nationell nivå i syfte att möjliggöra integreringen. När vi här skriver om äldrepolitik är det därför denna särskilda och avgränsade betydelse som vi syftar på. 
  
 4.3.3 
  
 Hur kan framtidsbilden förverkligas? 
  
 Vår framtidsbild är fortfarande under arbete. Framtidsbilden bör stegvis kunna förverkligas under perioden 2005 2020, dvs. under den period då de som är barn i dag växer upp och de som i dag är 50 60 år åldras. Inom ramen för den äldrepolitik som vi skisserat ovan bedömer vi att det krävs insatser utifrån fyra huvudprinciper för att förverkliga framtidsbilden. Dessa fyra nycklar till fram- tiden är: 
 143 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 N  
 Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster  
 N  
 Bryt åldersbarriärer 
  
 N  
 Planera för aktivt åldrande 
  
 N  
 Stärk ömsesidighet och ansvarstagande över generationsgränser 
 Principerna hänger nära samman med varandra. Vi ser den första principen som central, men den förutsätter insatser utifrån den andra och tredje principen. Tillsammans kan de tre första principer- na ses som förutsättningar för den fjärde. Principerna utgår från det underlag och de slutsatser som presenteras i kapitel 2 och 3. I det här kapitlet beskriver vi principernas generella innebörd och refererar den internationella diskussion som förs om de frågor vi tar upp. I kapitel 5 7 analyserar vi vad en tillämpning i Sverige av principerna innebär inom tre centrala livsområden: arbetsliv, samhällsliv (medborgarskap, politiskt inflytande, kultur och social ekonomi) och vardagsliv (hälsa, boende, teknik, handel, service, närmiljö och trafik). 
  
 4.4 
  
 Riv ålderstrappan forma flexiblare livsloppsmönster 
  
 SENIOR 2005 konstaterar: 
 Med flexiblare livsloppsmönster kan utbildning, arbete, sam- hällsengagemang och fritid bli parallella spår i  
 alla  
 åldrar och inte bara aktiviteter förknippade med  
 vissa  
 åldrar. Flexiblare livsloppsmönster kan bidra till en frigörelse från roller och begränsningar som i dag utgår från uppdelningen av livsloppet i avgränsade fack. Den frigörelsen behöver inte begränsas till åren kring pensionsåldern och därefter. Större möjligheter till karriär och vidareutbildning i  
 50-årsåldern 
  skulle också kunna under- lätta för människor att ägna mer tid åt bl.a. sina barn när man är i 30- och  
 40-årsåldern. 
  
 Det nya svenska pensionssystemet understödjer en sådan flexibilitet. Det ger möjligheter till flexibla kombinationer av förvärvsarbete och pensionering, men också ekonomiska incita- ment för förvärvsarbete högt upp i åren. Även förvärvsarbete efter 70 års ålder bidrar till att höja pensionssumman. En dis- kussion om ändrade livsloppsmönster i 60- och  
 70-årsåldern 
  be- höver inte heller överskuggas av hot om minskade pensions- nivåer. 
 144 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 Kvinnors ökade förvärvsarbete under  
 1900-talet 
  visar att livs- loppsmönster kan ändras på ganska kort tid. Samtidigt måste sådana livsloppsförnyelser få tillåtas ta tid. Ytterst berör de människors förväntningar på livet och samhället. 
 SENIOR 2005 anser: 
  
 N  
 Politiska insatser inom olika områden bör inriktas på att främja nya och mer flexibla livsloppsmönster som alternativ till de kronologiskt bundna mönster som i dag dominerar. En mångfald av nya kombinationer behöver stimuleras. Det är också viktigt att åldersgränser och andra hinder för äldre personers förvärvsarbete och delaktighet i samhällslivet undanröjs. 
  
 N  
 Effekterna på hälsoutvecklingen måste följas noga, bl.a. med beaktande av skillnader mellan kvinnor och män och grupper med olika ekonomiska förhållanden. Flexiblare livslopps- mönster får t.ex. inte leda till ytterligare dubbelarbete för kvinnor, ökade socioekonomiska skillnader eller en ny krav- kultur när det gäller aktivitet i hög ålder. 
  
 4.4.1 
  
 En nyckelfråga i Sverige och i andra länder 
  
 Flexiblare livsloppsmönster kan göra det möjligt att se utbildning, arbete, samhällsengagemang och fritid som parallella spår i  
 alla  
 åldrar och inte som aktiviteter förknippade med vissa åldrar. Till- sammans med kontakter över generationsgränser kan ett sådant öppnare förhållningssätt till livsloppet minska olika former av negativ särbehandling av människor över vissa åldersstreck. 
 Det finns flera skäl som talar för att flexiblare livsloppsmönster är en nyckelfråga i den framtida äldrepolitiken. Med flexiblare livsloppsmönster i 60- och  
 70-årsåldern 
  kan de gemensamma be- hoven av äldre personers kunskaper och erfarenheter i arbetsliv och samhällsliv förenas med människors egna prioriteringar, där många i dag lägger allt större vikt vid den egna fritiden. Flexiblare livs- loppsmönster, med längre anknytning till arbetslivet, kan också påverka synen på äldres roll i samhällslivet efter pensioneringen. Överhuvudtaget kan flexiblare livsloppsmönster luckra upp ålders- streck mer kraftfullt och varaktigt än några enstaka insatser inom olika områden. 
 145 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 Den ekonomiska samarbetsorganisationen OECD lyfter också fram flexiblare livsloppsmönster som en nyckelfråga för ett aktivt åldrande (OECD 1998 och 2000). OECD efterlyser nya möjlig- heter för människor att använda sin tid på ett mer flexibelt sätt för lärande, arbete, fritid och omsorg. Hinder för detta är bl.a. bristan- de hälsa, bristande tillgänglighet, bristande flexibilitet på arbets- platser t.ex. för att få tid till barn eller anhöriga som behöver vård och politiska beslut som inte följt med den demografiska utvecklingen. De lösningar som OECD skisserar omfattar bl.a. en starkare betoning på långsiktigt förebyggande insatser, större upp- märksamhet på  
 kritiska  
 övergångar under livsloppet och en tydlig koppling mellan livsinkomst och pensionsbelopp. Medan åldran- dets effekter kan ses hos äldre människor är det hos yngre personer som policyförändringar för ett aktivt åldrande kan komma att få ett verkligt genomslag, konstaterar OECD. 
 Mer varierade livslopp, med större möjligheter till engagemang inom olika områden samtidigt, kan ses som ett svar på de demo- grafiska och hälsomässiga förändringar som har skett och förväntas ske under kommande år. Med flexiblare livsloppsmönster kan dessa förändringar bidra till en frigörelse från roller och begränsningar som i dag utgår från uppdelningen av livsloppet i avgränsade fack. Den frigörelsen behöver inte begränsas till åren kring pensions- åldern och därefter. Tvärtom kan möjligheter att överblicka och disponera en längre tid då ens kunskaper och erfarenheter behövs minska trycket på att arbetsliv, familjeliv och andra aktiviteter måste kombineras under en kort period tidigare i livet. Större möjligheter till karriär och vidareutbildning i  
 50-årsåldern 
  skulle kunna underlätta för människor att ägna mer tid åt bl.a. sina barn när man är i 30- och  
 40-årsåldern. 
  
 Livsloppsperspektivet betonar tydligt de individuella möjlig- heterna och variationerna. För att detta ska kunna främjas av poli- tiska beslut behövs ökade kunskaper om hur livsloppsmönster kan förnyas och om vilka områden som på  
 2000-talet 
  huvudsakligen är åldersintegrerade och vilka som är ålderssegregerade. Åldersgränser och andra hinder för äldre personers förvärvsarbete och delaktighet i samhällslivet behöver uppmärksammas och undanröjs. 
 146 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 4.4.2 
  
 Nya pensionssystemet underlättar 
  
 Sverige, har i jämförelse med många andra  
 OECD-länder, 
  en be- tydande fördel när det gäller att forma flexiblare livsloppsmönster. Det nya pensionssystemet understödjer på flera sätt sådana in- satser. Det ger möjligheter till flexibla kombinationer av förvärvs- arbete och pensionering, men också ekonomiska incitament för förvärvsarbete högt upp i åren, även förvärvsarbete efter 70 års ålder bidrar till att höja pensionen. En diskussion om ändrade livsloppsmönster i 60- och  
 70-årsåldern 
  behöver inte heller över- skuggas av hot om minskade pensionsnivåer. 
 De senaste årens diskussioner och information om det nya pen- sionssystemet kan ha skapat en större medvetenhet om att dagens livsloppsmönster kan behöva förnyas. I den Eurobarometer som genomfördes i EU:s medlemsländer år 1999 svarade cirka 80 pro- cent av de tillfrågade svenskarna från 15 år ja på frågan om de tror att människor i framtiden måste gå i pension senare än i dag (Kramer i bilagedel A). Denna andel var mer än dubbelt så stor som den genomsnittliga andelen i samtliga  
 EU-länder, 
  som låg på cirka 40 procent. Andelen som trodde att välfärdsstaten skulle fortsätta växa och att de som gått i pension kommer att få det bättre i framtiden var också lägst i Sverige. Endast drygt 9 procent av de tillfrågade svenskarna trodde detta, jämfört med ett genom- snitt på drygt 18 procent i hela EU. Dessa siffror säger dock inget om den egna viljan och de egna drivkrafterna. 
  
 4.4.3 
  
 Hur kan livsloppsmönster förnyas? 
  
 Livsloppsmönster  
 kan  
 ändras, även på ganska kort tid. Under 1900- talet skedde två stora  
 livsloppsförnyelser  
 i Sverige och flera andra länder: männens pensionsålder sjönk och blev mer enhetlig och kvinnor började förvärvsarbeta i stor skala. Den amerikanska socio- logen Hill har uppmärksammat hur sådana innovationer av livslopp går till (Giele 1998). Hon har studerat övergången i USA och västra Tyskland från ett livslopp där kvinnor förväntades dra sig ur arbetslivet när de gift sig (etablerat i en bredare medelklass i mitten av  
 1800-talet) 
  till en ny norm för kvinnor baserad på mer omfattande utbildning, karriärmöjligheter och mindre familjer. Analysen bygger på demografiska data och stora mängder ned- tecknade och detaljerade livsberättelser. 
 147 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 Giele hävdar att förändringen började på allvar först när den definierades som en  
 förnyelse  
 istället för att vara ett  
 undantag  
 från den dominerande normen. Det krävdes också att förnyelsen kunde ses som en anpassning till flera omständigheter: kvinnornas egna behov, samhälleliga och ekonomiska realiteter och behovet av deras arbetskraft. Så länge som hustrurs och mödrars yrkesarbete sågs som en fråga om deras egna val- och utvecklingsmöjligheter hände inte mycket. Enligt Whitney har dessutom kulturella faktorer avgöran- de betydelse för om livsloppsförnyelser verkligen får genomslag. Detsamma gäller tidpunkten för när en person kommer i kontakt med det nya. För kvinnor som blev pionjärer i arbetslivet var ton- åren och de tidiga vuxenåren avgörande. 
  
 4.4.4 
  
 Risker att uppmärksamma 
  
 Förnyelser av livsloppsmönster medför även svårigheter och risker. Det kan finnas förhållanden som motverkar eller komplicerar sådana förändringar och därför gör dem svårare för enskilda män- niskor. Förändringarna kan också påverka olika grupper på olika sätt och leda till problem både för enskilda människor och för samhället. En viktig lärdom av de studier om åldrande och genus respektive åldrande och etnicitet som vi refererade i avsnitt 2.4 är att det behövs särskild kunskap om de  
 utsatta  
 livslopp som kan präglas av knappa ekonomiska omständigheter eller utanförskap. 
 När det gäller förändringar som berör pensioneringen är effekter på hälsoutvecklingen särskilt intressanta. Den positiva hälsoutveck- lingen bland äldre under de senaste decennierna är ett starkt skäl att diskutera möjligheterna till nya former av livsloppsmönster i 60- och  
 70-årsåldern. 
  Den positiva utvecklingen har dock ägt rum samtidigt som människor i större utsträckning lämnat arbetslivet tidigt. Som framgår av avsnitt 2.2 utgör pensioneringen i dag för många en temporär avlastning som leder till att den subjektiva hälsoupplevelsen ökar. Detta stärker argumenten för flexiblare livs- loppsmönster, som gör det möjligt att kombinera arbete och fritid. Samtidigt pekar resultaten på vikten av att åtgärder som främjar äldres deltagande i arbetslivet utformas så att de inte påverkar hälsoutvecklingen negativt. En sådan negativ utveckling skulle på sikt även kunna leda till ökade vård- och omsorgskostnader. Effek- terna på hälsoutvecklingen måste följas noga, bl.a. med beaktande 
 148 
 SOU 2002:29 Fyra nycklar till framtiden 
 av skillnader mellan kvinnor och män och grupper med olika ekonomiska förhållanden. 
 I kapitel 2 refereras resultat som tyder på att upplevelsen av sam- manhang och mening under åldrandet underlättas av att den en- skilde individen har möjlighet att vara aktiv inom flera livsområden samtidigt. Resultaten kommer från en studie som visar att livs- loppsmönstren i dag är starkt betingade av bl.a. klass och kön. Det är viktigt att insatser genomförs och följs upp på ett sätt som tar stor hänsyn till detta. Det är också viktigt att flexiblare livslopps- mönster frigör oss från dagens invanda och åldersbestämda roller, men utan att skapa en ny kravkultur när det gäller aktivitet i hög ålder. 
 Ett av frågetecknen i prognoser över hälsoutvecklingen hos de generationer som snart går i pension är vad mångfalden av roller och ansvar betyder för kvinnors hälsa. Den livsloppsförnyelse som innebär att kvinnor i större utsträckning än tidigare förvärvsarbetar har inte gått i takt med ett mer delat ansvar för hemarbete och barn mellan kvinnor och män. Större möjligheter att vara aktiv och del- aktig på flera områden samtidigt kräver också en omprövning av hur ansvaret inom dessa områden är fördelat. En uppenbar risk med flexiblare livslopp under 60- och  
 70-årsåldern 
  är att många kvinnor pressas att lägga ytterligare ansvar till det ansvar de har för anhörigvård och kanske även passning av barnbarn och annan hjälp till släktingar, vänner och grannar. 
 Även om livsloppsförnyelser kan slå igenom relativt snabbt så måste den här typen av förändringar tillåtas ta tid. Ytterst berör de människors förväntningar på livet och samhället. Kvinnors del- tagande i arbetslivet ökade snabbt genom att generationer som var i 20- och  
 30-årsåldern 
  kom i kontakt med nya idéer och normer. Kanske är det personer som i dag är i  
 40-årsåldern 
  eller i början av  
 50-årsåldern 
  som på allvar kan vilja sträva efter och förverkliga flexibla livslopp även i 60- och  
 70-årsåldern? 
  Bland dem som är äldre kan det finnas sådana pionjärer som Janet Giele beskriver. Många som i dag närmar sig pensioneringen har dock under de- cennier ställt in sig på en viss tillvaro sedan man lämnat arbetslivet. 
 Konjunkturvariationer kan utgöra hinder för livsloppsförnyelser. I början av  
 1990-talet 
  höjdes det röster för att äldre personer soli- dariskt skulle lämna sina arbeten till förmån för yngre personer som var utan arbete. I flera andra länder genomfördes också olika åtgärder under 1980- och  
 1990-talen 
  för att åstadkomma sådana  
 generationsväxlingar.  
 Erfarenheterna från dessa länder visar att en 
 149 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 minskning av antalet äldre personer i arbetskraften inte verkar ha motsvarats av några positiva effekter på sysselsättningen bland ungdomar (Wadensjö  Sjögren 2000). Under konjukturupp- gången i slutet av  
 1990-talet 
  kom den demografiska utvecklingen alltmer i fokus och frågan om äldres deltagande i arbetslivet började ses ur nya perspektiv, såväl i Sverige som i andra länder. För en seriös diskussion om flexibla livslopp måste dessa perspektiv hållas vid liv genom nya konjunktursvängningar. 
  
 4.5 
  
 Bryt åldersbarriärer 
  
 SENIOR 2005 konstaterar: 
 Negativ särbehandling på grund av ålder är en diskriminerings- grund bland andra. Vi välkomnar därför förslaget att komplet- tera regeringsformen med en föreskrift där diskriminering på grund av ålder nämns som en av flera otillåtna former av diskriminering. Vi ser det också som ett genombrott att en ny samlad lagstiftning mot diskriminering i Sverige nu utreds med ålder som en av flera diskrimineringsgrunder. 
 Medvetenheten om hur åldrande och äldre människor be- skrivs, eller utelämnas, i politiska och administrativa dokument måste öka. Det kan handla om att inte kalla nämnder som sysslar med vård och omsorg om äldre människor för  
 äldre- nämnder  
 eller tala om alla som är 65 år och äldre som  
 improduk- tiva  
 eller  
  
 icke-arbetsföra. 
  
 Inspiration när det gäller metoder och formuleringar kan hämtas från flera andra länder. 
 En aktiv diskussion om de bilder och beskrivningar som förekommer i bl.a. massmedierna är en nödvändig del av det demokratiska samtalet. Även här finns det exempel på insatser i andra länder som kan ge inspiration. 
 SENIOR 2005 anser: 
  
 N  
 Staten, kommunerna och landstingen bör vara föregångare när det gäller att förändra ett språkbruk som bara associerar äldre människor med improduktivitet och behov av hjälp. 
  
 N  
 Officiell statistik och offentligt finansierad forskning som ska gälla hela befolkningen eller personer över 65 år bör omfatta personer i alla åldrar, utan någon övre åldersgräns, 
 150 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 om det inte finns särskilda skäl som talar emot detta. Under- sökningar från statliga myndigheter, kommuner och lands- ting behöver också utformas så att de ger underlag för ana- lyser och slutsatser som gäller alla berörda personer, oavsett ålder. 
  
 N  
 Det är angeläget att organisationer och företag så snart som möjligt ser över sina etiska regler och policydokument i syfte att synliggöra och motverka negativ särbehandling på grund av hög ålder. 
 Att synliggöra och motverka negativ särbehandling på grund av hög ålder handlar ytterst om att främja mänskliga rättigheter för alla. Sådana insatser är nödvändiga för att flexiblare livslopps- mönster ska kunna formas. Både i Sverige och andra länder har intresset för åldersnormer och åldersdiskriminering hittills varit alltför litet. 
 Erfarenheter från arbetet med att uppmärksamma och motverka negativ särbehandling av andra skäl, t.ex. kön, etnicitet, sexuell läggning och funktionshinder, tyder på det behövs ett samspel mellan kortsiktiga åtgärder för att öppna dörrar och långsiktiga strukturförändringar. Om fler äldre personer ska ses och höras i massmedierna så måste fler äldre personer vara med i de samman- hang som beskrivs och diskuteras i massmedierna, t.ex. i beslutande befattningar i politik, näringsliv och föreningsliv. 
  
 4.5.1 
  
 Lagar och internationella överenskommelser mot diskriminering 
  
 Förbud mot negativ särbehandling på grund av ålder har inte haft samma självklara plats i lagar och internationella överenskom- melser, som t.ex. förbud mot diskriminering på grund av kön eller etniskt ursprung. Ett exempel är FN:s stadga om mänskliga rättigheter från år 1948, där ålder inte nämns som grund för diskri- minering. I artikel 2 anges dock att var och en omfattas av de rättigheter och friheter som tas upp i deklarationen, utan undantag av något slag (FN 1948) . Ålder börjar nu dock allt oftare direkt nämnas som en av flera diskrimineringsgrunder i internationella dokument. Även i Sverige pågår en utveckling mot att ålder beaktas som diskrimineringsgrund tillsammans med bl.a. kön, etniskt ur- sprung, funktionshinder och sexuell läggning. 
 151 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 Europarådet 
 Den europeiska konventionen angående skydd för mänskliga rättigheter och de grundläggande friheterna (Europakonventionen) innehåller ett stadgande om diskriminering. Enligt artikel 14 i konventionen skall åtnjutandet av de fri- och rättigheter som anges i konventionen säkerställas utan någon åtskillnad på grund av kön, ras, hudfärg, språk, religion, politisk eller annan åskådning, nationellt eller socialt ursprung, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd eller ställning i övrigt. Uppräkningen av de s.k. diskrimineringsgrunderna i artikeln är inte fullständig. Den omfattar således även sådana diskrimineringsgrunder som funk- tionshinder, ålder och sexuell läggning utan att detta anges direkt. Europakonventionen gäller sedan 1995 som lag i Sverige (1994:1219). Vid samma tidpunkt infördes i regeringsformen (RF 2 kap. 23 §) ett stadgande om att lag eller annan föreskrift inte får meddelas i strid med Europakonventionens bestämmelser. 
 Under senare år har diskrimineringsfrågor fått stor uppmärk- samhet i det internationella samarbetet. I stor utsträckning förs diskussionerna med inriktning mot en generell reglering av diskriminering, omfattande i princip alla områden av samhällslivet och gällande oavsett på vilken grund en person diskrimineras. Ett exempel på internationellt arbete med denna inriktning är det tilläggsprotokoll (nr 12) till Europarådskonventionen som antogs av Europarådets ministerkommitté den 26 juni 2000 (dir. 2001:14). 
 EU 
 Inom EU har frågor om diskriminering på grund av ålder tagits upp olika sammanhang. 
 Genom Amsterdamfördraget år 1997 infördes en ny artikel 13 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen  
 (EG-för- 
  draget), som ger rådet befogenhet att, inom ramen för de befogen- heter fördraget ger gemenskapen, vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell lägg- ning. Med stöd av denna artikel antog EU:s ministerråd den 27 no- vember 2000 ett direktiv (EU 2000b) om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet (2000/78/EG). Det behandlar diskriminering i arbetslivet i en vidare ram än de svenska lagarna 
 152 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 mot diskriminering i arbetslivet och omfattar diskriminerings- grunderna religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder och sexuell läggning. Direktivet är ett minimidirektiv, vilket innebär att medlemsstaterna får införa regler som går längre när det gäller att ta tillvara likabehandlingsprincipen än vad som anges i direktiven (art. 6 resp. 8). Direktivet ingår i ett  
 anti-diskrimineringspaket 
  som också omfattar bl.a. ett handlingsprogram mot diskriminering (2001 2006). 
 I den stadga om de grundläggande rättigheterna i Europeiska unionen som antogs i Nice den 7 december 2000 anges i 3 kap. 21 artikeln att diskriminering på grund av bl.a. ålder skall vara förbjuden (prohibited) (EU 2000a). I 3 kap. artikel 25 anges dessutom att unionen erkänner och respekterar de äldres rätt att leva ett värdigt och oberoende liv och att delta i det sociala och kulturella livet. 
 Skyddet mot diskriminering enligt EU:s direktiv om lika- behandling i arbetslivet gäller endast fysiska personer. Direktivet omfattar såväl den offentliga som den privata sektorn (art. 3) och täcker både direkt och indirekt diskriminering. Även trakasserier som har samband med ras, etniskt ursprung, religion eller över- tygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning skall anses vara diskriminering. Inom ramen för gemenskapens befogenheter om- fattar direktivet villkor för tillträde till anställning, till verksamhet som egenföretagare och till yrkesutövning, tillträde till yrkesväg- ledning och yrkesutbildning inklusive yrkespraktik, anställnings- och arbetsvillkor samt medlemskap i och förmåner tillhandahållna av fackföreningar, arbetsgivarorganisationer och andra yrkesorga- nisationer. 
 Viss särbehandling som omfattas av direktivet är dock tillåten. Det gäller särbehandling som kan motiveras med att en viss egen- skap som har samband med ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning utgör ett verkligt och avgörande yrkeskrav (art. 4). Även viss särbehandling på grund av ålder är tillåten enligt direktivet om likabehandling i arbetslivet (art. 6). Direktivet innehåller också bestämmelser om positiv särbehandling, som innebär att medlemsstaterna får behålla eller besluta om särskilda åtgärder för att förhindra att personer missgynnas på någon av de diskrimineringsgrunder som direktiven omfattar eller att kompensera för ett sådant missgynnande (art. 5 resp. 7). 
 153 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 Direktivet om likabehandling i arbetslivet skall vara genomfört i nationell rätt senast den 2 december 2003, med undantag av be- stämmelserna om diskriminering på grund av ålder och funktions- hinder. För dem har medlemsstaterna, om så behövs ytterligare tre år på sig. 
 Sverige 
 De svenska lagar som reglerar grundläggande fri- och rättigheter eller förbud mot diskriminering tar inte uttryckligen upp ålder. En grundläggande princip i den svenska rättsordningen är dock alla människors lika värde. Denna princip kommer till uttryck i bl.a. 1 kap. 2 § regeringsformen (1974:152) (RF) där det sägs att den offentliga makten skall utövas med respekt för alla människors lika värde (Ds 2001:10, skr. 2001/02:83). Principen uttrycks också i 1 kap. 9 § RF genom kravet på allas likhet inför lagen, som skall beaktas av domstolar och förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen. 
 Inom arbetslivet finns sedan 1 maj 1999 särskilda lagar som om- fattar åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet (1999:130), förbud mot diskriminering i arbetslivet av personer med funktions- hinder (1999:132) och förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning (1999:133). När det gäller diskriminering på grund av kön finns dessa regler i Jämställdhetslagen (1991:433). Inom de områden där diskriminering regleras i särskilda lagar finns det ombudsmän med uppgift att följa upp och bevaka hur dessa lagar följs och att ta emot anmälningar om brott mot dessa lagar. På nationell nivå arbetar ingen myndighet eller annan instans särskilt med frågor om likabehandling oavsett ålder. Diskussionen om en statlig äldreombudsman har till och från förts i Sverige. Utgångs- punkten har i de flesta fall varit äldre människors ställning inom vård och omsorg. 
 Inom hälso- och sjukvården har ålder som grund för priorite- ringar diskuterats ingående. Genom lag (1997:142) ändrades 2 § Hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) så att det framgår att den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges före- träde till vården. Av förarbeten till denna ändring framgår att hög ålder i sig inte får utesluta människor från att få en viss behandling. Den biologiska åldern, som beror på organens och kroppens funk- 
 154 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 tion, måste dock få ligga till grund då man bedömer för- och nackdelar för den enskilde av en medicinsk insats. 
 Regeringen överlämnade i december 2001 propositionen Änd- ringar i regeringsformen samarbetet i EU m.m. (prop. 2001/02:72) till riksdagen. I propositionen föreslår regeringen bl.a. ändringar i 1 kap. 2 § RF i syfte att ge utsatta grupper ett stärkt grundlagsskydd.Förslaget innebär att den nuvarande lagtexten kompletteras med en föreskrift om att det allmänna skalla verka för att alla människor skall kunna uppnå delaktighet och jämlikhet i samhället. Det föreslås också en föreskrift om att det allmänna skall motverka diskriminering av människor på grund av ett antal upp- räknade orsaker som anknyter till den enskilde som person. En av de orsaker som räknas upp är ålder. Regeringen understryker att uppräkningen av otillåtna diskrimineringsgrunder endast är exem- plifierande och inte fullständig. Genom att begreppet ålder tas med i uppräkningen markerar regeringen ett krav på att det allmänna skall verka mot diskriminering av äldre. 
 Regeringens förslag till ändring av RF ger inte upphov till några rättigheter för den enskilde. Förslaget redovisar en målsättning och ålägger det allmänna att positivt verka för att målsättningen i största möjliga utsträckning förverkligas. Riksdagen avser att be- handla propositionen under våren 2002 och därefter planeras ytterligare ett riksdagsbeslut under hösten 2002. De föreslagna ändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 2003. 
 Den av regeringen tillsatta Utredningen om ett vidgat skydd mot diskriminering, Diskrimineringsutredningen 2001 (N 2001:01), har i uppdrag (dir. 2000:106) att lämna förslag till hur EU:s direktiv om likabehandling i arbetslivet skall genomföras i Sverige med ett undantag. Efter regeringsbeslut den 31 januari 2002 (dir. 2002:12) ändras uppdraget så att utredningen  
 inte  
 skall lämna förslag som avser diskriminering på grund av ålder. 
 Regeringen beslutade vid samma sammanträde att tillkalla en parlamentarisk kommitté (dir. 2002:11) som får i uppdrag att bl.a. överväga en gemensam lagstiftning mot diskriminering som om- fattar alla eller flertalet diskrimineringsgrunder och samhällsområ- den. I uppdraget ingår att lämna förslag till hur bestämmelserna om åldersdiskriminering i EU:s direktiv om likabehandling i arbetslivet skall genomföras i Sverige. När det gäller diskriminering på grund av ålder ska kommittén kartlägga i vilken utsträckning det finns behov av att införa sådan lagstiftning på andra områden än de som täcks av direktivet om likabehandling i arbetslivet. 
 155 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 Kommittén ska också se över ansvarsområden och uppgifter för Jämställdhetsombudsmannen, Ombudsmannen mot etnisk diskri- minering, Handikappombudsmannen och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning. I detta arbete skall kommittén överväga en samordning eller sammanslagning av några eller samtliga av dessa ombudsmän. Mot bakgrund av sitt ställ- ningstagande i fråga om utformningen av en framtida diskrimine- ringslagstiftning skall kommittén lämna förslag på hur tillsynen över efterlevnaden av en sådan lagstiftning skall utformas. Ett område som särskilt framhålls i direktiven är att kommittén ska överväga hur tillsynen mot ett förbud mot diskriminering på grund av ålder skall utövas. Kommittén skall redovisa uppdraget senast den 1 december 2004. 
  
 4.5.2 
  
 Politiskt målgruppstänkande 
  
 Vi har redan diskuterat de risker som en särskild äldrepolitik innebär för att människor över en viss ålder kategoriseras som en särskild grupp och marginaliseras inom andra politikområden. Vi har också noterat att statens, kommunernas och landstingens eget språkbruk tenderar att särskilja  
 äldre  
 som grupp och att i huvudsak associera gruppen med improduktivitet, beroende och sjuklighet. I samhällsekonomiska analyser avförs människor efter 65 års ålder ofta automatiskt från den  
 arbetsföra  
 eller  
 produktiva  
 delen av be- folkningen. Ord som  
 äldrenämnder  
 och  
 äldreombudsmän  
 refererar ofta enbart till vård- och omsorgsområdet. 
 I några andra länder har det gjorts systematiska försök att integrera åldrande och äldrefrågor i det generella politiska arbetet. I Nederländerna finns sedan mitten av  
 1990-talet 
  en särskild myn- dighet med uppdrag att motverka åldersdiskriminering, Landelijk Bureau Leeftijdsdiscriminatie. Myndigheten har tagit fram ett verktyg för att testa språk och idéinnehåll i officiella policytexter (LBL 1999). Tillämpningar av verktyget på regeringsdokument i Nederländerna har visat att dessa förmedlar stereotypa bilder av äldre människor och åldrandet. Myndigheten har därför utfärdat följande rekommendationer till regeringen och andra myndigheter i Nederländerna: 
  
 N  
 Var uppmärksam på hur staten själv hanterar föreställningar om ålder (bl.a. genom att pröva alla dokument med testet nedan) 
  
 N  
 Föregå med gott exempel 
 156 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 N  
 Stimulera lokala myndigheter och organisationer att bekämpa negativa bilder knutna till ålder 
 Test A: Beskrivningar av ålder i policydokument 
 Fyra saker att vara särskilt uppmärksam på i officiella policydoku- ment när det gäller åldersstereotyper: 
  
 N  
 Vilka är målgrupperna för policyn och används ålder för att beskriva dessa? Hur sker detta? Skapar det stereotypa bilder? 
  
 N  
 Vilka är huvudpunkterna i texten, och framställs dessa på ett åldersneutralt sätt? 
  
 N  
 Leder policyn till negativa bilder av åldrandet? 
  
 N  
 Vilka förändringar eller förtydliganden behövs i framställningen och innehållet så att tillämpningen av policyn inte leder till oönskade olikheter på grund av ålder? 
 Det kanadensiska hälso- och socialdepartementet, Health Canada, har på ett liknande sätt utarbetat ett instrument för granskning och utvecklingsarbete när det gäller policyarbete på federal, delstatlig och lokal nivå. Instrumentet kallas  
 National Framework on Aging.  
 Utgångspunkten är en kortfattad vision, som lyfter fram Kanada som ett samhälle för alla åldrar och där äldre personers väl- befinnande och bidrag främjas inom alla livsområden. Utifrån detta har fem centrala principer urskiljts: värdighet, oberoende, del- aktighet, rättvisa och trygghet. I en särskild guide finns frågor om hur politiska och administrativa policyer och program bidrar till att stärka dessa principer. Övergripande frågor i guiden gäller bl.a. om policyer och program inkluderar seniorer i samhället eller särskiljer dem som grupp. 
 Överhuvudtaget tar Health Canada ett bredare grepp på frågor som gäller åldrande och äldre personer än vad som är vanligt i andra länder. Departementet har även ett rådgivande organ för åldrande- frågor, The National Advisory Council on Aging (NACA). NACA består av 18 ledamöter och ska bistå den kanadensiska hälso- och socialministern med råd i alla frågor som rör åldrande och äldres levnadsvillkor i landet. Under de senaste åren har NACA tagit upp frågor som rör trygghet, hälsa, boende, kvinnors livslopp, åldrande arbetskraft, livslångt lärande, utbildning i geron- tologi och övergrepp mot äldre. Nicholson utåtriktade arbete består 
 157 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 av policyuttalanden, kunskapsöversikter, rapporter i olika ämnen samt nyhetsbrev. 
  
 4.5.3 
  
 Statistik och enkäter 
  
 Många undersökningar och studier som genomförs av statliga myndigheter, kommuner och landsting har relativt lågt satta övre åldersgränser, inte sällan vid 70 eller 74 år. I många avseenden sak- nas därför kunskaper om människor i högre åldrar. Statistik som gäller personer över 65 års ålder ger inte heller alltid underlag för analyser av hur ålder samvarierar med t.ex. kön, hälsa, inkomst och social situation. 
 I slutbetänkandet  
 Välfärdsbokslut för  
  
 1990-talet 
  
 (SOU 2001:79) från Kommittén Välfärdsbokslut ges indirekt en bild av problema- tiken. Där behandlas välfärdssituationen för äldre med utgångs- punkt i uppgifter om personer i åldern 75 84 år. Kommittén kon- staterar att den övre åldersgränsen i SCB:s levnadsnivåunder- sökning (ULF) medför att det till stor del saknas kunskaper om välfärden bland de 200 000 personer i befolkningen som är 85 år eller äldre. Bland dessa är ett mycket stort antal kvinnor som lever ensamma. 
 Den nu gällande lagen (2001:99) om officiell statistik trädde i kraft den 1 april 2001. Av lagens 3 § framgår att officiell statistik skall finnas för allmän information, utredningsverksamhet och forskning. Den skall vara objektiv och allmänt tillgänglig. I rege- ringens proposition En ny statistiklagstiftning (prop. 2000/01:27) redovisas allmänna motiv för officiell statistik. Regeringen skriver: 
 Grundläggande funktioner i samhället som demokrati, ekonomi och välfärd är i större eller mindre grad beroende av kunskap baserad på tillförlitlig statistik. Kunskap baserad på statistiska undersökningar be- hövs också för att utveckla välfärden. Välfärdsstatistiken utgör ett viktigt underlag för att kunna utvärdera hur de senaste årens stora besparingar på statsbudgeten har påverkat välfärden för olika grupper i samhället. Det behövs också statistik för att kunna planera för fram- tiden, bl.a. för ökade behov av samhällsservice för en alltmer åldrande befolkning. 
 I förordningen (2001:100) om den officiella statistiken finns kompletterande föreskrifter till lagen. Av förordningens 2 § fram- går dels vad som är officiell statistik, dels vilka myndigheter som ansvarar för olika delar av statistiken (statistikansvariga myndig- 
 158 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 heter). Från den 1 januari 2002 har 2 § andra stycke fått ny lydelse. Där framgår att det är den statistikansvariga myndigheten som beslutar om statistikens innehåll och omfattning inom sitt statistik- område, om inte något annat följer av särskilt beslut av regeringen. 
 Officiell statistik och offentligt finansierad forskning som gäller hela befolkningen eller personer över 65 år bör omfatta personer i alla åldrar, utan övre åldersgräns, om det inte finns särskilda skäl som talar emot detta. Detta är även angeläget för att kunna belysa situationen för män och kvinnor. Det är också angeläget att under- sökningar från statliga myndigheter, kommuner och landsting utformas så att de ger underlag för analyser och slutsatser som gäller alla berörda personer, oavsett ålder. 
  
 4.5.4 
  
 Massmedier 
  
 Regler mot diskriminering finns även inom medievärlden. I radio- och  
 tv-lagen 
  (1996:844) kap. 6, 1 § anges att den som sänder tv- program eller som sänder ljudradioprogram efter tillstånd av rege- ringen skall se till att programverksamheten som helhet präglas av det demokratiska statsskickets grundidéer och principen om alla människors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet. 
 I sändningstillstånden för Sveriges Television AB, Sveriges Radio AB och TV4 AB finns det paragrafer som anger att bolagen skall ta hänsyn till televisionens respektive ljudradions särskilda genom- slagskraft när det gäller programmens ämnen och utformning samt tiden för sändning av programmen. Granskningsnämnden för radio och tv, som enligt radio- och  
 tv-lagen 
  i efterhand granskar om sända program står i överensstämmelse med lagen, kommenterar detta med att bolagen skall vara varsamma med framställningar som kan uppfattas som diskriminerande mot människor av visst kön eller med viss etnisk bakgrund. Ingenting utesluter dock att be- stämmelserna i sändningstillstånden även kan ses som förbud mot diskriminering på grund av ålder. 
 Den internationella journalistfederationen IFJ, där Svenska Jour- nalistförbundet är medlem, har antagit en deklaration med prin- ciper om journalisters uppförande. Deklarationens sjunde punkt anger att journalisten ska göra sitt yttersta för att undvika diskri- minering på grund av ras, kön, sexuell läggning, språk, religion, politisk eller annan åsikt samt nationell och social härkomst 
 159 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 (IFJ 1986). Ålder nämns således inte uttryckligen i deklarationen. Inte heller i de etiska reglerna för press, radio och tv som Svenska Journalistförbundet och Tidningsutgivarna antagit nämns ålder. Dessa etiska regler uppmanar till en allmän försiktighet med vissa typer av uppgifter. Punkt tio i reglerna lyder: Framhäv inte be- rörda personers ras, kön, nationalitet, yrke, politisk tillhörighet, religiös åskådning eller sexuell läggning om det saknar betydelse i sammanhanget och är missaktande. 
 En aktiv diskussion om de bilder och beskrivningar som mass- medierna ger är en nödvändig del av det demokratiska samtalet. Diskussionen behöver föras både inom och utom medierna. I dag är denna diskussion påfallande liten när det gäller ålder som faktor. Samtidigt utgör schablonbilder och osynliggöranden på grund av hög ålder tydliga exempel på hur massmedierna mer eller mindre oreflekterat för gamla stereotyper vidare. Inom massmedierna finns det sannolikt en stor potential för att driva mediernas kritiska, granskande uppdrag vidare när det gäller åldersnormer, efter de viktiga insatser som gjorts och görs för att fästa uppmärksamheten på bl.a. hur genus, etnicitet och sexuell läggning påverkar män- niskors möjligheter att leva på lika villkor i samhället. 
 Den myndighet i Nederländerna som arbetar mot åldersdiskri- minering har också givit ett bidrag till den diskussionen genom ett verktyg för att testa bilder och beskrivningar av ålder i massmedier (LBL 1999). 
 Test B: Beskrivningar av ålder i massmedier 
  
 1. 
  
 Urval: Avbildas eller beskrivs gruppen/personen som represen- tativa för en hel åldersgrupp? Sker urvalet av personer eller ämnen från olika åldersgrupper på samma villkor? 
  
 2. 
  
 Roll: I vilken situation, roll eller funktion avbildas någon? Rela- teras detta till ålder och är det i så fall korrekt? 
  
 3. 
  
 Tonfall: Hur tilltalas någon? Artigt, respektfullt, förringande, retfullt? Nämns personens (tidigare) funktion? Har man valt att närma sig personen på ett särskilt sätt? 
  
 4. 
  
 Avbildning och färg: Hur är någon filmad eller fotograferad? Avbildas personer i olika ålder på olika sätt? Hur används färg och ljus? Vilka drag utmärker olika åldrar? Ligger tonvikten på negativa aspekter? Spelar utseendet någon roll? (En äldre per- son som avbildas ovanifrån förefaller ofta ömklig eller försvars- lös. Äldre kvinnor avbildas ofta på det sättet. Äldre män avbil- 
  
 160 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 das ofta nedifrån, särskilt om de tidigare haft en betydande ställning.) 
  
 5. 
  
 Symboler och metaforer: Förekommer det symboler? Före- kommer det direkta eller indirekta referenser till stereotyper? Är det relevant att nämna någons ålder? (Hög ålder används ofta som en metafor för försämringar eller dålig hälsa. Om ett land genomgår ett krig eller en kris så används ofta fattiga äldresärskilt äldre kvinnor för att illustrera detta.) 
  
 6. 
  
 Hierarki: Vem iakttar, talar eller agerar? Vem tilldelas en ledan- de roll och vem tilldelas en stödjande roll? Vem eller vad tas inte med i beskrivningen? Vem finns i förgrunden på foto eller filmsekvens och vem finns i bakgrunden? (Generellt framstår den som står i förgrunden, talar eller agerar som viktigare än passiva personer i bakgrunden eller utanför bilden.) 
  
 Det brittiska tv- och radiobolaget BBC har visat att ett public servicebolag kan markera sin vilja att bekämpa särbehandling på grund av ålder. I sina riktlinjer för programverksamheten tar bolaget upp äldre personer som en särskild grupp i kapitlet om hur människor framställs i programmen. BBC betonar att bolaget ska undvika stereotyper, men också att de program som BBC produ- cerar ska framställa ett verkligt och inte ett idealiskt samhälle. Fördomar och negativ särbehandling ska skildras, men utan att föras vidare. Att i första hand framställa äldre som marginaliserade, beroende, sköra och sexuellt inaktiva stämmer inte med verklig- heten. BBC utfäster sig i riktlinjerna att inte tillämpa någon allmän övre åldersgräns för deltagande i programmen. Ålder ska bara anges när det är relevant. 
 BBC har också byggt upp en databas med uppgifter om personer från grupper som i dag är underrepresenterade i programmen, bl.a. äldre personer. Genom denna mångfaldsdatabas , BBC kallar den Diversity Database, kan programmakare hitta personer som kan bidra till att bredda utbudet av ansikten och röster som talesmän, panelmedlemmar, publik eller huvudpersoner i reportage. 
  
 4.5.5 
  
 Reklam 
  
 En tydlig regel mot åldersdiskriminering finns i de internationella riktlinjerna för reklam som International Chamber of Commerce (ICC) antagit och som Sveriges Reklamförbund rekommenderar 
 161 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 sina medlemmar att följa. I artikel 4, som ingår i avsnittet om socialt ansvarstagande, sägs att reklam inte ska bidra till någon form av diskriminering, inklusive diskriminering på grund av ras, nationellt ursprung, religion, kön eller ålder (ICC 1997). Inte heller ska reklam på något sätt undergräva mänsklig värdighet. 
 Trots detta har reklambranschen anklagats för att odla och fram- mana negativa bilder av åldrande och äldre människor. De engelska forskarna Wilson och Benson Szmigin har i flera studier konstaterat att äldre personer osynliggörs i annonser på ungefär samma sätt som i massmediernas nyhetsrapportering (Carrigan  Szmigin 1999 och 2000). Äldre personer avbildas t.ex. sällan i annonser i tidningar och tidskrifter som huvudsakligen läses av personer som är i  
 50-årsåldern 
  och uppåt. Om en produkt asso- cieras med äldre människor så befaras den förlora attraktionskraft bland yngre. Till och med äldre människor befaras själva välja bort en sådan produkt. Carrigan och Obrien hävdar att dessa be- dömningar vilar på tvivelaktig grund. Istället för att utveckla nya, effektiva vägar att marknadsföra produkter till äldre personer väljer reklammakarna nästan automatiskt bort de målgrupper som åldersmässigt skiljer sig från dem själva. På engelska reklambyråer saknas personer över 40 år nästan helt. Motsvarande undersök- ningar har inte gjorts i Sverige. Stickprov i några svenska dags- tidningar under hösten år 2001 antyder att äldre personer inte heller här förekommer särskilt ofta i annonser. 
 Offensiva insatser för att påverka bilden av äldre i reklamen har blivit vanligare under senare år (Carrigan  Szmigin 2000). Den engelska pensionärsorganisationen Age Concern väckte debatt för ett par år sedan genom en serie annonser med f.d. fotomodeller i  
 50-årsåldern 
  som visade sina åldrande kroppar. I USA har AARP, en intresseorganisation för äldre personer, arbetat med annonsering och videofilmer, i första hand för att få nya medlemmar. AARP har under de senaste åren försökt ändra sin tidigare framtoning som pensionärsorganisation för att få medlemmar i  
 50-årsåldern. 
  Orga- nisationen har gått så långt att den numera officiellt bara heter AARP, eftersom det gamla namnet innehöll ordet retired (pen- sionerade). AARP har också genomfört mer strukturella föränd- ringar. År 1998 beslutade organisationen om nya riktlinjer för annonsering i medlemstidningen  
 Modern Maturity.  
 Riktlinjerna innebär att AARP bara accepterar annonser som ger en positiv bild av äldre människor och av åldrandet. Läkemedelsannonser och annonser för olika hälsopreparat är förbjudna. 
 162 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 De bilder av åldrandet som ges i reklamen är givetvis nära län- kade till marknadsanalys och målgruppstänkande i stort. Här börjar spekulationerna om den åldrande befolkningens konsekvenser nu spira. Den amerikanske managementexperten Coleman Drucker har nyligen tecknat en bild av den demografiska utvecklingens kon- sekvenser. Drucker förutspår att den enhetliga massmarknad som vuxit fram i västvärlden efter andra världskriget kommer att delas upp i två delar under de kommande decennierna (Drucker 2001). Inriktningen på ungdomskultur, som präglat massmarknaden, kommer att bestå genom en mindre delmarknad. Den större mass- marknaden kommer att präglas en bredare medelåldersinrikning. På sikt håller han det för troligt att fortbildning och andra typer av lärande för välutbildade vuxna kommer att vara den snabbast växande industrin i alla utvecklade länder. 
 Andra bedömare pekar på att förändringarna inom marknads- föringen kanske inte blir så stora. Att andelen yngre personer minskar kan snarare skärpa kampen om dessa bland företagen (Wallace 1999). Inte heller i dag är ungdomsgrupperna så stora i Västeuropa och Nordamerika att de prioriteras av demografiska skäl i marknadsföringen, på det sätt som skedde under 1950- och  
 1960-talen. 
  Istället är det den livslånga avkastning som en effektiv marknadsföring av ett varumärke till exempelvis tonåringar som lockar företag i olika branscher. 
 Ett konkret exempel på marknadsföring mot de nya senior- grupperna ger den franske reklammannen  
 Small, chef för reklambyrån Senioragency. Tréguer har delat upp denna  
 senior- marknad  
 i fyra segment utifrån aktivitet, disponibel tid, ekono- miska resurser och hälsa i olika åldrar: mästarna (50 60 år), de befriade (60 75 år), de tillbakadragna (75 85 år) och de gamla (85 år och äldre) (Tréguer 1998). En annan, mindre kronologiskt bunden indelning har presenterats av Arnold, professor i marknadsföring och föreståndare för ett centrum för studier av mogna konsumenter i Atlanta. Moschis skiljer på fyra grupper: de friska livsnjutarna, de friska eremiterna, de som gör det bästa av livet trots att den fysiska förmågan och sociala situationen förändrats samt de sköra och avskärmade (Moschis 1996). 
 I Sverige är de marknadsföringsmöjligheter som öppnas med en åldrande befolkning i det närmaste helt oplöjd mark. För många företag kan denna marknad öppna intressanta möjligheter. På det sättet kan incitament skapas för en kraftfull förändring av de bilder som förekommer av åldrande och äldre människor. Växande 
 163 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 intresse för en ny  
 seniormarknad  
 innebär dock inte automatiskt att dagens generaliseringar av åldrandet och äldre människor för- svinner. Försöken att dela in  
 seniormarknaden  
 tyder snarare på att en ny stereotyp kan vara på väg att etableras bilden av den rike, friske, aktive senioren. Bilden av seniorer som konsumenter tycks vara på väg att formas inom ramen för dagens livsloppsmönster och förstärka bilden av att man efter pensioneringen förväntas lämna de arenor där makt och värden hanteras. 
  
 4.6 
  
 Planera för aktivt åldrande 
  
 SENIOR 2005 konstaterar: 
 Världshälsoorganisationen WHO betonar att planering för aktivt åldrande handlar om att skapa bästa möjliga förutsätt- ningar för fysiskt, socialt och mentalt välbefinnande under livs- loppet i syfte att öka antalet friska levnadsår, förmågan att skapa olika värden och livskvalitet i hög ålder. Att vara aktiv betyder i detta sammanhang att fortlöpande vara delaktig i sociala, eko- nomiska, andliga, kulturella och medborgerliga frågor. 
 Planering för aktivt åldrande behöver också fokusera äldre människors rätt till lika möjligheter och jämlikt bemötande i alla delar av livet. Men det aktiva åldrandet är också en fråga för hela samhället och för enskilda människor i alla åldersgrupper. In- satser för att uppnå aktivt åldrande bör minska skillnader mellan kvinnor och män samt mellan socioekonomiska grupper och utformas med uppmärksamhet på förhållandet mellan genera- tioner. Ytterst handlar aktivt åldrande om beslut som enskilda människor själva fattar om livsstil och levnadsförhållanden. 
 För ett framgångsrikt förebyggande hälsoarbete bland äldre behövs bättre vetenskapliga underlag för att värdera olika in- satser samt ett befolkningsperspektiv i arbetet. 
 SENIOR 2005 anser: 
  
 N  
 En central uppgift för myndigheter och andra aktörer är att skapa förutsättningar för den enskildes egen planering och eget ansvarstagande för ett aktivt åldrande. 
  
 N  
 Det är viktigt att former och underlag för prioriteringar av samhällets insatser för aktivt åldrande utvecklas. Bedöm- 
 164 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 ningar av den långsiktiga nyttan av olika insatser bör vara vägledande i sådana prioriteringar. Det innebär att skillnader inom och mellan åldersgrupper bör beaktas, liksom värdet av insatser under olika delar av livsloppet. För detta krävs dock ett bättre vetenskapligt underlag än vad som finns i dag. 
  
 N  
 Kunskaperna om funktionsnedsättningar under åldrandet bör förbättras och integreras i tillgänglighetsarbetet. Det gäller bl.a. kunskaper om kombinationer av olika funktionella begränsningar. Fortfarande skiljs  
 äldre  
 ofta på ett förvirrande sätt från  
 funktionshindrade  
 i tillgänglighetsarbetet. 
  
 4.6.1 
  
 Bestämningsfaktorer för aktivt åldrande 
  
 Planering för ett aktivt åldrande är en annan avgörande förut- sättning för att flexiblare livsloppsmönster ska kunna formas. Del- aktighet och inflytande i högre ålder kräver såväl planering av den enskilde som av myndigheter, företag och organisationer för att möjliggöra aktivitet i olika sammanhang. Ett brett hälsoperspektiv hör också till förutsättningarna. Möjligheterna är stora att påverka de förändringar som följer med åldrandet på grund av att man har levt eller lever i en speciell miljö. Men det kräver fördjupade kun- skaper om vad åldrandet innebär, bortom de myter och stereotyper som i dag ofta grumlar bilden av äldre människors möjligheter att utvecklas, leva ett gott liv och bidra med värdefulla insatser inom olika områden. 
  
 Med begreppet  
 aktivt åldrande (active ageing)  
 har Världshälso- organisationen WHO givit sådana långsiktigt förebyggande insat- ser en plattform. Begreppet, som har fått en framskjuten plats i WHO:s globala program för åldrande och hälsa, betecknar en process med optimala förutsättningar för fysiskt, socialt och mentalt välbefinnande under livsloppet i syfte att öka antalet friska levnadsår, förmågan att skapa olika värden samt livskvalitet i hög ålder (WHO 2000 och 2001). Att vara aktiv betyder i detta sammanhang att fortlöpande vara delaktig i sociala, ekonomiska, andliga, kulturella och medborgerliga frågor. Planering som främjar aktivt åldrande behöver därför fokusera på äldre människors rätt till lika möjligheter och jämlikt bemötande i alla delar av livet. 
  
 WHO betonar att policyer och program för aktivt åldrande bör främja ett livsloppsperspektiv. Äldre människors livskvalitet beror 
 165 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 till stor del på de hot och möjligheter som de mött tidigare i livet. Med ett sådant synsätt blir det aktiva åldrandet inte bara en fråga för personer i högre åldrar och de delar av hälsovård, sjukvård och äldreomsorg som de möter. Det aktiva åldrandet blir en fråga för hela samhället och för människor i alla åldersgrupper. Insatser för att uppnå målet aktivt åldrande bör också stödja solidariteten mellan generationer. De bör också innehålla särskilda mål för att minska skillnader mellan kvinnor och män och mellan olika under- grupper i befolkningen, bl.a. äldre människor som är fattiga och marginaliserade. 
 WHO anger åtta bestämningsfaktorer för aktivt åldrande (WHO 2001). Två av dessa, genus och kulturella värderingar och traditioner, skär genom de sex övriga. Genus och kulturella värde- ringar och traditioner bör, enligt WHO, användas som linser för att pröva hur olika policylösningar påverkar välbefinnandet för människor i olika grupper. De sex övriga bestämningsfaktorerna är: 
  
 N  
 sociala faktorer (bl.a. utbildning, läskunnighet, mänskliga rättig- heter, socialt stöd, förebyggande av våld och övergrepp) 
  
 N  
 personliga faktorer (bl.a. biologi och genetik, anpassnings- förmåga) 
  
 N  
 hälso- och sjukvård samt socialtjänst (bl.a. hälsofrämjande arbe- te, sjukdomsförebyggande arbete, långtidssjukvård, primärvård) 
  
 N  
 faktorer i den fysiska miljön (bl.a. stadsmiljöer/landsbygd, boende, skadeförebyggande arbete) 
  
 N  
 ekonomiska faktorer (bl.a. inkomst, arbete, sociala skyddsnät)  
 N  
 beteendefaktorer (bl.a. fysisk aktivitet, hälsosam kost, minskat 
 tobaksbruk, kontroll av alkoholproblem, felaktig läkemedels- användning) 
  
 4.6.2 
  
 Förebyggande hälsoarbete 
  
 För Europa har WHO antagit hälsomål för utvecklingen fram till år 2020 (WHO 1999). Det mål som avser äldres hälsa, mål nr. 5, har nära relation till idén om aktivt åldrande. Målet är att alla män- niskor över 65 år till år 2020 skall ha fortsatta möjligheter att kunna njuta av en god hälsa och delta aktivt i samhällslivet. Till detta är särskilda delmål knutna. Det ena delmålet innebär att den för- väntade återstående medellivslängden för  
 65-åringar 
  ökar med minst 20 procent (samma ökning ska också ske för den tid som de förväntas leva utan funktionshinder). Det andra delmålet innebär 
 166 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 en ökning med minst 50 procent av andelen  
 80-åringar 
  som har tillräckligt god hälsa för att bo i en hemmiljö, som tillåter och ger dem möjlighet att behålla sitt oberoende, sin självkänsla och sin plats i samhället. 
 Aktivt åldrande i WHO:s mening ryms naturligt inom det breda hälsoperspektiv som Nationella Folkhälsokommittén anslagit för folkhälsoarbetet i Sverige. Kommittén anger i sitt slutbetänkande  
 Hälsa på lika villkor  
 (SOU 2000:91) ökat inflytande över samhället och den egna livssituationen, starkare band mellan människor i samhället, minskande klyftor mellan olika grupper och bättre till- gång till skapande verksamhet och stödjande miljöer som generella faktorer för en positiv utveckling av folkhälsan i alla åldrar. 
 WHO understryker att förändrad livsstil och andra hälsofräm- jande insatser kan ha stor betydelse högt upp i åren. Att det skulle vara för sent att börja leva ett hälsosammare liv är en av många myter om åldrandet. En liknande slutsats drar Folkhälsoinstitutet i rapporten  
 Phillips till åren  
 (Svenska kommunförbundet 1998). Folkhälsoinstitutet pekar på att det finns en stor potential för framgångsrikt förebyggande hälsoarbete bland äldre, både inom områden som berör den yttre miljön och inom områden som hänger samman med livsstil och egenvård vid kroniska sjukdomar. 
 Samtidigt konstaterar institutet att det vetenskapliga underlaget för att värdera olika typer av hälsofrämjande och sjukdomsföre- byggande insatser bland äldre är begränsat. Regeringen har sedan rapporten gavs ut tagit initiativ till flera sådana insatser. Folk- hälsoinstitutet har fått i uppdrag att utveckla metoder för före- byggande hälsoarbete bland äldre. Inom ramen för den nationella handlingsplanen för äldrepolitik avsattes medel för ett treårigt pro- jekt med lokala försöksverksamheter med uppsökande verksamhet bland äldre i syfte att bygga upp kunskap om hur man förebygger ohälsa och vårdbehov hos äldre. Försöksverksamheterna följs upp och utvärderas både lokalt och av Socialstyrelsen. Arbetet ska vara klart i slutet av år 2002. 
 Förebyggande hälsoarbete som är inriktat på den enskildes livs- stil kan ge goda resultat även bland personer i hög ålder. En generell erfarenhet från många års individinriktat hälsoarbete är dock att information ofta är ett ineffektivt instrument för att påverka folkhälsan (Statens folkhälsoinstitut 2000). Medan de rela- tivt friska och resursstarka ändrar sin livsstil påverkas den grupp som löper störst risk ofta inte alls. Statens folkhälsoinstitut har därför pekat på att folkhälsoarbete också behöver präglas av ett 
 167 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 befolkningsperspektiv som leder till strukturella insatser. Detta gäller det förebyggande hälsoarbetet bland äldre personer. 
  
 4.6.3 
  
 Tillgänglighet för alla 
  
 Tillgänglighet är ett centralt begrepp för att beskriva mötet mellan individ och miljö. I den nationella handlingsplanen för handi- kappolitik (prop. 1999/2000:79) är skapandet av ett tillgängligt samhälle ett av tre prioriterade huvudområden. Särskilt nämns till- gängligheten till allmänna lokaler, allmänna platser och kollektiv- trafik. Andra begrepp som används för att markera en inriktning mot ökad tillgänglighet är  
 universell design  
 och  
 design for all.  
 Dessa begrepp speglar tydligt den integrationstanke som ligger bakom strävan efter ett tillgängligt samhälle. Med ökad tillgänglighet går det att undvika särlösningar, som skapar skillnader mellan män- niskor med funktionshinder och andra. 
 Tillgänglighet har olika dimensioner till information, verksam- het och fysisk miljö. I grunden är tillgänglighet ett relativt begrepp. Således avser tillgänglighet till fysisk miljö mötet mellan individens funktionsförmåga och den fysiska miljöns krav eller utformning (Iwarsson  Ståhl i bilagedel D). Tillgänglighet är inte detsamma som t.ex. boendestandard. Tillgänglighetsproblem är mycket vanliga i äldres boende trots att boendestandarden i Sverige gene- rellt är hög. Tillgänglighet kan också ses ur olika perspektiv. Det  
 objektiva  
 perspektivet utgår från fastställda normer och innebär en professionell bedömning. Det  
 subjektiva  
 perspektivet är individens eget. 
 Kunskap om funktionella begränsningar är en viktig del av arbetet för ökad fysisk tillgänglighet. Här finns det i dag särskilda svårigheter i förhållande till ett aktivt åldrande. Med ökande ålder är det vanligt att drabbas av flera olika funktionsnedsättningar samtidigt. Även lätt ohälsa medför ofta funktionella begränsningar hos äldre, t.ex. nedsatt uthållighet och rörlighet eller nedsatt syn och hörsel. Ur ett traditionellt medicinskt perspektiv är kunskapen om de funktionella begränsningar som olika sjukdomstillstånd kan leda till relativt god. Kunskaperna om vilka kombinationer av funk- tionella begränsningar som är vanligast förekommande i befolk- ningen är däremot fortfarande bristfälliga. 
 Ofta sker de funktionella begränsningarna under åldrandet steg- vis under en längre tid. Inte sällan anpassar sig den enskilde till 
 168 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 förändringarna och avstår från vissa aktiviteter eller hittar andra sätt att utföra dem. För många innebär det att anpassningen till åldrandeprocessen i alltför stor utsträckning blir en anpassning inom den befintliga miljön och inte en anpassning av miljön eller av både miljö och beteende till åldrande. Många äldre frågar därför inte efter ökad tillgänglighet i t.ex. bostaden eller i gatumiljön. Tvärtom trivs de bra i bostaden, även om de inte längre kan ta sig in i vissa rum eller klara vanliga hushållssysslor själva. 
 Miljöer som stödjer aktivitet och delaktighet stödjer också hälsa och livskvalitet. Tillgänglig offentlig miljö och allmänna kommu- nikationer är viktiga förutsättningar för att äldre människor ska kunna resa och självständigt kunna utföra vardagliga aktiviteter. Forskning visar också att väl utformad kollektivtrafik positivt påverkar möjligheten till kvarboende. Tillgängliga bostäder är en grundläggande förutsättning för att kunna ge äldre service, vård och omsorg i det egna boendet. Här är även arbetsmiljöaspekter väsentliga, med tanke på den personal som har att utföra vård och service i ordinära och särskilda boendeformer. Tillgänglighet till offentliga byggnader är också viktiga för möjligheterna att delta i politiskt arbete, i kultur- och föreningsliv och i frivilligt arbete. 
 En viktig förutsättning för förbättrad tillgänglighet till fysisk miljö är metoder för giltiga och tillförlitliga kartläggningar av tillgänglighetsproblem. I dag tillämpas alltför ofta en blackspot- teknik, dvs. problem åtgärdas efter hand, inte sällan sent i pro- cessen och till stora kostnader, när frångängligheten blivit tydlig och kanske orsakat problem.  
 Objektiva  
 tillgänglighetsbedömningar görs i tre steg. Först inventeras individens eller gruppens funk- tionella begränsningar. Därefter inventeras miljöns utformning. Slutligen analyseras de problem som uppstår i mötet mellan be- gränsningarna och utformningen.  
 Subjektiva  
 tillgänglighetsbedöm- ningar genomförs ur ett brukarperspektiv, t.ex. med hjälp av frågeformulär och/eller intervjuer. 
  
 4.6.4 
  
 Planering och prioritering 
  
 Ytterst handlar aktivt åldrande om beslut som enskilda människor själva fattar om livsstil och levnadsförhållanden. En central uppgift för myndigheter och andra aktörer är att skapa förutsättningar för den enskildes egen planering och eget ansvarstagande. Oavsett 
 169 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 ålder måste människor kunna känna makt över sin hälsa och livs- situation. 
 En samhällsplanering som bygger på föreställningen att hela livet kan läggas till rätta existerar knappast längre. I dag handlar sam- hällsplanering snarare om medvetna och systematiska förändringar som kan initieras inom alla sektorer i samhället och som bygger på en insikt om vad som skapar bra förhållanden för medborgarna. Ett sådant arbete kräver förmåga att skapa processer där olika aktörer deltar på jämbördig fot och där förändringar förväntas och tillåts ske underifrån. Men det kräver också strukturerade tillvägagångs- sätt och seriösa uppföljningar och utvärderingar. Flera sådana instrument är tillgängliga när det gäller hälsoarbete och arbete för ökad tillgänglighet, men fler behöver utvecklas. 
 Den beskrivning som vi ger i kapitel 3 av en åldrande befolkning understryker behovet av att samhällets insatser för aktivt åldrande inriktas mot områden där den långsiktiga nyttan är störst. Sådana prioriteringar av förebyggande insatser i relation till varandra och i relation till andra typer av åtgärder kräver bättre kunskaper om förutsättningar, metoder och resultat. Framför allt behöver åldran- det fokuseras, inte äldre personer som grupp. Istället för att t.ex. kategorisera  
 äldre  
 och  
 funktionshindrade  
 som separata grupper be- höver kunskaperna om åldrandets variation och dynamik fördjupas och spridas bredare i samhället. Det är också viktigt att skillnader inom och mellan åldersgrupper beaktas, liksom värdet av insatser under olika delar av livsloppet. 
  
 4.7 
  
 Stärk ömsesidighet och ansvarstagande över generationsgränser 
  
 SENIOR 2005 konstaterar: 
 Det generationsöverskridande perspektivet är påfallande klent utvecklat i Sverige. I flera andra länder finns särskilda program för arbete över generationsgränser. Dessa är medel för målmed- vetna och varaktiga utbyten av resurser och lärande mellan äldre och yngre generationer för individuell och samhällelig nytta. 
 SENIOR 2005 har inte i uppdrag att särskilt föreslå hur de framtida vård- och omsorgsbehoven hos äldre personer ska mötas. I vårt slutbetänkande avser vi dock att ta upp frågan om det offentliga åtagandet för vård och omsorg om äldre personer. Att analysera det åtagandet är en viktig förutsättning för att de 
 170 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 framtida vård- och omsorgskostnaderna ska kunna beräknas. Vi har också uppdragit till Statskontoret att utarbeta en modell för beräkning av de framtida vård- och omsorgskostnaderna. 
 SENIOR 2005 anser: 
  
 N  
 De utmaningar som en åldrande befolkning innebär för samhället kräver fortsatta insatser för en hållbar utveckling mellan generationer över tid. Särskilt måste ömsesidigheten över generationsgränser stärkas och utvecklas inom områden av betydelse för samhällsekonomin och maktstrukturen i samhället. Med en sådan ömsesidighet blir äldre personers delaktighet även en fråga om att delta i och ta ansvar för politiska beslut. 
  
 N  
 Möjligheterna att långsiktigt främja möten och samverkan mellan personer ur olika generationer bör uppmärksammas inom alla delar av samhället. Strukturer för detta behöver byggas upp och kunskaper om metoder och arbetsformer samlas till en bas för fortsatt utveckling. 
 Ordet  
 generation  
 används i flera olika betydelser. Det är t.ex. vanligt att ordet används för att beteckna en grupp personer födda under samma tidsperiod, s.k. kohortgenerationer, eller för att beteckna familjeband utifrån band mellan far- och morföräldrar, föräldrar och barn, s.k. familjegenerationer. Ibland används ordet också för att mer allmänt beteckna åldersskillnaden mellan för- äldrar och barn. I första hand är det dessa tre betydelser som vi använder här. 
 Två andra, mer avgränsade betydelser av ordet är knutna till viss sociologisk forskning (Arber   
 Attias-Donfut 
  2000). Dels handlar det om s.k. historiska eller sociala generationer, som inte bara föds under samma tidsperiod utan också antas forma en kollektiv iden- titet utifrån gemensamma erfarenheter under uppväxten. Dels handlar det om s.k. välfärdsgenerationer, som används som beteck- ning på de grupper av medborgare som det moderna samhället bildar genom uppdelningen av livet i utbildning, yrkesliv och livet efter pensioneringen. 
 171 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 4.7.1 
  
 En tyst revolution? 
  
 Förhållandet mellan generationerna har under senare decennier diskuterats utifrån skillnader i värderingar och åsikter. Särskilt har teorin om den  
 tysta revolutionen  
 blivit uppmärksammad. Teorin formulerades under  
 1970-talet 
  av den amerikanske forskaren Perez. Den  
 tysta revolutionen  
 innebär, enligt Inglehart, att varje ny generation bidrar till att föra individualisering och prioritering av andliga och frihetliga värden ytterligare ett steg framåt. 
 I vilken utsträckning har då olika generationer olika sätt att se på sig själva, sina liv och omvärlden? I Sverige har Hill och Gonzalez, tidigare vid Institutet för Framtidsstudier, studerat  
 1970-talsgenerationens 
  uppfattningar (Andersson  Fürth 1994). Utifrån upprepade enkätundersökningar och övergripande samhällsanalyser hävdar Kramer och Gray att de som föddes under  
 1970-talet 
  bär fram nya, postmoderna värderingar. Bland annat tar generationen välfärden för given och prioriterar därför andliga och frihetliga värden mer än värden som hänger samman med trygghet och materiella förhållanden. Vi skulle därmed alltså stå inför en  
 tyst revolution  
 på sikt i Sverige. Kramer och Gray redovisar dock inga motsvarande resultat från personer födda under tidigare decennier. 
 En något annan bild ger den statistiska kartläggning av ung- domars värderingar som SCB ungefär samtidigt gjorde på uppdrag av Generationsutredningen (SOU 1994:73). SCB fann inget enhet- ligt mönster som kunde belägga teorin om den  
 tysta revolutionen.  
 Resultaten visade istället att ungdomsgenerationen, som här var födda under slutet av  
 1960-talet 
  och början av  
 1970-talet, 
  i de flesta avseenden delade äldre generationers värderingar. SCB kunde inte inordna de skillnader som fanns i ett enhetligt mönster. Ifråga om samhällsmoral och religiositet visade de yngsta mer av det som Blankenship kallade  
 individualistiska frihetsvärden  
 än de äldre. I andra avseenden var det tvärtom, bl.a. ifråga om sexualmoral och fördel- ningspolitik. SCB pekade här på nya utmaningar till följd av sam- hällsutvecklingen som en trolig förklaring (inverkan av aids och lågkonjunkturen i början av  
 1990-talet). 
  
 Resultaten från SCB:s kartläggning påminner om resultaten från en äldre studie som genomfördes vid pedagogiska institutionen vid Göteborgs universitet och innehöll flera enkätundersökningar under perioden 1965 1974. Studien omfattade ett stort urval per- 
 172 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 soner födda år 1951 och deras föräldrar. Resultaten från detta projekt visade på stora likheter i åsikter och attityder forskarna talar här mindre om värderingar mellan de som föddes 1951 och deras föräldrar (Andersson 1982). Omkring två tredjedelar av barn- föräldraparen hade likartade åsikter om bl.a. samhälle och politik och behov av förändringar. Överlag hade de båda generationerna en positiv syn på varandra. Bland föräldrarna var det dock en vanlig uppfattning att barnen hade mer radikala åsikter, liksom det bland barnen var en utbredd uppfattning att föräldrarnas inställning var mer konservativ. 
 Studien i Göteborg leddes av  
 Berry, som i en sammanfattande kommentar skriver att den vitt spridda bilden av  
 ungdomsrevolt  
 i slutet av  
 1960-talet 
  och början av  
 1970-talet 
  var överdriven. Resultaten från de olika enkätundersökningarna visade att de flesta tillfrågade som var födda år 1951 egentligen vara ganska ointresserade av politik och samhällsarbete och i den mån de hade politiska åsikter så var dessa i huvudsak samhällsbevarande. De kritiska, demonstrerande och politiskt aktiva ungdomarna var en begränsad grupp som lyckades göra sig hörd överallt. Någon enhetlig ungdomsgrupp eller ungdomskultur visade resultaten inte heller. Tvärtom visade studierna på riskerna med överdrivna och ensidiga uppfattningar om hur människor i olika åldersgrupper tycker och tänker. 
  
 4.7.2 
  
 På väg mot generationskrig? 
  
 Möjligheterna att en växande andel äldre indirekt kan vrida den politiska debatten åt  
 sitt  
 håll har diskuterats i USA och Stor- britannien. I centrum för diskussionen har situationen i Florida stått, där andelen äldre invånare och väljare stigit kraftigt genom inflyttning av pensionärer från övriga Nordamerika. I den empi- riska studien  
 Young versus Old  
 hävdar den amerikanska stats- vetaren Murray att situationen i Florida är ett förebud om vad som väntar i övriga västvärlden (MacManus 1996). Snart måste politikerna även där börja anpassa sina förslag och budskap till en allt större och alltmer röststark grupp äldre, menar Murray. Följden blir generationskonflikter, både i värderings- frågor och om ekonomiska resurser. 
 Det material som Murray presenterar tyder dock på att det snarare är styrkan i uppfattning som skiljer olika åldersgrupper 
 173 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 åt i Florida än uppfattningarna i sig. Den strategi som hon föreslår för att möta ökande ålders- och generationsladdningar i politiken är också förhållandevis modest. På samhällsnivå vill hon se utbild- ningsprogram för ökad förståelse mellan yngre och äldre (inklusive video- och datamaterial) och en utveckling av formerna för sam- verkan mellan åldersgrupper i lokalsamhället. MacManus pekar också på behovet av processer som får var och en att tänka igenom vad det innebär att åldras i dag med de möjligheter som längre livslängder och förbättrad hälsa ger. 
 I Sverige har liknande perspektiv tagits upp av Institutets för Framtidsstudier tidigare VD Jones. I tidskriften Fram- tider (nr 3/99) skriver hon att ungdomsepoken i Sverige sträckte sig fram till det andra världskriget: 
 Sedan dess har de äldre alltmer kommit att dominera. En kort parentes fick vi uppleva i slutet på  
 1960-talet, 
  då  
 1940-talets 
  stora babyboom- generation stormade ut i vuxenlivet, men därefter har de äldres in- tressen återigen kommit i fokus. Pensionssystem och marginalskatter framstår i dag som viktigare samhällsproblem än barnomsorg och ungdomsarbetslöshet. 
 Svenska barnläkare har också initierat en diskussion om inte barn borde få rösträtt i politiska val (rösterna skulle förvaltas av deras föräldrar). Liknande idéer har också ventilerats i andra länder, än så länge utan politiskt genomslag. 
  
 Debatten om  
 generationspolitik  
 och  
 generationskonflikter  
 har stundom varit häftig i USA och Storbritannien. Äldreforskare har med hetta invänt att de offentliga utgifterna för äldres välfärd är blygsamma i dessa länder och att utgifterna snarare har sjunkit under senare år (Vincent 1999). Kritiker har också hävdat att debatten om  
 generationskrig  
 döljer större och mer överhängande skillnader mellan män och kvinnor och mellan socioekonomiska grupper (Arber   
  
 Attias-Donfut 
  
  2000). Den engelske journalisten Reyes har i en bok om den framtida  
 åldersbävningen  
 noterat att det är något skumt med talet om bataljer mellan generationer (Wallace 1999). Generationerna existerar inte isolerade från var- andra i samhället, tvärtom består de av individer som är nära hoplänkade i familjer och andra sociala nätverk. Det ska mycket till för att dessa band ska brytas och ersättas av helt nya typer av lojaliteter och förpliktelser. Som framgår i kapitel 3 finns det inga belägg för att umgänget mellan personer ur olika generationer skulle minska inom familjelivet i Sverige. (Motsvarande uppgifter 
  
 174 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 om kontakter över generationsgränser i andra sammanhang saknas dock i stort sett helt.) 
  
 4.7.3 
  
 Generationskontraktet 
  
 Traditionen att barn och äldre tas om hand av de familjeled som svarar för hushållet är gammal (Odén 1993). Ofta bestod denna familj inte bara av släktingar utan även av tjänstefolk och andra som bodde på gården. I Sverige formaliserades denna tradition hos en mindre grupp i samhället, de självägande bönderna, genom de undantagskontrakt som infördes under  
 1700-talet. 
  Juridiskt bin- dande kontrakt reglerade vad de äldre, som överlåtit sin gård på barnen eller på någon annan köpare, kunde förvänta sig i form av bl.a. spannmål, kött och ved. 
 Motsättningar mellan generationer har i Sverige, och andra länder, förekommit när etablerade former för att säkerställa äldre personers levnadsvillkor inte längre visat sig hålla för nya ekono- miska, sociala eller demografiska påfrestningar. Det finns flera exempel på hur lagar mot övergrepp mot äldre introducerades och skärptes under  
 1800-talet 
  när trycket på landsbygdens undantags- system ökade genom upprepade nödår med missväxt och svält (Odén 1985). I städerna ökade samtidigt antalet äldre som inte orkade arbeta och som inte kunde flytta in hos och bli försörjda av sina trångbodda, lågt avlönade barn. De problem som ledde till ökade generationsmotsättningar löstes med tiden genom det all- männa pensionssystemet och nya sätt att organisera vården och omsorgen om äldre. 
 Långsiktigt hållbara former för att tillförsäkra äldre goda lev- nadsförhållanden, utan orimliga belastningar på deras barn eller andra anhöriga, är fortfarande en av de viktigaste förutsättningarna för goda relationer mellan generationer i såväl familjeliv som samhälle. I ljuset av den demografiska utvecklingen har frågan om dessa lösningars hållbarhet på sikt blivit alltmer intensiv. I den internationella diskussionen har  
 generationskontraktet  
 blivit en laddad fråga. När det gäller pensioneringen har det hävdats att solidariteten mellan generationerna inte självklart kan tas för given över tid. Den ursprungliga samstämmigheten kring tanken att de vuxna yngre generationerna har ett ansvar för  
 behövande  
 barn och äldre skulle inte gälla en solidarisk försörjning av allt friskare och allt större grupper äldre som lämnat arbetslivet för att förverkliga 
 175 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 sig själva. Röster har höjts för att omförhandla kontraktet mellan generationerna. En annan sida gäller vården och omsorgen om äldre människor, såväl ifråga om vården och omsorgen i sig som i relation till andra sektorer. 
 Men vad är ett generationskontrakt? Begreppet hör hemma i en särskild filosofisk tradition, där idéer om samhällsfördrag eller samhällskontrakt varit framträdande (Laslett  Fishkin 1992). Traditionen har fått ny aktualitet under de senaste decennierna, bl.a. genom den amerikanske filosofen Jones. Försök att mer direkt analysera idén om ett generationskontrakt ur filosofiska aspekter har givit olika resultat. En slutsats av dessa försök är att ordet  
 kontrakt  
 närmast får tolkas så symboliskt att det är tveksamt om det tydliggör eller fördunklar relationerna mellan generationer. I feministisk forskning har idén om ett generationskontrakt kritise- rats för att dölja skillnader mellan kvinnor och män och mellan socioekonomiska grupper när det gäller ansvar för informell vård. 
 Den engelska historikern Coleman Laslett har dessutom pekat på skillnaden mellan två typer av  
 överenskommelser  
 mellan genera- tioner (Laslett  Fishkin 1992). Den ena typen avser relationerna mellan två, nära hoplänkade generationer som följer efter varandra och som under en längre tid lever sida vid sida. Den andra typen avser förhållandet mellan tidsmässigt åtskilliga generationer, där alla som lever vid en viss tidpunkt kan sägas utgöra en gemensam grupp med förpliktelser gentemot dem som levat tidigare och gentemot dem som kommer att leva i framtiden. Laslett hävdar att långsiktigt hållbara försök att skapa rättvisa och solidaritet mellan generationer måste utgå från den senare typen av överenskom- melser, det som han kallar  
 tregenerationskontrakt  
 (trigenerational contract). 
  
 4.7.4 
  
 Program för generationsöverskridande arbete 
  
 Kontakter över generationsgränser och solidaritet mellan genera- tioner är inga nya frågor i svensk äldrepolitik.  
 Solidaritet mellan generationerna  
 var t.ex. temat när det europeiska åldreåret 1993 genomfördes i Sverige. Den svenska Kommittén för Europeiska äldreåret skriver i sitt slutbetänkande (SOU 1994:39) att temat valdes med motiveringen att generationssplittringen i Sverige sannolikt gått längre än i kanske något annat europeiskt land. Efter hand visade resultat från olika undersökningar att motiveringen i 
 176 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 viss mån var en felbedömning, konstaterar kommittén. Ett ökat ensamboende bland äldre i Sverige innebär inte ökad övergivenhet och isolering utan snarare ökad självständighet högt upp i åren. Unga och äldre är samma individer vid olika tidpunkter i livet, skriver kommittén, och det måste vara ett gemensamt intresse att ordna det så bra som möjligt för människor i livets olika skeden. Generationsöverskridande arbete har också varit ett särskilt område för de stimulansmedel till lokala projekt som regeringens Äldre- projekt har fördelat under de senaste åren. 
 Trots dessa ansatser har samlade och systematiska åtgärder för att utveckla och stärka kontakter över generationsgränser varit sällsynta i Sverige. Snarare har offentliga insatser inom olika om- råden fått en tydlig inriktning på olika målgrupper, ofta definierade utifrån ålder eller livsfas. Särskilda insatser för att utveckla metoder och former för generationsöverskridande arbete har utvecklats i andra länder. I USA finns det sedan tre decennier särskilda pro- gram för generationsöverskridande arbete, s.k.  
 intergenerational programs  
 (Glover m.fl. 1997). Programmen finns i dag över hela USA och är öppna för personer mellan 3 och 21 år respektive 55 år och äldre. Verksamheterna bygger på att det finns likheter mellan äldre och yngre människors utveckling och sociala behov, t.ex. att få lära in och få lära sig liksom att få föra en tradition vidare och få bli del av en tradition. Tre typer av program har utvecklats: aktiva äldre personer som ger stöd och service till barn och ungdomar, ungdomar som ger stöd och service till äldre personer samt unga och äldre som tillsammans delar gemensamma resurser. 
 Många verksamheter har utvärderats och det är belagt att barn och ungdomar fått ökat självförtroende, bättre betyg och bättre motivation att lära sig saker genom programmen. Det finns rappor- ter om mer positiva attityder gentemot äldre personer och till de egna möjligheterna att utvecklas. För de äldre deltagarna har det rapporterats ökad livskvalitet, en mer meningsfull användning av tiden, bättre kognitiv funktion, bättre mental och fysisk hälsa, bättre självförtroende och större förståelse för den yngre genera- tionen. För både äldre och yngre deltagare rapporteras minskad ensamhet och isolering samt mer kontakt med samhället. 
 De amerikanska programmen har haft en tydlig koppling till en fördjupad medborgarroll och en utvecklad demokrati. Men de har också syftat till att lösa vissa utpekade problem, bl.a. att avlasta ensamstående föräldrar, kompensera barn vars mor- och farför- äldrar bor långt bort, minska våldet och täcka upp när det offent- 
 177 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 SOU 2002:29 
  
 liga stödet till sociala servicesystem minskat. Dessa syften har möjligen också präglat den något statiska uppdelningen av behov hos barn och ungdomar respektive äldre som kan tillgodoses inom programmen. Trots betoningen på det generationsöverskridande arbete är det ofta ett enkelriktat flöde mellan bestämda roller för yngre och äldre som lyfts fram i arbetet hittills. 
 Under senare år har idén med dessa program spritts till andra länder. Att omsätta de amerikanska idéerna i andra länder med andra traditioner och förutsättningar har dock visat sig vara relativt komplicerat. Samtidigt har andra sätt att organisera generations- överskridande kontakter uppmärksammats. Det gäller bl.a. de gamla traditioner av lärande mellan generationer som lever kvar i Japan och Kina. I Japan har generationsöverskridande arbete mindre handlat om särskilda program, kopplade till tydliga mål och utvärderingar, och mer om att äldre av hävd haft en viktig roll i familj och lokalsamhälle när de lämnat förvärvsarbetet. 
 UNESCO, FN:s organisation för kultur- och utbildningsfrågor, har genom sitt institut för utbildning givit ut en översikt över generationsöverskridande arbete i olika länder (UNESCO 2001). I översikten presenterar forskare från olika länder en gemensam definition av generationsöverskridande program. Där anges att generationsöverskridande program är medel för målmedvetna och varaktiga utbyten av resurser och lärande mellan äldre och yngre generationer för individuell och samhällelig nytta. De forskare som står bakom översikten pekar också på att inriktningen på enkel- riktat lärande från den ena generationen till den andra behöver bytas mot en starkare inriktning på ömsesidigt utbyte. Genera- tionsöverskridande program kan bidra till nya former att skapa och dela resurser inom olika områden utvecklas. 
  
 4.7.5 
  
 Ömsesidighet och hållbarhet 
  
 Ordet  
 generation  
 har fått en framskjuten placering i många av de visioner och handlingsprogram som tagits fram lokalt i Sverige genom de senaste årens arbete med att genomföra Agenda 21 för en hållbar ekologisk utveckling. Här förekommer både idéer om gemensamt ansvar mellan nu levande generationer och idéer om långsiktiga förpliktelser mellan i första hand nu levande och ännu ofödda generationer. Den senare betydelsen utgår bl.a. från den s.k. Brundtlandkommissionens rapport  
 Vår gemensamma framtid, 
  
 178 
  
 SOU 2002:29 
  
 Fyra nycklar till framtiden 
  
 publicerad år 1987 på uppdrag av FN:s kommission för miljö och utveckling. I rapporten beskrev kommissionen  
 hållbar utveckling  
 som en utveckling som tillgodoser dagens behov utan att äventyra kommande generationers möjligheter att tillgodose sina behov (se bl.a. SOU 2000:7). 
 De utmaningar som en åldrande befolkning innebär för sam- hället kräver fortsatta insatser för en hållbar utveckling mellan generationer över tid. Inte minst behövs det insatser för att främja möten och samverkan mellan personer ur olika generationer. Arbetsplatser, bostadsområden, skolor och kultur- och föreningsliv är viktiga arenor i sammanhanget. Det intergenerationella perspektivet, som är påfallande klent utvecklat i Sverige, bör kunna ge viktiga impulser till såväl konkreta insatser som struktur och kunskapsuppbyggnad. De många projekt som pågår i föreningar och kommuner runt om i landet, flera av dem med stöd från regeringens Äldreprojekt, visar att det finns ett stort intresse för dessa frågor även i Sverige. Men ömsesidigheten behöver även finnas inom områden där ekonomiska värden framställs och där olika typer av beslut fattas. Med en sådan ömsesidighet blir äldre människors delaktighet och engagemang också en fråga om möjligheterna att solidariskt bidra till att skapa värden och om att delta i beslut och dela ansvar för politiska beslut. 
 En aspekt på frågan om ansvarstagande och ömsesidighet över generationsgränserna som stått i centrum för den svenska dis- kussionen: möjligheterna att på sikt finansiera och utföra vård och omsorg till äldre personer. SENIOR 2005 har inte i uppdrag att särskilt föreslå hur de framtida vård- och omsorgsbehoven hos äldre personer ska mötas. I vårt slutbetänkande avser vi dock att ta upp frågan om det offentliga åtagandet för vård och omsorg om äldre personer. Att analysera det åtagandet är en viktig förutsätt- ning för att de framtida vård- och omsorgskostnaderna ska kunna beräknas. Vi har också uppdragit till Statskontoret att utarbeta en modell för beräkning av de framtida vård- och omsorgskost- naderna. 
 179 
  
 SOU 2002:29 
  
 Arbetsliv 
  
 företagare och har oregelbundna arbetstider och de tycker inte att arbetet påverkar familjelivet. Kvinnorna kan tänka sig att arbeta i bemanningsföretag. Männen önskar sig behovsanställningar och expertuppdrag. Karriärmöjligheterna är viktiga för både männen och kvinnorna. 
 Det finns i dag inga formella hinder för personer som har pen- sion att förvärvsarbeta. För att fler ska vilja och ges möjlighet att kombinera arbete och pension bör det vara ekonomiskt lönsamt för både den enskilde och för arbetsgivaren. Det måste dessutom fin- nas en arbetsmarknad dit de personer som har pension kan söka sig. 
 I Jönköpings län finns exempel på hur man utvecklat kompe- tensväxling inom olika verksamheter. Vid genomförandet av försöksverksamheterna har man funnit det viktigt att förbereda kompetensväxlingen innan pensioneringen är ett faktum genom att utveckla både arbetsformerna och organisationsformerna. 
 På Högskolan i Jönköping genomförs sedan flera år ett fadder- företagsprogram där alla studenter har en kontinuerlig kontakt med ett fadderföretag för att lära sig och medverka i utvecklingen av företagets affärsidé och process. Regionen har en åldersfördelning som kommer att ge en påtaglig kompetensbrist inom ledningsfunk- tioner i tillverkande industri. Fadderföretagskonceptet kan ses som en ansats att genom erfarenhets- och kompetensbyte mellan indi- vider grunda ett mentor/lärlingsförhållande för kommande yrkes- roller. 
 Det finns också exempel på hur man på företag försäkrar sig om att överföra och bevara den kompetens som försvinner då äldre medarbetare går i pension. På SAAB Combitech Systems i Jön- köping har man prövat ett system där yngre och äldre medarbetare tillsammans dokumenterar sina och gruppens kompetenser och yrkesroller. 
 I Jönköpings läns landsting bedrivs ett projekt att överföra digi- taliserade röntgenbilder. Genom detta projekt ges en bas för pen- sionerade röntgenologer att från valfri plats vara  
 back office  
 för expertgranskning av röntgenbilder. 
 243